Справа № 2-590/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2012 року Білоцерківський міськрайоний суд у складі:

головуючого судді Голуб А. В. ,

при секретарі Руденко Н. Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Біла Церква в залі суду №4 цивільну справу за позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу Розаліївський до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Білоцерківської районної державної адміністрації в особі Служби у справах дітей про виселення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що між пози-зивачем та відповідачем ОСОБА_1 26.01.2004 року був укладений договір про те, що ОСОБА_1 з сімєю надається для проживання будинок за адресою с. Розаліївка, вул. Жовтнева, 5 і останній повинен відпрацювати в СВК Розаліївський 15 років, тоді буди-нок йому передається безоплатно, але якщо ОСОБА_1 залишить роботу в СВК не пропрацювавши 15 років, то він зобовязується звільнити займаний будинок. 09.08.2011 року ОСОБА_1 звільнився з СВК Розаліївський, де працював трактористом за вла-сним бажанням і згідно з пунктом 2.7 зазначеного договору він повинен був звільнити бу-динок в якому проживає. Позивач вказував на те, що ОСОБА_1 звільнити будинок в якому проживає з сімєю відмовляється. Позивач також посилався на те, що будинок №5 по вул. Жовтневій в с.Розаліївка є власністю СВК Розаліївський і знаходиться на його балансі, ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_2 з сином проживають у будинку без реєстрації, ордер при вселенні в будинок не отримували, оскільки ОСОБА_1 по-рушив умови договору і залишив роботу в СВК Розаліївський, тому згідно умов дого-вору останній зобовязаний звільнити вказаний будинок разом з сімєю.Позивач просив в судовому порядку виселити з будинку за адресою с. Розаліївка Білоцерківського району вул. Жовтнева, 5 ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позов підтримав.

Відповідачі та їхній представник ОСОБА_5 позов заперечували.

Представник третьої особи до суду не зявився, по день і час розгляду справи був належним чином повідомлений, надав суду лист в якому просив справу розглядати в його відсутності.

Заслухавши учасників процесу, покази свідків, та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов безпідставний і до задоволення не підлягає.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 10.07.1997 року нотаріально посвідченого виконуючою обовязки державного нотаріуса Узинської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 в реєстрі №1-2125, ОСОБА_7 продала, а Агрофірма ім. Кірова купила житловий будинок з відпо-відними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с.Розаліївка, Білоцер-ківського району, Київської області по вул. Жовтневій під номером 5. Згідно до реєстро-вого напису вказаний будинок зареєстрований в Білоцерківському МБТІ за Агрофірмою ім.Кірова в серпні 1997 року. Наведене підтверджується копією вказаного договору.

Також в судовому засіданні встановлено, що Сільськогосподарський виробничий кооператив Розаліївський являється правонаступником Агрофірми ім.Кірова, що вбачає-ться із довідки державного реєстратора Білоцерківської районної державної адміністрації за № 12-04/16 від 18.01.2012 року.

В судовому засіданні також було встановлено, що між СВК Розаліївський та Си доренком ОСОБА_8 був укладений договір, який був затверджений рішенням правління СВК Розаліївський протокол №3 від 23.02.2004 року відповідно до якого по-зивач надає жилий будинок з надвірними будівлями в с.Розаліївка, вул. Жовтнева, 5 з 26. 01.2004 року для мешкання робітнику ОСОБА_9 та членам його сімї. Згідно до п.2. 3 договору, робітник зобовязується сплачувати позивачу квартплату згідно рішення прав-ління та діючих норм. Відповідно до п. 2.4 договору, робітник та його дружина зобовязу-ються відпрацювати в СВК Розаліївський по пятнадцять років, при умові виробітку встановленого мінімуму вихододнів. Згідно до п. 2.5 договору, після того як робітник та його дружина відпрацює в СВК Розаліївський 15 років, господарство зобовязується пе-редати у власність робітника жилий будинок з надвірними будівлями без оплати. В п. 2.6 договору вказано, що у випадку, якщо один із робітників покине роботу в господарстві до 15 років, то жилий будинок безкоштовно не передається, а в п. 2.7 договору зазначено, що якщо робітники покинують роботу до 15 років, то вони зобовязуються звільнити займа-ний будинок. Наведене підтверджується копією договору та поясненнями учасників про-цесу. В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 підтвердив, що він укладав з позива-чем вказаний договір та підписував його. Також в судовому засіданні учасники процесу ствердили те, що ОСОБА_2 вказаний договір не укладала та не підписувала.

Крім вказаного в судовому засіданні було встановлено, що відповідно до наказу №149 від 09.08.2011 року ОСОБА_1 з 09.08.2011 року був звільнений з СВК Розалії-вський за власним бажанням.

Відповідно до довідки позивача від 05.10.2011 року №137, ОСОБА_1 працю-вав у відповідача трактористом з 19.06.2000 року по 09.08.2011 року.

В судовому засіданні учасники процесу також ствердили, що відповідач ОСОБА_1 з своєю дружиною ОСОБА_2 та сином ОСОБА_3, 27. 09.2005 року народження до даного часу проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1, а також сторони ствердили, те, що у відповідачів відсутня заборгованість по оплаті за проживання у вказаному будинку по даний час.

Відповідно до ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції проку-рора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно

надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при звер- ненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (пози-ки) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого

приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бу-ти зазначено в рішенні суду. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщен-ня є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встано вленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового вре гулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекоде

ржателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановле-ний або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здій-снюється на підставі рішення суду. Виселення громадян при зверненні стягнення на жилі

приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового прожива ння відповідно до статті 132-2 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів жи-тла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених статтею 132-2 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому частиною третьою цієї статті.

Відповідно до ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного по рушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або за коном. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шко- ди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укла-денні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частко-во, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно до ст. 663 ЦК України, продавець зобовязаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги ви-значити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Суд вважає, що позивачу необхідно відмовити в задоволенні його позову за без-підставністю

Так позивач просив в судовому порядку виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3 на підставі ст. ст. 48, 50 Закону України Про власність, однак відповідно до Закону України №997-V від 27.04.2007 року Закон України Про власність втратив чинність.

Також позивач просив задоволити його вищевказаний позов на підставі ст. ст. 651, 663 ЦК України, а вказаними статтями ЦК України не передбачено виселення з бу-динку, який належить власнику, бувшого працівника з членами сімї.

Позивач просив задоволити його вищевказаний позов на підставі ст. 109 ЖК України. В ч. 1 ст. 109 ЖК України дійсно вказано, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Однак позивач не вказав суду закон яким встановлені підстави для виселення власником будинку бувшого працівника з сімєю з будинку. Також в ч. 2 цієї ж статті вказано, що громадянам, яких виселяють з жи-лих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення. Постійне жиле при-міщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. По-зивачем не було вказано суду, яке інше постійне жиле приміщення слід надати відповіда-чам та їхній малолітній дитині при виселенні з спірного житла. Крім вказаного, ч.ч. 3, 4

ст. 109 ЦК України також не передбачено виселення бувшого працівника з сімєю з бу-динку власником будинку.

Позивачем в судовому засіданні не заявлялися позовні вимоги до відповідачів з приводу підстав передбачених ст.ст. 651, 663 ЦК України, а саме позивач не вказував на те, що він бажає змінити або розірвати договір, а також позивачем не заявлялися позовні вимоги до відповідачів щодо строку виконання обовязку передати товар. Позивачем в су ді не заявлялися до відповідачів також позовні вимоги з приводу підстав передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 109 ЖК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займано-го житлового приміщення або обмежений у праві користування житловим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем та його представником не було наведено суду закон та підстави, які передбачають виселення бувшого працівни-ка з сімєю власником житлового будинку.

На підставі вищевикладеного та ст.ст. 48, 50 Закону України Про власність, ст. 109 ЖК України, ст.ст. 651, 663 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити Сільськогосподарському виробничому кооперативу Розаліївський в задоволенні позову.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_10