АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 0445/2-392/11
Справа № 2-392/11 Головуючий в першій
Провадження 22-ц/491/358/12 інстанції - Леонідової О.В.
Категорія № 5 ( І ) Доповідач - Барильська А.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Карнаух В.В., Ляховської І.Є.,

при секретарі: Бондаренко І.В.

за участю: позивача - ОСОБА_2, його представника- ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи сектор громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Широківського районного відділу УМВС України в Дніпропетровській області, ОСОБА_5, про усунення порушень прав власника по користуванню нерухомим майном шляхом виселення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення порушень прав власника по користуванню нерухомим майном шляхом виселення .

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначив, що йому на праві власності належить домоволодіння АДРЕСА_1. З відповідачем він перебував у зареєстровану шлюбі з 1984 року Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2005 року шлюб розірвано. З його згоди, відповідач була зареєстрована та проживала у спірному домоволодінні разом із донькою. У зв'язку із тим, що відповідач має у власності інше житло, позивач ОСОБА_2 просить суд виселити відповідача із спірного домоволодіння, оскільки відповідач чинить йому перешкоди у користуванні власністю, заважає йому створити власну родину.

Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2011 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення порушень прав власника по користуванню нерухомим майном шляхом виселення відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсягу.

Зокрема, вважає, що суд дійшов помилково висновку, що до спірного домоволодіння відповідач була вселена як член сім'ї позивача, оскільки домоволодіння було придбано 27 червня 2006 року, а рішення суду про розірвання шлюбу між ним та відповідачем було ухвалено 25 березня 2005 року, свідоцтво про розірвання шлюбу отримано 26 серпня 2005 року. Тому до спірних правовідносин не повинні застосовуватися положення ст.ст.64 , 156, 162, 405 ЖК України.

Судом не взято до уваги, що відповідач має на праві приватної власності двокімнатну квартиру та залишається проживати в спірному домоволодінні, порушуючи його права, як власника.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 1984 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2005 року шлюб розірвано.

Згідно із витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 20 липня 2006 року позивачу ОСОБА_2 на підставі договору купівлі- продажу від 27 червня 2006 року, належить домоволодіння АДРЕСА_1

Відповідно довідки № 293 від 11.03.2011 року, виданої виконавчим комітетом Миколаївської селищної ради Широківського району Дніпропетровської області позивач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 разом із відповідачем ОСОБА_4, та дочкою ОСОБА_5 і малолітнім онуком ОСОБА_6 (а.с.13)

Спір виник з приводу усунення перешкод у користуванні власністю, які чиняться позивачу з боку відповідача та виселення відповідача із спірного домоволодіння.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, дав їм належну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

За змістом ст. ст. 64, 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать: дружина власника, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство. При цьому припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території та проведенню ремонту.

Разом із тим відповідно до ст. 157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу, а саме у разі систематичного руйнування чи псування ними належного власнику жилого приміщення або використання його не за призначенням, або систематичного порушенням правил співжиття, що робить неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними.

Виселення провадиться в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження домовленості між сторонами щодо проживання відповідача у спірному домоволодінні до досягнення їх спільною дочкою ОСОБА_5 повноліття та про те, що відповідачем чиняться перешкоди у користуванні позивачем спірним домоволодінням

Натомість, як вбачається із матеріалів справи, колишня дружина позивача, відповідач по справі ОСОБА_4 зареєструвалася та вселилася до спірного домоволодіння у встановленому законом порядку з дозволу позивачаё як член його сім'ї. При її вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Отже, право користування нею жилим приміщенням у спірному домоволодінні може бути припинене лише з підстав, передбачених ст. 157 ЖК України. Однак, позивачем не надано доказів на підтвердження використання відповідачем спірного домоволодіння не за призначенням, систематичного порушення відповідачем правил співжиття, що робить неможливим для інших проживання з нею у одному будинку.

У зв'язку з чим, висновок суду про те, що відповідач вселилася у спірне домоволодіння у встановленому законом порядок зі згоди позивача як член його сім'ї, не порушує умов проживання у спірному домоволодінні та користування ним, зв'язку з чим має право користування жилим приміщенням у спірному домоволодінні, є правильним.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності у відповідачки на праві власності іншого житла, не може підтверджувати той факт, що вона не набула права користування спірним домоволодінням, оскільки відповідачка була вселена у спірне домоволодіння у встановленому порядку та не втратила право користування ним на момент звернення позивача до суду з зазначеним позовом.

Доводи апеляційної скарги щодо існування домовленості між сторонами про проживання відповідача у спірному домоволодінні до досягнення їх спільною дочкою ОСОБА_5 повноліття, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки вони не підтверджені належними доказами. Вселення та реєстрація відповідача у спірному домоволодінні після розірвання шлюбу між сторонами, не може бути підтвердженням існування будь-якої домовленості між сторонами щодо права відповідача на користування жилим приміщенням у спірному домоволодінні, оскільки, при її вселенні не було порушено встановленого порядку.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем чиняться перешкоди у користуванні позивачем спірним домоволодінням, є безпідставними і спростовуються матеріалами справи та висновками суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що до спірних правовідносин не повинні застосовуватися положення ст.ст.64 , 156, 162, 405 ЖК України, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки вони не ґрунтуються на законі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають обставинам по справі. У зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, а рішення суду повинно бути залишено без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Складення повної ухвали відкладено до 31 січня 2012 року.

Головуючий :

Судді :