Справа №: 1424/1916/2012
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2012 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді - Франчук О. Д.

при секретарі - Коршак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Южноукраїнську справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення та дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення та дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2, в якій зазначив те, що ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06 листопада 2009 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до нього про стягнення боргу за договором позики, було затверджено мирову угоду за якою відповідач ОСОБА_1 в рахунок часткового погашення боргу передає 06.11.2009 року позивачці ОСОБА_3 20000 грн., що еквівалентно станом на 06.11.2009 року 2421 долару США; відповідач зобовязується по курсу НБУ України виплатити позивачці залишок боргу у сумі 10579 доларів США, протягом восьми місяців з моменту затвердження мирової угоди судом, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок позивачки № 640076 або готівкою рівними частинами по 10000 грн., які на момент сплати перераховуються по курсу НБУ на долари США; відповідач зобовязується до 25 числа поточного місяця з моменту затвердження мирової угоди судом, сплачувати відсотки за користування чужими грошовими коштами в розмірі 2,7 % від суми заборгованості, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок позивачки № 640076 або готівкою; позивачка та відповідач домовились, що порядок виплати відповідачем залишку боргу та відсотків за користування грошовими коштами визначається графіком платежів, що є невідємною частиною мирової угоди, відповідно до якого відповідач ОСОБА_1 сплачує ОСОБА_3 в листопаді 2009 року 10000 грн. боргу та 2213 грн. 87 коп. 2,7 % за користування грошовими коштами, в грудні 2009 року 10000 грн. боргу та 1943 грн. 87 коп. 2,7 % за користування грошовими коштами, в лютому 2010 року 10000 грн. боргу та 1673 грн. 87 коп. 2,7 % за користування грошовими коштами, в березні 2010 року 10000 грн. боргу та 1403 грн. 87 коп. - 2,7 % за користування грошовими коштами, в квітні 2010 року 10000 грн. боргу та 1133 грн. 87 коп. - 2,7 % за користування грошовими коштами, в травні 2010 року 10000 грн. та 863 грн. 87 коп. - 2,7 % за користування грошовими коштами, в червні 10000 грн. боргу та 593 грн. 87 коп. - 2,7 % за користування грошовими коштами, в липні 2010 року 10000 грн. боргу та 323 грн. 87 коп. - 2,7 % за користування грошовими коштами, в серпні 2010 року 10000 грн. боргу та 53 грн. 87 коп. - 2,7 % за користування грошовими коштами, в вересні 2010 року 1995 грн. боргу; позивачка та відповідач домовились, що протягом січня 2010 року відповідач звільняється від сплати частини боргу та відсотків за користування грошовими коштами з перенесенням платежу за січень на наступний місяць. 12.04.2012 року старшим державним виконавцем відділу ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції ОСОБА_2 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 боргу у сумі 10579 доларів США по курсу НБУ України, а 26.04.2012 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме накладено арешт на транспортний засіб TOYOTA VENZA, державний номер НОМЕР_1, білого кольору, 2011 року випуску, що належить боржнику ОСОБА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику. 24.05.2012 року цим же державним виконавцем було винесено постанову про розшук майна боржника, а саме вищезазначеного транспортного засобу TOYOTA VENZA. 02 серпня 2012 року на 56 км а/д «Одеса-Н.Азовськ» о 20 годині 39 хвилин, під час руху на автомобілі TOYOTA VENZA, він був зупинений інспектором ДПС ОСОБА_4, який затримав автомобіль та доставив його на майданчик тимчасового утримання. Вказує на те, що не отримував постанови про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на вказаний автомобіль. Після того, як його автомобіль був затриманий працівниками ДАІ, він звернувся до відділу ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції за розясненнями. 23 серпня 2012 року йому у відділі ДВС вручили акт опису й арешту майна від 22 серпня 2012 року стосовно його транспортного засобу TOYOTA VENZA. Вказує на те, що він не був присутній при складані вищезазначеного акту та був позбавлений права вказати на те майно, яке належить йому на праві приватної власності, на яке в першу чергу потрібно накласти арешт.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав свої вимоги, посилаючись на те, що вважає дії старшого державного виконавця Прилуцького А.С. неправомірними та такими, що порушують його права. Вказав на те, що державним виконавцем не було прийнято до уваги те, що TOYOTA VENZA, державний номер НОМЕР_1, білого кольору, 2011 року випуску, що належить йому, знаходиться в заставі ПАТ КБ «Правекс-Банк», а також те, що ним було виплачено частину боргу перед ОСОБА_3. Просив визнати дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 неправомірними та зобовязати його скасувати акт опису й арешту майна від 22 серпня 2012 року стосовно транспортного засобу TOYOTA VENZA.

Представник скаржника в судовому засіданні підтримала вимоги свого довірителя та просила задовольнити їх в повному обсязі.

В судовому засіданні старший державний виконавець відділу ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції ОСОБА_2 заперечував проти скарги та пояснив, що його дії відповідають та виконані відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Просив відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1.

Вислухавши пояснення скаржника та його представника, старшого державного виконавця, дії якого оскаржуються, суд приходить до висновку про те, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні між ОСОБА_3 та ОСОБА_1М було укладено мирову угоду, яка була затверджена ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06.11.2009 року (а.с. 46).

Відповідно до умов мирової угоди відповідач ОСОБА_1 в рахунок часткового погашення боргу передає 06.11.2009 року позивачці ОСОБА_3 20000 грн., що еквівалентно станом на 06.11.2009 року 2421 долару США; відповідач зобовязується по курсу НБУ України виплатити позивачці залишок боргу у сумі 10579 доларів США, протягом восьми місяців з моменту затвердження мирової угоди судом, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок позивачки № 640076 або готівкою рівними частинами по 10000 грн., які на момент сплати перераховуються по курсу НБУ на долари США; відповідач зобовязується до 25 числа поточного місяця з моменту затвердження мирової угоди судом, сплачувати відсотки за користування чужими грошовими коштами в розмірі 2,7 % від суми заборгованості, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок позивачки № 640076 або готівкою; позивачка та відповідач домовились, що порядок виплати відповідачем залишку боргу та відсотків за користування грошовими коштами визначається графіком платежів, що є невідємною частиною мирової угоди, відповідно до якого відповідач ОСОБА_1 сплачує ОСОБА_3 в листопаді 2009 року 10000 грн. боргу та 2213 грн. 87 коп. 2,7 % за користування грошовими коштами, в грудні 2009 року 10000 грн. боргу та 1943 грн. 87 коп. 2,7 % за користування грошовими коштами, в лютому 2010 року 10000 грн. боргу та 1673 грн. 87 коп. 2,7 % за користування грошовими коштами, в березні 2010 року 10000 грн. боргу та 1403 грн. 87 коп. - 2,7 % за користування грошовими коштами, в квітні 2010 року 10000 грн. боргу та 1133 грн. 87 коп. - 2,7 % за користування грошовими коштами, в травні 2010 року 10000 грн. та 863 грн. 87 коп. - 2,7 % за користування грошовими коштами, в червні 10000 грн. боргу та 593 грн. 87 коп. - 2,7 % за користування грошовими коштами, в липні 2010 року 10000 грн. боргу та 323 грн. 87 коп. - 2,7 % за користування грошовими коштами, в серпні 2010 року 10000 грн. боргу та 53 грн. 87 коп. - 2,7 % за користування грошовими коштами, в вересні 2010 року 1995 грн. боргу; позивачка та відповідач домовились, що протягом січня 2010 року відповідач звільняється від сплати частини боргу та відсотків за користування грошовими коштами з перенесенням платежу за січень на наступний місяць.

В судовому засіданні боржником надана копія розписки від 06 листопада 2009 року про отримання ОСОБА_3 частини боргу від ОСОБА_1 у сумі 20000 грн. (а.с. 70), копія квитанції від 26 листопада 2009 року про внесення на рахунок ОСОБА_3 10000 грн. та копія квитанції від 29.01.2010 року про внесення на рахунок стягувача 10000 грн. (а.с. 69).

З матеріалів справи вбачається, що 12 квітня 2012 року постановою старшого державного виконавця Прилуцького А.С. за заявою представника стягувача ОСОБА_5 (а.с.73), який діяв за довіреністю (а.с. 74), на підставі виконавчого листа (а.с. 75-76), виданого 10 квітня 2012 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 10579 доларів США, відкрито виконавче провадження. За цією постановою боржнику надана можливість в 7 денний строк з моменту отримання постанови самостійно виконати рішення суду (а.с. 77).

Дана постанова була направлена стягувачу та боржнику 13.04.2012 року (а.с. 78), але як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 80), ОСОБА_1 не отримав постанову про відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається з повідомлення СГІРФО Южноукраїнського МВ УМВС України в Миколаївській області, ОСОБА_1 зареєстрований на території м. Южноукраїнська за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 81).

Згідно довідки № 279 від 20.04.2012 року КП «БТІ м. Южноукраїнська» (а.с. 82), за ОСОБА_1 не зареєстровано право власності на нерухоме майно, та не зареєстровано право власності на земельну ділянку (а.с. 83).

Відповідно до довідки Южноукраїнської ОДПІ (а.с. 84), ОСОБА_1 не знаходиться на податковому обліку у м. Южноукраїнську, як фізична особа-підприємець.

26.04.2012 року старшим державним виконавцем Прилуцьким А.С. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме накладено арешт на транспортний засіб TOYOTA VENZA, державний номер НОМЕР_1, білого кольору, 2011 року випуску, що належить боржнику ОСОБА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику (а.с. 85).

Зазначена постанова була надіслана для виконання до ЮУ ВРЕВ УДАІ УМВС України в Миколаївській області (а.с. 86).

24.05.2012 року старшим державним виконавцем Личкань О.О. було винесено постанову про розшук майна боржника (а.с. 90), а саме транспортного засобу TOYOTA VENZA, державний номер НОМЕР_1, білого кольору, 2011 року випуску, що належить боржнику ОСОБА_1.

В судовому засіданні встановлено, що 02 серпня 2012 року вищезазначений автомобіль був затриманий співробітниками Державтоінспецїкції Миколаївської області та доставлений на майданчик тимчасового утримання, що також підтверджується повідомленням УДАІ УМВС України в Миколаївській області (а.с. 94).

16.08.2012 року відповідно до постанови (а.с. 96), було припинено розшук майна боржника ОСОБА_1, а саме транспортного засобу TOYOTA VENZA.

Як вбачається з копії заяви ОСОБА_1 начальнику відділу ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції (а.с. 93), останній просив скасувати арешт на вищевказаний автомобіль, оскілки він знаходиться в заставі банку, а також зазначив про те, що він частково погасив борг перед ОСОБА_3.

22 серпня 2012 року старший державний виконавець Прилуцький А.С. склав акт опису й арешту майна від 22 серпня 2012 року стосовно транспортного засобу TOYOTA VENZA, державний номер НОМЕР_1, білого кольору, 2011 року випуску. Відповідно до якого зазначений автомобіль прийняв на відповідальне зберігання представник ПП «СП Юстиція» ОСОБА_6 (а.с. 99-102).

Обов'язки та права державного виконавця визначені ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон), відповідно до якої державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені цим Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документу за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону у разі невиконання рішення майнового характеру у строк, встановлений для самостійного виконання постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчій збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню.

Згідно з ч. 1 ст. 31 Закону, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на майно (майнові права) боржника ( п. 1 ч. 1 ст. 32 Закону).

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації (ч. 1 ст. 52 Закону).

Відповідно до ч. 5 ст. 52 Закону, у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Згідно до ч. 3 ст. 54 Закону, для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Відповідно до ч. 4 даної статті Закону, про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Так за правилами ч. 2 ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 57 Закону арешт на майно боржника може накладатися, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

В постанові може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети (ч. 3 ст. 57).

Але, як було встановлено в судовому засіданні та вбачається з листа відділу ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції (а.с. 98), державним виконавцем не було роз'яснено заставодержателю рухомого майна - транспортного засобу TOYOTA VENZA, державний номер НОМЕР_1, білого кольору, 2011 року випуску, що належить на праві власності ОСОБА_1, а саме ПАТ КБ «Правекс-Банк» право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Крім того, державним виконавцем не було надано боржнику права запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення, чим були порушені права боржника, та не було встановлено, що боржник частково погасив суму боргу перед ОСОБА_3, а також зміст пункту 2 постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.04.2012 року протирічить вимогам ст. 57 Закону, згідно якої в постанові на арешт майна боржника оголошується заборона на відчуження саме того, майна, яке підлягає арешту. Державний виконавець в даній постанові вказав на конкретне рухоме майно, на яке наклав арешт. Водночас, в п. 2 постанови державний виконавець забороняє здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику. Таким чином, в цій постанові під поняттям «будь-якого майна, що належить боржнику», слід розуміти як окремі речі та їх сукупність, так і всі майнові права боржника, що на момент вчинення виконавчого провадження існують у нього і належать йому на законних підставах. А тому суд вважає за необхідне визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 та зобовязати останнього скасувати акт опису й арешту майна від 22 серпня 2012 року стосовно транспортного засобу TOYOTA VENZA, державний номер НОМЕР_1, білого кольору, 2011 року випуску.

За правилами ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про те, що скарга ОСОБА_1 обґрунтована, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 386-387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення та дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 неправомірними.

Зобовязати старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 скасувати акт опису й арешту майна від 22 серпня 2012 року стосовно транспортного засобу TOYOTA VENZA, державний номер НОМЕР_1, білого кольору, 2011 року випуску.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_7