АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 27 (І) ОСОБА_1
Доповідач Михайлів Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

26 грудня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.

суддів: Митрофанової Л.В., Соколан Н.О.

при секретарі: Бондаренко І.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18 листопада 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2011 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 06.04.2006 року станом на 19.09.2011 року в сумі 20799,61 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобовязань за укладеним кредитним договором в частині сплати кредиту та процентів за його користування.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18 листопада 2011 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №КRН0RB06560285 від 06.04.2006 року у розмірі 11812 грн. 39 коп., судовий збір 118,12 грн.; 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» ставить питання про зміну рішення суду в частині пені та стягнення її в розмірі 11987,22 грн., посилаючись на відсутність підстав для застосування ч.3 ст. 551 ЦК України, оскільки заборгованість за кредитним договором не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України. Крім того вважає, що застосувати вказану норму можливо тільки за наявності одночасно двох умов: розмір неустойки значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Однак, відповідач не надав жодних доказів, які б вказували на наявність таких обставин.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає відхиленню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та стягуючи з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 11812,39 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 556,52 грн.; заборгованості по відсоткам в сумі 8255,87 грн. та пені за несвоєчасне виконання зобов'язань в сумі 3000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що саме таке співвідношення предявлених до стягнення санкцій і наслідків порушення зобовязання буде співмірним.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 квітня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №КRН0RB06560285 на одержання кредитних коштів в сумі 3283,19 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 48% річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 04.04.2008 року.

У звязку з неналежним виконанням зобовязань в строк, встановлений кредитним договором, станом на 19.09.2011 року утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 20799,61 грн., яка складається з:

- заборгованості за кредитом - 556,52 грн.;

- заборгованості по відсоткам - 8255,87 грн.;

- пені за несвоєчасне виконання зобов'язань - 11987,22 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на виконання вимог ст. 214 ЦПК України вірно визначив характер спірних правовідносин та правову норму, що підлягає застосуванню до їх врегулювання й виходячи з того, що боржник не виконав зобовязання за укладеним кредитним договором щодо сплати кредиту та відсотків за його користування, дійшов вірного висновку про стягнення з боржника відповідача по справі суми заборгованості за кредитом.

Вказаний висновок суду відповідає положенням ст.ст. 525-527, 530, 611 ЦК України. В цій частині рішення суду не оскаржується.

Підставою апеляційного оскарження ухваленого по справі рішення є непогодження позивача з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зменшення розміру пені у відповідності до ч.3 ст. 551 ЦК України.

Поняття неустойки надане в ч.1 ст. 549 ЦК України, відповідно до якої неустойкою (штрафом, пенею) - є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При цьому, закон дозволяє сторонами домовитись про зміну розміру неустойки у бік її зменшення або збільшення, крім випадків, передбачених законом.

Частина 3 цієї ж статті надає суду право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через неспівмірність з розміром основного зобовязання.

Встановивши, що сума основного боргу складає 8812,39 грн., тоді як пеня нарахована позивачем в розмірі 11987,22 грн., що вказує на не співмірність співвідношення предявлених до стягнення санкцій і наслідків порушення зобовязання, суд першої інстанції, використовуючи своє право, обґрунтовано зменшив розмір пені, яка підлягає стягненню до 3000 грн.

Також, колегія суддів звертає увагу й на те, що позивачем нараховано пеню без врахування положення ч.2 ст. 258 ЦК України, за період з листопада 2006 року по вересень 2011 року, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором (а.с. 4-5), тобто не в межах річного строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги позивача про неможливість застосування до врегулювання спірних правовідносин вимог ст. 551 ЦК України є безпідставними, оскільки сфера застосування вказаної норми поширюються на спірні правовідносини.

Крім того, в суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_4 зазначив, що невиконання зобовязань за кредитним договором зумовлено складним його матеріальним становищем, що в свою чергу є також обставиною, яка враховується при вирішенні питання про зменшення розміру пені.

Оскільки доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін у відповідності до ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18 листопада 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: