Справа № 2-344/11 Провадження № 22-ц/0290/1032/2012Головуючий в суді першої інстанції:ОСОБА_1
Категорія: 53 Доповідач: Зайцев А.Ю. А. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2012 м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Зайцева А.Ю.,

суддів: Денишенко Т.О., Луценка В.В.,

при секретарі: Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ДП «Крижопільводоканал» КП «Вінницяоблводоканал» на заочне рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 29.11.2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства «Крижопільводоканал» Комунального підприємства «Вінницяоблводоканал» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ДП «Крижопільводоканал» КП «Вінницяоблводоканал» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди. Позовні вимоги мотивував тим, що 21.03.2008 року був прийнятий на роботу на посаду юриста в СП Крижопільське ВКГ «Вінницяводоканал», а 31.07.2009 року переведений в цьому ж підприємстві на посаду інженера з охорони праці. 31.12.2009 року був звільнений з посади у звязку з переводом, а 01.01.2010 року був прийнятий по переводу на посаду інженера з охорони праці ДП «Крижопільводоканал» КП «Вінницяоблводоканал». При звільненні за власним бажанням з 15.09.2010 року з ним не було проведено повний розрахунок. Зокрема невчасно, лише 15.03.2011 року, виплачено компенсацію за невикористану відпустку, а тому просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за час з 15.09.2010 року по 15.03.2011 року в сумі 8630,10 гривень та моральну шкоду в сумі 3000 гривень.

Заочним рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 29.11.2011 року позов задоволено, стягнуто з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 8630,10 гривень, моральну шкоду в сумі 3000 гривень та на користь держави судовий збір в сумі 188,20 гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивачем було подано апеляційну скаргу в якій просять скасувати рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 29.11.2011 року і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В судовому засіданні представник апелянта

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змініти в частині стягнення моральної шкоди виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.1 п.п. 1, 3, 4 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Приймаючи рішення по справі та стягуючи середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 8630,10 гривень, суд першої інстанції вірно виходив з того, що відповідачем при звільненні позивача не було у повному обсязі проведено розрахунок.

Зокрема, позивачу не було виплачено компенсацію за невикористану відпустку, яку виплачено лише на вимоги позивача 21.03.2011 року в сумі 860,37 гривень.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що компенсація за невикористану відпустку, яка фактично виплачена позивачу 21.03.2011 року, стосується його періоду роботи, за який він не отримав усю належну відпустку або її грошову компенсацію, в СП Крижопільське ВКГ «Вінницяводоканал».

В ч. 2 ст. 81 КЗпП України визначено, якщо працівник, переведений на роботу на інше підприємство, в установу, організацію, повністю або частково не використав щорічні основну та додаткові відпустки і не одержав за них грошову компенсацію, то до стажу роботи, що дає право на щорічні основну та додаткові відпустки, зараховується час, за який він не використав ці відпустки за попереднім місцем роботи.

Позивач не використав відпустку працюючи в СП Крижопільське ВКГ «Вінницяводоканал». При звільненні з даного підприємства позивачу не було виплачено компенсацію за невикористану відпустку. Також не було перераховано СП Крижопільське ВКГ «Вінницяводоканал» дану компенсацію на користь ДП «Крижопільводоканал» КП «Вінницяоблводоканал» у звязку з переведенням позивача до цього підприємства у відповідності до ч. 3 ст.83 КЗпП України.

Таким чином, до стажу роботи позивача, що дає йому право на щорічні основну та додаткові відпустки, мав бути зарахований час, за який він не використав ці відпустки за попереднім місцем роботи в СП Крижопільське ВКГ «Вінницяводоканал».

Відповідачем не було виконано вимоги ч. 2 ст. 81 КЗпП України не зараховано до стажу роботи позивача, що дає йому право на щорічні основну та додаткові відпустки час, за який він не використав ці відпустки за попереднім місцем роботи.

В звязку з цим, при звільненні позивача йому не виплачена грошова компенсація за невикористану відпустку, на яку він мав право з попереднього місця роботи, і право на яку перейшло до нового місця роботи у звязку з переведенням.

Колегія суддів вважає, що факт порушення відповідачем обовязку провести повний розрахунок при звільненні є доведеним. Крім того, підтверджується виплатою позивачу компенсації за невикористану відпустку через шість місяців після звільнення.

Враховуючи те, що виплата компенсації за невикористану відпустку відбулася 15.03.2011 року, а звільнений позивач 15.09.2010 року, відповідач зобовязаний, згідно ст. 117 КЗпП України, виплатити позивачу його середній заробіток за весь час затримки, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині є законним, а доводи апеляційної скарги - безпідставними.

В той же час, задовольняючи вимоги позову в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції обмежився посиланням на положення ст. 237-1 КЗпП України, не обґрунтувавши в чому полягають моральні страждання позивача, які наслідки заподіяння моральної шкоди, розмір стягнення.

Колегія суддів вважає, що зволікання з проведенням повного розрахунку при звільненні призвело до заподіяння моральної шкоди позивачу, оскільки він був вимушений неодноразово звертатись до відповідача письмово та усно, звертатися до правоохоронних органів, доводити свою правоту. Проте, не є обгрунтованим розмір моральної шкоди заявлений позивачем та задоволений судом. Не відповідає він і обставинам справи, не є співмірним і з сумою невиплачених коштів при звільненні, а тому апеляційний суд вважає, що компенсація заподіяної моральної шкоди не має перевищувати 500 гривень, в звязку з чим в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає зміні зі стягненням на користь позивача моральної шкоди в сумі 500 гривень.

В звязку із зміною рішення суду в частині стягнення моральної шкоди та необґрунтованим розрахунком стягнених судових витрат в сумі 188,20 гривень на користь держави, в цій частині рішення суду першої інстанції також підлягає зміні зі стягненням з відповідача на користь держави судового збору в сумі 91,30 гривень та витрат на інформаційнотехнічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 гривень від сплати яких був звільнений позивач при подачі позову до суду першої інстанції, і які підлягають стягненню відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, 307, 308, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Крижопільводоканал» Комунального підприємства «Вінницяоблводоканал» задовольнити частково.

Рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 29.11.2011 року змінити в частині розміру стягнутої моральної шкоди та судових витрат.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Крижопільводоканал» Комунального підприємства «Вінницяоблводоканал» на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 500 гривень та на користь держави судовий збір в сумі 91,30 гривень та витрат на інформаційнотехнічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 гривень.

В іншій частині рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 29.11.2011 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

З оригіналом вірно: