Справа №
Провадження №22-ц-1806/12
Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія19Доповідач у 2 інстанції Приходько
УХВАЛА

Іменем України

21 березня 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Приходька К.П.,

суддів Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

при секретарі Мариняко М.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 12 січня 2012 року про закриття провадження в частині визнання незаконними та скасування рішення сільської ради у справі за позовом ОСОБА_2 до Толокунської сільської ради, Вишгородського району, Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, визнання недійсним договору купівлі-продажу та дарування земельної ділянки,

встановила:

у листопаді 2011 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідачів про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради за №14 від 19 травня 2006 року, №36 від 12 липня 2006 року, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, визнання недійсним договору купівлі-продажу від 21 травня 2008 року та дарування земельної ділянки від 21 травня 2008 року.

Ухвалою суду від 12 січня 2012 року закрите провадження в частині визнання незаконним та скасування рішення Толокунської сільської ради за №14 від 19 травня 2006 року, оскільки розгляд даної позовної вимоги відноситься до компетенції адміністративного суду.

Позивачкою подана апеляційна скарга на ухвалу від 12 січня 2012 року в якій апелянт просить суд скасувати ухвалу посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, постановленню ухвали з порушенням норм процесуального права, справу просить направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Закриваючи провадження в частині визнання незаконним та скасування рішення Толокунської сільської ради за №14 від 19 травня 2006 року суд першої інстанції виходив із того, що розгляд даної позовної вимоги відноситься до компетенції адміністративного суду.

Проте з таким висновком не можливо погодитися з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що у порядку цивільного судочинства розглядаються справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно зі ст.ст.2,17 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства; компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Пунктом 1 ч.1 ст.3 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Субєкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст.3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно до прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінський функцій.

При цьому невідємним критерієм розмежування справи, що розглядається за правилами цивільного судочинства, від справи, що розглядається за правилами адміністративного судочинства, є характер спірних правовідносин.

Дійсно Рішенням Конституційного Суду України від 01 квітня 2010 року №10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень ч.1 ст.143 Конституції України, пп «а», «б», «в», «г»ст.12 ЗК України, п.1 ч.1 ст.17 КАС України вирішено: положення пп «а», «б», «в», «г»ст.12 ЗК України в частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього Кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як субєкти владних повноважень; положення п.1 ч.1 ст.17 КАС України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на «спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності»слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як субєктом владних повноважень, повязані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Така ж правова позиція висловлена в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року №2 «Про внесення змін та доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року за №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», яким внесено зміни до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України 16 квітня 2004 року за №7 «Про практику застосування судоми земельного законодавства при розгляді цивільних справ».

Однак, як убачається з матеріалів справи, однією з підстав звернення позивачки з позовом до суду є оскарження рішень Толокунської сільської ради, прийнятих 19 серпня 2006 та 21 липня 2006 року щодо надання відповідачу ОСОБА_2 у власність земельних ділянок. Позивачка указує на те, що оскаржуваними рішеннями порушується її право на користування земельними ділянками, як спадкоємиці після смерті її матері ОСОБА_6

Кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦПК України). Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (ч.2 ст.16 ЦПК України).

Спір у справі, що розглядається, не є публічно-правовим, не стосується захисту прав, свобод і інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу місцевого самоврядування, оскільки цей орган, приймаючи оскаржувані рішення, не здійснював відносно позивачки владних управлінських функцій на основі законодавства в сенсі цих функцій, що містяться в КАС України.

У цьому випадку виник спір про право (цивільне) на землю, яка перебувала в користуванні матері позивачки до прийняття оскаржуваних рішень Толокунської сільської ради, і з приводу порушення прав позивачки на користування цією землею, після смерті матері ОСОБА_6, внаслідок передачі їх у власність відповідачу ОСОБА_2

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала від 12 січня 2012 року про закриття провадження в частині визнання незаконними та скасування рішення сільської ради підлягає скасуванню з направленням цивільної справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

На підставі наведеного, керуючись: ст.ст.307,312,313,314,315,317 ЦПК України колегія,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 12 січня 2012 року про закриття провадження в частині визнання незаконними та скасування рішення сільської ради скасувати і передати питання на новий розгляд до того ж суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді