АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/2166/12 Справа № 22-ц/490/2166/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Григорченко Е.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2012 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Григорченка Е.І.

суддів Лаченкової О.В., Варенко О.П.

при секретарі Бондаренку В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Павлограді про зобов'язання призначити та виплатити страхові виплати у зв'язку із ушкодженням здоров'я під час виконання трудових обов'язків, -

встановив:

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.11.2011 року, де ставить питання про його скасування та ухвалення нового про задоволення його позовних вимог, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.11.2011 року відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач знаходився у трудових відносинах з ПАТ «Павлорадвугілля» з 12.10.2004 року по 02.03.2009 року.

Відповідно до акту № 23 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 01.12.2009 року, 23.10.2008 року під час виконання трудових обов'язків з ОСОБА_2 стався нещасний випадок /а. с. 9/.

04 лютого 2009 року позивачу первинно була встановлена ІІ група інвалідності з 29.01.2009 року по загальному захворюванню, що підтверджується довідкою МСЕК від 04.02.2009 року /а. с. 5/.

Висновком МСЕК від 04.03.2010 року ОСОБА_2 встановлено 65 % втрати працездатності та встановлено ІІ групу інвалідності за трудовим каліцтвом з 25.01.2010 року /а. с. 3/.

Постановою ВВД ФСС НВ та ПЗУ У м. Павлограді № 0114/5784/5784.1/2 від 07.04.2010 року на підставі висновку МСЕК від 04.03.2010 року позивачу було призначено щомісячну страхову виплату у розмірі 3868,42 грн., виплати яких провадити з 25.01.2010 року по 31.01.2011 року включно /а. с. 8/.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач вірно встановив дату початку сплати страхових виплат позивачу з 25.01.2010 року, тому в задоволенні позовних вимог відмовив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, апеляційний суд не находить підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обємі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку. Висновки суду підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями сторін.

При вище наведених обставинах справи, суд першої інстанції, відповідно до ст.ст. 21, 28, 30, 34, 35, 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», Постанови Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 27.04.2007 за № 24 "Про затвердження Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат", ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки Фонд відповідно до чинного законодавства виплачує позивачу страхові виплати з 25.01.2010 року, тобто з дня встановлення йому медико-соціальною експертною комісією 65 % стійкої втрати професійної працездатності.

Приведені в апеляційній скарзі доводи, що первинним висновком МСЕК від 04.02.2009 року апелянту встановлена інвалідність та втрата працездатності у звязку з нещасним випадком на виробництві, і страхові виплати повинні були призначені з 29.01.2009 року, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зазначеним висновком МСЕК не встановлена стійка втрата працездатності, а причиною інвалідності є загальне захворювання /а.с. 5/.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» страхові виплати проводяться щомісячно в установлені Фондом соціального страхування від нещасних випадків дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду, потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

Згідно п. 3.3. Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, від 27.04.2007 № 24, отримання потерпілим одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати настає з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

В пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" також зазначено, що у разі настання страхового випадку Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, страхові виплати, передбачені ст. 28 Закону N 1105-XIV. Право на отримання потерпілим одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати настає з дня встановлення йому медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) стійкої втрати професійної працездатності.

Отже, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при вирішенні питання про право потерпілого на отримання страхових виплат обґрунтовано виходив із вимог статей 21, 28, 30, 34, 35, 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в їх сукупності, які передбачають, що право на отримання потерпілим страхових виплат настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, яка була встановлена позивачу висновком МСЕК від 04.03.2010 року з 25.01.2010 року /а.с. 3/.

Будь-які докази, які б підтверджували встановлення висновком МСЕК позивачу відсоток стійкої втрати професійної працездатності, з 29.01.2009 року, суду не надано.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки вони зводяться до особистого тлумачення апелянтом норм права та до іншої оцінки фактичних обставин справи, яка відрізняється від зробленої судом першої інстанції оцінки і висновків суду не спростовують.

Суд першої інстанції розглянув справу у відповідності із вимогами ст. ст. 10, 11 ЦПК України про змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, в межах заявлених вимог та на підставі наданих суду доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2011 року - залишити без змін.

Ухвала суду набуває законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

СУДДІ: