Яготинський районний суд Київської області
Справа № 1028/130/12.
РІШЕННЯ

Іменем України

22 березня 2012 року Яготинський районний суд

Київської області, в складі;

Головуючого; судді Карпович В.Д.

При секретарі Микитенко В.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготині, справу за позовом Публічно Акціонерного Товариства «Універсал Банк»до ОСОБА_1, про стягнення кредитних коштів.

Встановив:

В позові до суду позивач вказав, що відповідно до укладеного кредитного договору між ними та ОСОБА_1 від 29.11. 2007 року, банк надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 14761 доларів США. Відповідачу встановлювалась відсоткова ставка в розмірі 25% річних. Проте, відповідно до п.п. 7.1.2 р.7 Договору, банком було змінено процентну ставку на 17% річних, про що 15.07. 2008 року відповідачу було направлено відповідне повідомлення.

З метою забезпечення кредиту, 29.11. 2007 року між ними та ОСОБА_1 було укладено Договір Застави, відповідно до якого відповідач передає їм в заставу автомобіль марки «Давео-Нехіа»2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

В порушення п.4.5 ст. 4, п.п. 6.1 п. 6.1 ст. 6 Договору, відповідач свої зобов»язання в частині повернення кредиту та сплати процентів не виконав. В зв»язку з цим, станом на 19.07. 2011 року виникла заборгованість в розмірі 14 733,89 долари США, що за курсом НБУ на дату розрахунку становить 117 445,31 грн, яка складається із; 46 870,07 грн- прострочена заборгованість по кредиту; 31 871,65 грн- сума дострокового стягнення кредиту; 27 405,28 грн.- прострочена заборгованість по відсоткам, 11 298,32 грн.- пеня.

Просили, стягнути з відповідача 117 445,31 грн заборгованості за кредитним договором, та 1174,45 грн судового збору..

В судовому засіданні представник позивача підтримала свої позовні вимоги, представник відповідача позов визнав частково, а саме в частині заборгованості по кредиту в розмірі 46870,07 грн..

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін суд вважає, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому, Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»(далі Декрет КМУ).

Статтею 1054 ЦКУ передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність," кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.

Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Відповідно до ст. 5 Декрету КМУ, операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету.

Відповідно до п.2.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, що затверджене Постановою Правління НБУ № 275 від 17.07.2001 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 21 серпня 2001 р. за № 730/5921) за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку, банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями, серед яких:

- неторговельні операції з валютними цінностями;

- операції з готівковою іноземною валютою (купівля, продаж, обмін), що здійснюються в пунктах обміну іноземної валюти, які працюють на підставі укладених банками агентських договорів з юридичними особами-резидентами;

- ведення рахунків клієнтів (резидентів і нерезидентів) в іноземній валюті та клієнтів-нерезидентів у грошовій одиниці України;

- залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України;

- залучення та розміщення іноземної валюти на міжнародних ринках;

- інші операції з валютними цінностями на валютному ринку України.

З вищенаведеного вбачається, що уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті.

Щодо вимог підпункту "в" п. 4 ст. 5 Декрету КМУ, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то на сьогодні законодавець не визначив межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті. Відповідно до п. 1.5 Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління НБУ від 14 жовтня 2004 р. № 483, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку на здійснення яких Національний банк видав банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями).

Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій, єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами статті 5 Декрету КМУ, є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку, та письмового дозволу Національного банку України на здійснення кредитних операцій у валюті.

В судовому засіданні, на прохання суду представник банку надала до суду копії банківської ліцензії за № 92 виданої Національним банком України, та письмового дозволу національного банку України на здійснення валютних операцій, які підлягають оцінці.

Як видно із копії банківської ліцензії виданої Національним банком України за № 92 зареєстрованої Національним банком України 20.01. 1994 року за № 226 виданої ВАТ „ Банк Універсальний», останнім надається право здійснювати банківські операції визначені частиною першою та пунктами 5-11 частини другої ст.. 47 Закону України „ Про банки і банківську діяльність.

Із копії дозволу Національного банку України виданого 4 грудня 2001 року за № 92-1 ВАТ „ Банк Універсальний», який має банківську ліцензію за номером 92 зареєстровану Національним банком України 20.01. 2001 року видно, що Національний банк України надав ВАТ „ Банк Універсальний»дозвіл на право здійснювати банківські операцій визначені пунктом 1 -4 частини другої та частиною четвертою ст.. 47 Закону України „ Про банки і банківську діяльність, згідно з додатком до цього дозволу. / На прохання суду, оригінал дозволу Національного банку до суду надано не було./

Відповідно до додатку за № 92-1 від 4.12. 2001 року, надано перелік операцій, які має право здійснювати ВАТ „ Банк Універсальний, але здійснення операцій з валютними цінностями на території України, в даному переліку не значиться.

Відповідно до банківської ліцензії за № 92 виданої Національним банком України, ВАТ „ «Банк Універсальний»надано право здійснювати банківські операції визначені частиною першою та пунктами 5-11 частини другої ст..47 Закону України „ Про банки і банківську діяльність.

Проте, надання банку права здійснювати операції з валютними цінностями, передбачено п.1 частини другої ст.. 47 / Закону /, який не вказаний в банківській ліцензії.

Таким чином, в цих двох документах існують явні різнобіжності.

Так, в банківській ліцензії не вказано що ВАТ „ Банк Універсальний»надано право здійснювати операції з валютними цінностями, що передбачено пунктом першим частини другої ст.. 47 / Закону /. Проте, в письмовому дозволі Національного банку вказано, що ВАТ „ Банк Універсальний надано дозвіл на здійснення операції передбаченої пунктом першим частини другої ст.. 47 / Закону /, і в переліку операцій, які має право здійснювати ВАТ „ Банк Універсальний не вказано здійснення операцій з валютними цінностями що передбачено пунктом першим частини другої ст.. 47 / Закону /

Таким чином суд вважає, що ВАТ „ Банк Універсальний відповідно до Декрету КМ України від 19.02. 1993 року „ Про систему валютного регулювання і валютного контролю, не має право на здійснення операцій з валютними цінностями, із за відсутності даного запису в банківській ліцензії.

Разом з тим суд вважає, що не зважаючи на відсутність в банку права на здійснення операцій з валютними цінностями, сума залишку заборгованості за кредитом, підлягає до стягнення із відповідачів на користь банку., що складає / за офіційним курсом НБУ. / -46 870,07 грн.

Що відноситься до вимог позивача в частині стягнення із позивачів суми дострокового стягнення кредиту, простроченої заборгованості по відсоткам та пені то суд вважає, що із за відсутності в банку права на здійснення операцій з валютними цінностями, дані кошти стягуватись не повинні, а тому в цій частині вимог позивача, необхідно відмовити.

Відповідно до ст..554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Керуючись

ст. ст.. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.. ст.. 526, 554, 543, 1050, 1054 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ПАТ „ Універсал Банк»до ОСОБА_1, про стягнення кредитних коштів, задоволити частково.

Стягнути ОСОБА_1 на к користь Публічно- акціонерного товариства „ «Універсал Банк»/ р/р -2, МФО- 322001, код- / - 46 870 грн.07 коп коп.- залишку заборгованості за кредитним договором, 1174 грн. 45 коп. - судового збору, а всього; 48 044 грн. 45 коп. / сорок вісім тисяч сорок чотири грн.. 52 коп. /

В іншій частині вимог ПАТ „ Універсал Банк»до ОСОБА_1, про стягнення коштів, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області, протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Карпович В.Д.