Номер провадження: 22-ц/1590/5233/12
Головуючий у першій інстанції Малиновський
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі Сєнчук Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи Четверта одеська державна нотаріальна контора, Одеська міська рада, про встановлення факту проживання однією сімєю, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 01 березня 2012 року,

встановила:

У грудні 2011 р. ОСОБА_3 звернувся до суду із вищеназваною заявою, в якій вказав, що з 01.09.83 р. його батько ОСОБА_4 уклав шлюб з ОСОБА_5. З цього часу він проживав разом із батьком та мачухою однією родиною у квартирі № 26 в будинку № 149 корпус № 4 по вул. Добровольського в м. Одесі (далі Квартира), був зареєстрований в ці й квартирі. 27.07.84 р. його батько помер. Після смерті батька він продовжував проживати разом із мачухою однією родиною, був повязаний з нею спільним побутом, правами та обовязками щодо ведення спільного господарства. 30.07.93 р. квартира була приватизована ним та мачухою по ? частки квартири за кожним. 23.09.95 р. мачуха померла. Він здійснив її поховання. Встановлення факту спільного мешкання з померлою ОСОБА_5 однією сімєю йому необхідно для набуття права на спадкування після неї, оскільки у померлої немає спадкоємців крім нього.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 234, 235, 256 259 ЦПК, просив: встановити факт його проживання з померлою ОСОБА_5 однією сімєю на протязі 1983 1995 р. р.

Заявник в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив суд їх задовольнити.

Представники Четвертої одеської державної нотаріальної контори та Одеської міської ради в судове засідання не зявилися. Про час та місце розгляду справи Четверта одеська державна нотаріальна контора, Одеська міська рада сповіщені належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника державної нотаріальної контори. Причини неявки свого представника Одеська міська рада суду не повідомила.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 01.03.12 р. у задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення його заяви. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено при неправильному застосуванні норм матеріального права: - суд помилково застосував положення ЦК УРСР, а не ст. 1264 ЦК України. Згідно п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

В апеляційному суді ОСОБА_3 підтримав доводи та вимоги, які викладені і апеляційній скарзі.

Четверта одеська державна нотаріальна контора, Одеська міська рада апеляційному суду письмових заперечень на апеляційну скаргу не надали.

Відповідно до ст. 303 ЦПК колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу треба відхилити за таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що правовідносини щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 регулюються Р.VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР (в редакції 1963 р.), яким не передбачено право на спадкування пасинком після смерті мачухи, навіть при їх сумісному проживанні однією сімєю більш пяти років. Таке право встановлено ст. 1264 ЦК України, яка набула чинності з 01.01.04 р. та не може бути застосована до правовідносин, які виникли у 1995 р. (а. с. 47 зворотна сторона). Вказані в апеляційній скарзі доводи не спростовують цих висновків суду.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відсутність правових підстав для задоволення заяви встановлено, висновки щодо обставин справи зроблено судом першої інстанції на підставі наявних у справі і наданих сторонами доказів: свідоцтва про укладення шлюбу у 1983 р. батьком заявника з ОСОБА_5 (а. с. 6); довідок ЖКС «Північний» від 22.12.11 р. (а. с. 7 10) про реєстрацію заявника та місце його проживання з померлою ОСОБА_5 з 1983 р.; свідоцтва про право власності на житло від 30.07.93 р. (а. с. 11 12) та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 28.10.09 р. (а. с. 13); паспорту заявника (а. с. 15); спадкової справи щодо майна померлої ОСОБА_5 (а. с. 24 30).

Встановлено судом, що ОСОБА_3 з 1983 р. проживав разом з ОСОБА_5, яка померла у 1995 р.. Спадщину після смерті ОСОБА_3 протягом встановленого законом строку ніхто не прийняв.

Таким чином, підстави для задоволення заяви відсутні. Висновок суду першої інстанції відповідає положенням п. п. 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України про те, що він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. ОСОБА_3 згідно діючого на час відкриття спадщини ЦК УРСР спадкоємцем майна померлої ОСОБА_5 не був.

Апелянт не надав ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду доказів, які б спростовували вищевказані висновки суду першої інстанції. Висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам по справі та діючому законодавству. Доводи апеляційної скарги є неспроможними.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалив рішення на підставі наданих сторонами та досліджених у судовому засіданні доказів, повно і всебічно зясувавши обставини, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень. Рішення суду є справедливим, законним та обґрунтованим, підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 01 березня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: М. Є. Федорова

ОСОБА_2