Справа №
Провадження №22-ц-4057/12
22-ц/1090/5319/12 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Категорія5Доповідач у 2 інстанціїОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 липня 2012 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_3
суддів:

за участю секретаря:ОСОБА_2, ОСОБА_4

ОСОБА_5,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2012 року у справі за позовом Фастівської міської ради до ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_7, ОСОБА_8 про зобовязання знесення самочинного будівництва та за зустрічним позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_6, Веприцької сільської ради про визнання рішень, державного акту на право приватної власності на земельну ділянку незаконними, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2011 року Фастівська міська рада звернулася до суду з позовом про зобовязання знесення самочинного будівництва. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що відповідач є власником земельної ділянки площею 0,0338 га, що розташована по вул. Чапаєва 213, в м. Фастів, Київської області, на якій він самочинно побудував веранду, чим порушив санітарні і будівельні норми та порушив права інших співвласників.

Треті особи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звернулись до суду з зустрічним позовом про визнання рішень Веприцької сільської ради про передачу в приватну власність ОСОБА_9 земельної ділянки площею 0.338 га, державного акту на право приватної власності на земельну ділянку не законними, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог зазначили, що надаючи дозвіл на приватизацію земельної ділянки ОСОБА_9 Веприцька сільська рада порушила права землекористувачів земельної ділянки, оскільки земельна ділянка, яка передана у власність відповідачу є земельною ділянкою загального користування співвласників будинку. Відповідач ОСОБА_9 створює перешкоди у користуванні землею загального користування, пояснюючи свої дії тим, що вказана земля являється його власністю. Приймаючи до уваги, що постійні сутички та конфлікти з приводу проходу через землю загального призначення завдали значних моральних страждань, ОСОБА_7 просить суд відшкодувати моральну шкоду, яка завдана незаконними діями відповідача.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2012 року позов Фастівської міської ради задоволено.

Зобовязано ОСОБА_6 знести самочинне будівництво, вбиральню та самочинну перебудову веранди по вул. Чапаєва 213 в м. Фастові за його рахунок.

Зустрічний позов ОСОБА_7, ОСОБА_8 задоволено частково.

Визнано незаконними та скасовано рішення Веприцької сільської ради № 158 від 22.01.2009 року про передачу ОСОБА_6 безкоштовно у приватну власність земельної ділянки площею 0,4 га в м. Фастові по вул. Чапаєва 213 та рішення № 166 від 10.04.2009 року про затвердження технічної документації та матеріалів інвентаризації на вказану земельну ділянку площею 0,0338 га.

Визнано незаконним та скасовано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0338 га в м. Фастові по вул. Чапаєва 213 на імя ОСОБА_6.

Зобовязано ОСОБА_6 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою 0,0338 га. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 1000 грн. моральної шкоди.

В апеляційній скарзі апелянт ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції про задоволення позову Фастівської міської ради повністю, а за зустрічним позовом в частині стягнення моральної шкоди, через невідповідність висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування вимог зазначив, що позивачем не доведено істотного порушення будівельних норм та правил з боку відповідача. Крім того, суд першої інстанції, визначаючи розмір моральної шкоди, не навів мотиви свого рішення та не встановив в чому саме полягають моральні страждання ОСОБА_7

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що житловий будинок по вул. Чапаєва 213 належить трьом співвласникам: ОСОБА_7 - 5/13 частини, ОСОБА_8 - 8/26 частини, ОСОБА_9 - 8/26 частини.

Відповідно до вказаних частин житлового будинку, співвласникам будинку належить присадибна земельна ділянка: ОСОБА_8 - площею 0,1348 га; ОСОБА_7 - площею 0,2025 га, ОСОБА_9С- площею 0,1362 га., що підтверджується державними актами на право власності на земельну ділянку. (а.с. 16-19).

Рішенням Веприцької сільської ради № 158 XXI сесії V скликання від 22.01.2009 року ОСОБА_9 передана безкоштовно у приватну власність земельна ділянка площею 0,04 га в м. Фастові по вул. Чапаєва № 213 цільове призначення якої: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Рішенням Веприцької сільської ради від 10.04.2009 року ОСОБА_9 була затверджена технічна документація та матеріали інвентаризації на вказану земельну ділянку площею 0,0338 га.

На підставі вказаних рішень ОСОБА_9 отримав державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку.

На отриманій у власність земельній ділянці відповідач самочинно збудував вбиральню та здійснив перебудову веранди.

Зазначені обставини визнаються сторонами.

Задовольняючи позовні вимоги Фастівської міської ради про знесення самочинно збудованих вбиральні та перебудови веранди, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог ч. 7 ст. 376 ЦК України - у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Колегії суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності передбачених законом підстав до знесення самочинного будівництва.

Так, рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2012 року скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0338 га в м. Фастові по вул. Чапаєва № 213. на якій відповідач здійснив самочинне будівництво. Рішення суду в цій частині набуло чинності, оскільки відповідачем не оскаржувалось.

За змістом ч. 1 ст. 376 - Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що перебудова зазначеного самочинного будівництва неможлива, оскільки самочинні будівлі зведені на земельній ділянці, яке не перебуває у власності відповідача.

Отже доводи апеляційної скарги, щодо відсутності порушень будівельних норм зі сторони відповідача не ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах та не відповідають встановленим обставинам справи.

Приймаючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_7 1000 грн. в якості відшкодування за спричинену моральну шкоду, суд першої інстанції не мотивував своє рішення, не зазначив підстав зазначеного відшкодування та доказів на підставі дослідження яких суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову в цій частині.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині та зазначає наступне. Заявляючи вимогу про відшкодування моральної шкоди позивач вказала, що моральна шкода спричинена їй, полягає в тому, що вона не може користуватися своєю власністю, яка занепадає через те, що відповідач не допускає її до її власності. Крім того відповідач самочинно збудував вбиральню та перебудував веранду не погодивши це з нею, чим порушив санітарні та будівельні норми. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, які вона зазнала в звязку з протиправною поведінкою відповідача.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її цивільного права.

Однак, всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України на підтвердження обставин наявності у позивача душевних страждань доказів суду надано не було. Також позивач не зазначив на протязі усього часу розгляду справи, які саме санітарні норми та будівельні правила порушені відповідачем та чим це підтверджується.

Голослівними є заяви позивача, що відповідач чине перешкоди їй та не допускає до її власності. Таким чином позивач по справі не довела, як наявності самої спричиненої моральної шкоди так і існування обставин з якими вона повязувала спричинення їй такої шкоди.

За таких обставин рішення суду в цій частині підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав доведеними.

В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржене, а відтак не переглядається в апеляційному порядку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2012 року в частині задоволення позовних ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення відшкодування за спричинену моральну шкоду скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення відшкодування за спричинену моральну шкоду залишити без задоволення.

В іншій частині рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2012 року залишити без змін.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: