АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження:22ц/2090/6437/2012р Головуючий 1 інст.-Бабенко Ю.П.
Справа №2029/2-2080/2011р ОСОБА_1
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 вересня 2012 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного
суду Харківської області в складі:
головуючого - Карімової Л.В.,
суддів Бурлака І.В.,
ОСОБА_2,
при секретарі Гопко А.М.
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 травня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа Сектор громадянства імміграції реєстрації фізичних осіб Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області про виселення з квартири і зняття з реєстраційного обліку,
ВСТАНОВИЛА:
Спірною є двокімнатна ізольована квартира АДРЕСА_1, в якій зареєстровані і проживають ОСОБА_3 та її син ОСОБА_5.
У липні 2011 року ОСОБА_4 в особі свого представника ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про усунення порушень її права власності на квартиру АДРЕСА_2 шляхом виселення відповідачів з цієї квартири без надання іншого жилого приміщення та зобовязання сектора громадянства імміграції реєстрації фізичних осіб Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області зняти зазначених осіб з реєстрації за адресою вказаної квартири.
Посилалася на те, що 24.09.2007 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу вказаної квартири, відповідно до умов якого ОСОБА_3 зобов'язалася звільнити продану квартиру від речей домашнього вжитку, провести зняття з реєстраційного обліку і передати квартиру покупцю в належному стані разом із ключами від цієї квартири до 24.10.2007 року, але свої зобов'язання не виконала.
Відповідачі: ОСОБА_3 як попередній власник квартири та її син ОСОБА_5, права якого як члена її сім»ї є похідними від прав самого власника, не бажають звільнити квартиру, якою позивач, як новий власник квартири, не може використовувати для свого проживання відповідно до вимог ст.ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України.
Розгляд справи відбувся за відсутністю відповідачів та представника третьої особи відповідно до вимог ст.ст.224-226 ЦПК України.
Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 травня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_7 задоволено в повному обсязі: ОСОБА_3 та ОСОБА_5 виселено з квартири АДРЕСА_3 зі зняттям їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
Ухвалою цього ж суду від 15.08.2012 року заяву відповідача ОСОБА_3 про перегляд вказаного заочного рішення залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 травня 2012 року як ухваленого з порушенням норм матеріального та процесуального права , невідповідністю висновків суду обставинам справи, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4
Вислухавши пояснення учасників процесу, що зявилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом (ч.2).
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у засіданні (ч.3).
Між тим оскаржуване рішення не в повному обсязі відповідає цим вимогам закону.
Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що на час розгляду справи відсутній спір про право власності на вищезазначену квартиру, договір купівлі-продажу якої не визнаний судом недійсним, а реєстрація цього договору в МБТІ не відбувається з формальних підстав.
Крім того відповідно до витягу з Державного реєстру правочинів, який ведеться на підставі Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», проведено державну реєстрацію вказаного вище правочину за № 2368814 від 24.09.2007 року, що свідчить про державну реєстрацію спірної квартири на підставі вказаного вище договору купівлі - продажу.
Оскільки ОСОБА_4 є власником спірної квартири, вона має право відповідно до ст. 391 ЦК України вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження цією квартирою.
Проживання в квартирі відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перешкоджає позивачці як власнику житла користуватися та розпоряджатися ним на свій розсуд.
Між тим судова колегія не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають вимогам закону та матеріалам справи.
Останні свідчать про те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 24.09.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим № 2218 власник квартири ОСОБА_3 продала, а покупець ОСОБА_4 купила квартиру АДРЕСА_1. Продаж квартири вчинено за суму 229700 грн.
Пунктом 7 вказаного договору визначено зобов'язання продавця ОСОБА_3 звільнити вказану квартиру від речей домашнього вжитку, провести зняття з реєстраційного обліку і передати квартиру покупцю в належному стані разом із ключами від цієї квартири до 24.10.2007 року.
Пунктом 9 договору визначено, що право власності на спірну квартиру виникає у покупця з моменту нотаріального посвідчення цього договору та його державної реєстрації.
Відповідно до вимог ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельних ділянок, цілісних (єдиних) майнових комплексів, житлового будинку (квартири) та іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.
Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч.2 ст. 210 ЦК України перелік органів, які які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюється законом.
Державна реєстрація речового права на момент укладання договору купівлі-продажу спірної квартири здійснювалась на підставі та у порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обмежень»від 1.07.2004 р. за № 1952-IV та Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України вiд 7.02.2002 р. за № 7/5, і зводилася до реєстрації договору у комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації»як офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу та припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Матеріали цивільної справи не містять даних про те, що своє право власності на вказану квартиру покупець ОСОБА_4 зареєструвала в комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації»відповідно до вказаних вище правил реєстрації правочинів.
Зазначені обставини не оспорювалися позивачем та її представником як у суді першої так і апеляційної інстанції.
При цьому посилання представника позивача ОСОБА_6 на те, що ОСОБА_4 не мала можливості провести таку державну реєстрацію свого права на спірну квартиру у звязку з накладенням арешту на цю квартиру на підставі відповідних ухвал суду у звязку з оскарженням ОСОБА_3 договору купівлі-продажу квартири, та наявністю рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 15.04.2011 р. про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, не є підставою для висновку про те, що ОСОБА_4 відповідно до вимог чинного законодавства набула права власності на квартиру АДРЕСА_1.
За таких обставин висновки суду першої інстанції про те, що відповідно до витягу з Державного реєстру правочинів, який ведеться на підставі Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», проведено державну реєстрацію вказаного вище правочину за № 2368814 від 24.09.2007 року, що свідчить про державну реєстрацію спірної квартири на підставі вказаного вище договору купівлі продажу, не ґрунтуються на законі.
У звязку з цим не відповідають і вимогам ст.ст. 316-317, 319, 386, 391 ЦК України висновки суду першої інстанції про порушення відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_5 права власності ОСОБА_4 на вказану квартиру.
Як вбачається з пояснень відповідача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_9 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції спір про право власності на квартиру АДРЕСА_1 знаходиться на вирішенні в суді.
Зазначені обставини підтверджуються копією ухвали судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02 липня 2012 року про відкриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання договору купівлі - продажу недійсним.
Судова колегія вважає, що невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права є підставою для скасування заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 травня 2012 року відповідно до вимог статті 309 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія
ВИРІШИЛА:
Апеляційну скаргу задовольнити.
Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 травня 2012 року скасувати.
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа Сектор громадянства імміграції реєстрації фізичних осіб Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області про виселення з квартири і зняття з реєстраційного обліку.
Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.
Головуючий :
Судді: