№ 1402/488/12 /1402
2/1402/551/12
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
_____________________________________________________________
У Х В А Л А

( про залишення заяви без руху )

07.08.2012 року суддя Баштанського районного суду Миколаївської області Муругов В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування (третя особа Лоцкинська сільська рада Баштанського району Миколаївської області),

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Позовна заява подана без додержання вимог закону.

Відповідно до п. 3, 5 ч.2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

В тексті позовної заяви позивач вказує, що є спадкоємцем після померлого ОСОБА_4, який за життя успадкував земельну ділянку площею 7,30 в межах території Лоцкинської сільської ради, після своєї матері ОСОБА_5, (яка належала останній на підставі відповідного державного акту) та 03.08.2006 року отримав відповідне свідоцтво про право на спадщину, але державного акту на своє імя на вказану земельну ділянку спадкодавець ОСОБА_4 не отримував. Нотаріус листом про розяснення повідомив про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки позивач не надав правовстановлюючих документів про право власності ОСОБА_4 на спадкове майно та рекомендував звернутись до суду.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, що діяла на момент отримання свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_4 після ОСОБА_5 (03.08.2006 року), право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Законом від 05.03.2009 року N 1066-VI наведена вище стаття викладена в новій редакції, відповідно до якої право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті, за якою право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину.

З перехідних та прикінцевих положень вказаного закону від 05.03.2009 року N 1066-VI слідує, що положення цього закону щодо посвідчення права власності на земельні ділянки документами, зазначеними у частині другій статті 126 Земельного кодексу України поширюються також на випадки, коли зазначені документи були укладені (видані) до набрання чинності цим Законом, але державні акти на право власності на земельні ділянки видані не були. В такому випадку нотаріус, який посвідчив (видав) відповідний документ, звертається з письмовим запитом до органу, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, про підтвердження того, що державний акт на право власності на землю (земельну ділянку) не виданий новому власнику земельної ділянки. Після надходження до нотаріуса письмового підтвердження такого факту державний акт на право власності на землю (земельну ділянку) вилучається нотаріусом із його справ та після здійснення відмітки про перехід права власності на неї, долучається до відповідного документа, зазначеного у частині другій статті 126 Земельного кодексу України. Термін розгляду зазначеного запиту органом, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, не повинен перевищувати 14 календарних днів. До створення єдиної системи органів реєстрації прав на нерухоме майно та їх обмежень відмітку про відчуження земельної ділянки на державному акті на право власності на землю (земельну ділянку), що відчужується, здійснює нотаріус та орган, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 „Про судову практику у справах про спадкування свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п. 32 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5, нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобовязаний викласти причини відмови в письмовій формі і розяснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

За таких обставин позивач, ставлячи питання про визнання за ним у судовому порядку права власності на майно у порядку спадкування має вказати на правові підстави його звернення до суду з подібною вимогою - має надати до суду відомості про обєктивну неможливість отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на вказане майно (з врахуванням описаної вище процедури) та надати письмову відмову нотаріуса у видачі такого свідоцтва з вказівкою на підстави такої відмови.

За таких обставин відповідно до вимог ч.1 ст.121 ЦПК України позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, підлягає залишенню без руху.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст. 121 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В :

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, - залишити без руху.

2. Надати позивачу пятиденний строк для виправлення вказаних в описовій частині ухвали недоліків, який відраховується з дня отримання позивачем копії ухвали про залишення позову без руху.

3. Розяснити позивачу, що в разі невиконання вказаних в ухвалі вимог, заява буде вважатись неподаною і повернута. Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

СУДДЯ: