Справа № 2-1989/11
Рішення
Іменем України

13.01.2012 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі головуючого судді Потапової Т.М., з участю секретаря Ситяшенка І.В., представника позивача ОСОБА_1 , відповідача, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 про відшкодування грошової компенсації в порядку регресу, -
встановив:
Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Просить стягнути з ОСОБА_2 на користь військової частини 2303,82 грн. завданої шкоди та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22.11.2005 року ОСОБА_2 було призначено начальником особового складу-заступником начальника штабу 26 артилерійської бригади. Перевіркою інспекції по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення від 03.04.2008 року встановлено, що в/ч НОМЕР_1 до Бердичівського міського центру зайнятості не подано звіту форми 4-ПН щодо вивільнення ОСОБА_3 , цей звіт зобов`язаний був надати відповідач, але цього не зробив. Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 16.12.2009 року з в/ч на користь Бердичівського центру зайнятості стягнуто 2303,82 грн., 230,38 грн. виконавчого збору та 21,74 грн. витрат, пов`язаних з виконанням рішення. Відповідач зобов`язаний відшкодувати шкоду відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України в порядку регресу.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з зазначених в заяві підстав, уточнив, що посилання в позовній заяві на ст.ст.130 та 134 КЗпП України є невірним, просить стягнути з відповідача завдану ним шкоду в порядку регресу за ст.1191 ЦК України.
Відповідач проти позову заперечив, мотивуючи тим, що відповідно до посадової інструкції, Статуту внутрішній служби збройних сил України, до його обов`язків не входило надання звіту до центру зайнятості, цим мала займатись стройова частина, акт він підписав помилково.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог за безпідставністю.
Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 22.11.2005 року № 81 ОСОБА_2 призначено начальником відділення особового складу заступником начальника штабу 26 артилерійської бригади.(а.с.6).
Актом № 13 від 03.04.2008 року перевірки додержання законодавства про зайнятість населення встановлений факт неподання військовою частиною до Бердичівського міського центру зайнятості звіту форми 4-ПН про вивільнення ОСОБА_3 за скороченням штатів. В акті зазначено, що відповідальним за подання статистичної звітності є ОСОБА_2 . Відповідачем акт підписаний в графі за керівника підприємства. Даним актом запропоновано сплатити штраф в сумі 2030,82 грн.(а.с.8)
Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 16.12.2009 року з військової частини НОМЕР_1 на користь Бердичівського міського центру зайнятості стягнуто штраф в сумі 2303,82 грн. за порушення закону „Про зайнятість населення, неподання до центру зайнятості інформації про фактичне вивільнення працівників в десятиденний строк після вивільнення.(а.с.7)
Позивач просить відшкодувати завдану йому шкоду в порядку регресу, оскільки військовою частиною постанова суду виконана, 15.06.2011 року перераховано бюджетних коштів 2303,82 грн.(а.с.9)
Відповідно до ч,1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було відшкодовано шкоду третім особам, а сплачено центру зайнятості штрафні санкції в сумі 2303,82 грн. за порушення законодавства, військовій частині завдана матеріальна шкода в зазначеній сумі бездіяльністю її працівника (працівників).
Відповідальність військовослужбовців за завдану шкоду регулюється Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, яке затверджено постановою Верховної Ради України № 243 від 23.06.1995 року.
Відповідно до цього Положення військовослужбовці несуть матеріальну відповідальність за наявності протиправної поведінки, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та настанням шкоди, вини у заподіянні шкоди. Командир військової частини після проведеного розслідування видає наказ про притягнення до матеріальної відповідальності винної особи з зазначенням розміру суми, що підлягає стягненню. У разі звільнення у запас або у відставку чи вибуття із військової частини винної особи до прийняття рішення про стягнення з неї заподіяної шкоди командир військової частини подає в порядку, встановленому чинним законодавством, цивільний позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди.
ОСОБА_2 звільнений з військової частини в 2009 році, цей факт сторонами не заперечується.
Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Представник позивача надав суду непослідовні та суперечливі пояснення щодо вини відповідача у заподіянні шкоди, визнав, що його обов`язок подання статистичної звітності до центру зайнятості не передбачений Статутом внутрішньої служби збройних сил України та функціональними обов`язками начальника відділення особового складу штабу частини. Вважає, що такий обов`язок був покладений на відповідача усним наказом командира військової частини, проти чого заперечує відповідач, та вважає доказом вини акт № 13 інспекції по контролю додержанням законодавства про зайнятість населення Житомирського обласного центру зайнятості від 03.04.2008 року, де зазначено відповідальним за подання статистичної звітності до центру зайнятості ОСОБА_2 .
Зазначений акт не містить доказів вини відповідача у заподіянні шкоди, оскільки орган, який здійснював перевірку, не наділений правом встановлювати винну особу, в акті лише фіксується факт порушення чинного законодавства військовою частиною.
Позивач не надав суду переконливих доказів вини відповідача у заподіянні матеріальної шкоди, тому суд не вбачає підстав для задоволення позову.
На підставі викладеного та керуючись ст..ст.10,11,60,212-215 ЦПК України, суд
Вирішив:
В позові Військовій частині НОМЕР_1 до ОСОБА_2 про відшкодування грошової компенсації в порядку регресу відмовити за безпідставністю.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: