Справа № 2-2665/12
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2012 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Коцюрби М.П.

за участю секретаря: Кучер В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Уксоцбанк», ОСОБА_2, обслуговуючого кооперативу «Житлово-Будівельна Компанія «Святошинський регіон», арбітражного керуючого (ліквідатора) ОСОБА_3 про визнання договору недійсним, визнання права власності та зобовязання вчинити дії ,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Уксоцбанк», ОСОБА_2, обслуговуючого кооперативу «Житлово-Будівельна Компанія «Святошинський регіон» (далі ОК «ЖБК «Святошинський регіон»), арбітражного керуючого (ліквідатора) ОСОБА_3 про визнання договору недійсним, визнання права власності та зобовязання вчинити дії.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 15 червня 2007 року між Позивачем (Сторона 2 за Договором) та ОК «ЖБК «Святошинський регіон» (Сторона 1 за Договором) був укладений договір № 23 про придбання загальної площі житла в порядку пайової участі (далі Договір № 23).

Відповідно до п.1.1 даного Договору Сторона 1 приймає Сторону 2 у пайову участь в будівництві будинку за адресою: м. Вишневе. Пунктом 1.2 Договору визначено, що квартира має загальну площу 63,57 кв.м., житлова площа 28,06 кв.м. та складається з двох кімнат.

У відповідності з п. 1.2 договору, 18 липня 2008 року між Сторонами Договору було укладено Додаткову Угоду № 01 до Договору № 23 від 15.06.2007 року, відповідно до якої Сторона 1 зобовязується передати Стороні 2 квартиру № 55, що знаходиться за адресою: м. Вишневе, вул. Староюріївська, 24 не пізніше 10 вересня 2008 року, а Сторона 2 зобовязується прийняти зазначену квартиру.

29.12.2007 року Позивачем було здійснено повну оплату згідно умов Договору. Всупереч умовам Договору та Додаткової угоди № 01, лише в грудні 2008 року Позивачу передали ключі від квартири АДРЕСА_1.

Також, ОК «ЖБК «Святошинський регіон» не було здійснено передачу квартири у порядку, що був передбачений Договором. Між сторонами не було підписано Акту прийому - передачі, як це вимагає п. 4 Договору № 23.

Не зважаючи на вказані вище обставини, Позивач був змушений заселитися в нову квартиру, оскільки не мав іншого житла для проживання.

Відповідно до умов Договору № 23 на Позивача було покладено всі витрати щодо нотаріального засвідчення угоди про передачу квартири, щодо проведення реєстрації прав власності та технічного паспорта на дану квартиру.

Позивач неодноразово звертався до ОК «ЖБК «Святошинський регіон» з проханням прискорити реєстрацію права власності на квартиру. Також, 19.12.2008 року Позивач надіслав ОК «ЖБК «Святошинський регіон» заяву-пропозицію про повернення сплачених за квартиру коштів.

Проте, OK «ЖБК «Святошинський регіон», з невідомих Позивачу причин, зволікав з відповіддю.

Проживши недовгий час в даній квартирі, Позивач отримав Гарантійний листа від голови кооперативу „ЖБК Святошинський регіон ОСОБА_4., про те, що право власності на дану квартиру вже оформлено на члена правління кооперативу „ЖБК Святошинський регіон громадянина ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1). Голова „ЖБК Святошинський регіон гарантувала Позивачеві, що дані обставини тимчасові, і, що в термін до 30 квітня 2008 року буде здійснено переоформлення права власності із ОСОБА_2 на імя Позивача.

Проте, до цього часу з боку ОК «ЖБК «Святошинський регіон» не було здійснено жодних дій щодо передачі квартири у власність Позивачу.

03.08.2011 року на адресу, за якою проживає Позивач, надійшов лист від арбітражного керуючого ОСОБА_5 про звільнення квартири АДРЕСА_1. Також, в даному листі зазначалось, що відповідно до Постанови господарського суду Вінницької області у справі № 15/22/2011/5003 від 14 квітня 2011 року, боржника - фізичну особу-підприємця ОСОБА_6, (с.Горбанівка Вінницького району Вінницької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором арбітражного керуючого ОСОБА_3, 02125, м.Київ,-125,а/с №55, ліцензія АВ № 470355 від 12.04.2010 року ідентифікаційний номер НОМЕР_2).

Ліквідатором по справі арбітражним керуючим ОСОБА_3 у відповідності до п. 1 ст. 26 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», було визначено, що до ліквідаційної маси входять всі види майнових прав (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури. Ліквідатором було виявлено наступне майно банкрута: квартира АДРЕСА_2;

Також повідомлялось, що за оригіналами документів, які є у арбітражного ліквідатора, власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 є ОСОБА_2.

Позивач виклав письмово та надіслав поштою на вказану адресу всі існуючі обставини справи та додав всі існуючі документи. Згодом, в телефонній розмові, Позивач також була повідомлений, що квартира АДРЕСА_4 включено до списку майна боржника (банкрута) ФОП ОСОБА_2 та включена до ліквідаційної маси, і що Позивач не має права проживати в такій квартирі та має звільнити її в найближчий термін. В разі відмови виселення добровільно, таке виселення буде проведено в примусовому порядку на підставі рішення суду.

З жовтня 2011 року в провадженні Києво-Святошинського районного суду міста Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_2 в особі арбітражного керуючого (ліквідатора) ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виселення.

Також, стало відомо, що 12 квітня 2007 року, між ОК «ЖБК» Святошинський регіон (Довіритель) та ФОП ОСОБА_2 (Повірений) було укладено договір доручення. Відповідно до такого Договору Повірений зобовязється за рахунок довірителя придбати житлові приміщення на умовах наступної передачі членам кооперативу, зазначених в додатках до цього договору.

28.12.2007 року ОСОБА_2 уклав кредитний договір з ПАТ«Укрсоцбанк». Відповідно до п. 1.3.2. договору, Кредит надається Позичальнику на купівлю житлової нерухомості, а саме: двокімнатної квартири АДРЕСА_5.

29.12.2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 був укладений договір купівлі-продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_5.

29.12.2007 року у виконання зобовязань за таким кредитним договором, було укладено нотаріальний договір іпотеки № 02-10/4313, предметом якого стала спірна квартира, яка має бути передана Позивачеві за договором пайової участі.

Таким чином, внаслідок протизаконних навмисних дій голови ОК «ЖБК» Святошинський регіон та ОСОБА_2 було порушено умови договору доручення від 12 квітня 2007 року та договору про придбання загальної площі житла в порядку пайової участі від 15 червня 2007 року.

Також, як зазначає Позивач, ОСОБА_2 внаслідок недобросовісного користування своїми правами придбав та передав належну Позивачу квартиру в іпотеку, не повідомивши банк про права третіх осіб на предмет іпотеки.

Позивач вважає себе добросовісним власником такої квартири, оскільки набув право власності на таку квартиру на основі договору про № 23 від 15 червня 2007 року та сплати коштів за таку квартиру.

Укладаючи Договір іпотеки ОСОБА_2, на думку Позивача, порушив вимоги чинного законодавства та не повідомив Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про те, що купівлю квартири № 55 за адресою: м. Вишневе, вул. Староюріївська, 24 він здійнив в інтересах «ЖБК» «Святошинський регіон», та, що таку квартиру зобовязаний передати іншій особі (Позивачу). Крім того, при укладені Договору іпотеки не було перевірено належним чином, чи вказана квартира належить ОСОБА_2 та чи не зареєстровано власником іншу особу.

Позивач є власником даної квартири як добросовісний набувач. Проживає в такій квартирі, утримує її та сплачує рахунки за комунальні послуги.

ОСОБА_1 ОСОБА_8 зазначає, що оскільки, оспорювані договори купівлі-продажу квартири, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 від 29.12.2007 року, та договір іпотеки № 02-10/4313 від 29.12.2007 року, укладений між ПАТ Укрсоцбанк та ОСОБА_2, були укладені після укладення договору № 23 на придбання загальної площі житла від 15.06.2007 року, то укладення таких договорів купівлі-продажу та іпотеки є грубим порушенням законних прав та інтересів Позивача та є недійсними з моменту їх укладення.

Позивач просив суд визнати недійсним з моменту його підписання договір іпотеки № 02-10/4313 від 29 грудня 2007 року, який укладений між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2; визнати право власності за ОСОБА_1 на двокімнатну квартиру АДРЕСА_6; зобовязати ОСОБА_2 виконати умови Договору доручення від 12 квітня 2007 року та передати у власність ОСОБА_1 на двокімнатну квартиру АДРЕСА_7; судові витрати покласти на Відповідачів.

ОСОБА_2 подав до суду заперечення проти позову, відповідно до яких зазначив, що 23 вересня 2009 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючого судді Коцюрби М.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу № 2-1250/9 за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельна компанія Святошинський регіон, ОСОБА_2 третя особа: ОСОБА_9 про визнання права власності на квартиру ухвалив рішення, згідно якого в позові ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельна компанія Святошинський регіон, ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_9 про визнання права власності на квартиру - відмовив

Відповідач зазначає, що обслуговуючий кооператив Житлово-будівельна компанія Святошинський регіон не є і ніколи не був ані забудовником, ані замовником будівництва будинку № 24 по вулиці Святоюріївській, в місті Вишневе, Києво-Святошинського району, Київської області, а нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 було придбане ОСОБА_2 на вторинному ринку за кошти Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк у громадянки ОСОБА_9 згідно Договору купівлі-продажу квартири від 29 грудня 2007 року.

Між громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ніякий, як то попередній договір або договір купівлі-продажу квартири 55, яка знаходиться в будинку 24, по вулиці Святоюріївській, в м. Вишневе, Києво-Святошинський району, Київської області, не укладався та сторонами не підписувався, грошові кошти за квартиру згідно квитанцій по перерахунку чи у готівковій формі від ОСОБА_1 ОСОБА_2 не отримував, в нотаріальній формі попередній договір або договір купівлі-продажу не засвідчував.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК (435-15) підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Відповідач просив суд відмовити в позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Уксоцбанк», ОСОБА_2, обслуговуючого кооперативу «Житлово-Будівельна Компанія «Святошинський регіон», арбітражного керуючого (ліквідатора) ОСОБА_3 про визнання договору недійсним, визнання права власності та зобовязання вчинити дії.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

ОСОБА_2 та арбітражний керуючий ОСОБА_3 просили Києво-Святошинський районний суду відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Інші учасники цивільної справи в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд, вислухавши учасників справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У статті 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Як встановлено в судовому засіданні, що 15 червня 2007 року між Позивачем (Сторона 2 за Договором) та ОК «ЖБК «Святошинський регіон» (Сторона 1 за Договором) був укладений договір № 23 про придбання загальної площі житла в порядку пайової участі (далі Договір № 23).

Відповідно до п.1.1 даного Договору Сторона 1 приймає Сторону 2 у пайову участь в будівництві будинку за адресою: м. Вишневе. Пунктом 1.2 Договору визначено, що квартира має загальну площу 63,57 кв.м., житлова площа 28,06 кв.м. та складається з двох кімнат.

У відповідності з п. 1.2 договору, 18 липня 2008 року між Сторонами Договору було укладено Додаткову Угоду № 01 до Договору № 23 від 15.06.2007 року, відповідно до якої Сторона 1 зобовязується передати Стороні 2 квартиру № 55, що знаходиться за адресою: м. Вишневе, вул. Староюріївська, 24 не пізніше 10 вересня 2008 року, а Сторона 2 зобовязується прийняти зазначену квартиру.

29.12.2007 року Позивачем було здійснено повну оплату згідно умов Договору. Всупереч умовам Договору та Додаткової угоди № 01.

ОК «ЖБК «Святошинський регіон» не було здійснено передачу квартири у порядку, що був передбачений Договором. Між сторонами не було підписано Акту прийому - передачі, як це вимагає п. 4 Договору № 23.

Відповідно до рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 вересня 2009 року встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно власником квартири АДРЕСА_9 була ОСОБА_9 на підставі рішення виконавчого комітету Вишневої міської ради від 31.10.2006 року № 94/28.

Зазначене свідоцтво не скасоване і право власності на квартиру АДРЕСА_9 належало ОСОБА_9.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 29 грудня 2007 року ОСОБА_9 продала, а ОСОБА_2 купив належну продавцю на праві приватної власності квартиру № 55 в будинку № 24, який розташований на вулиці Святоюріївська в місті Вишневе Київської області.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку. Встановлених законом. Примусове відчуження обєктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом. Та за умови попереднього та повно відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього кодексу.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

29.12.2007 року у виконання зобовязань за таким кредитним договором, було укладено нотаріальний договір іпотеки № 02-10/4313, предметом якого стала спірна квартира, яка має бути передана Позивачеві за договором пайової участі.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст. 11 ЦПК України встановлює, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

З наведеного вище вбачається, що під час укладення оспорюваного договору іпотеки, сторонами договору був дотриманий принцип свободи договору, принцип вільного волевиявлення та інші загальні вимоги, додержання яких є необхідним для вчинення правочину, що передбачено вимогами ЦК України, у звязку з цим відсутні підстави для визнання недійсним договору іпотеки № 02-10/4313 від 29 грудня 2007 року.

При таких обставинах суд вважає, що відсутні підстави для задоволення вимог щодо визнання права власності за ОСОБА_1 на двокімнатну квартиру АДРЕСА_10 та зобовязання ОСОБА_2 виконати умови Договору доручення від 12 квітня 2007 року та передати у власність ОСОБА_1 двокімнатну квартиру АДРЕСА_7.

На підставі ст. ст. 321, 328, 386, 391, 627 Цивільного кодексу України та керуючись ст. ст. 10, 11,57,60, 209, 212-214 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Уксоцбанк», ОСОБА_2, обслуговуючого кооперативу «Житлово-Будівельна Компанія «Святошинський регіон», арбітражного керуючого (ліквідатора) ОСОБА_3 про визнання договору недійсним, визнання права власності та зобовязання вчинити дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Коцюрба М.П.