Справа № 2/1901/678/2012
Р І Ш Е Н НЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" листопада 2012 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах справу за позовом ОСОБА_1 до Рекшинської сільської ради Бережанського району про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка, вказуючи, що після смерті її батька ОСОБА_2 залишилось спадкове майно у вигляді 1/5 частини будинковолодіння, що в селі Стриганці Бережанського району, на вул. Вербівська, 9, і хоч вона згідно заповіту є єдиним спадкоємцем цієї спадщини, однак розпорядитись нею не може, бо нотконтора відмовила їй у видачі свідоцтва на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу про належність спадкодавцю вищезазначеної частини будинковолодіння, звернулася до суду з позовом, яким просить визнати за нею право власності на вказане спадкове майно.

В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити.

Представник Рекшинської сільської ради Бережанського району у судове засідання не з»явився, представив суду заяву, у якій просить справу розглядати у їх відсутності, позовні вимоги позивачки визнає та заперечень щодо їх задоволення не має.

Суд, розглянувши матеріали справи і вислухавши пояснення позивачки та дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.

У відповідності із Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування»від 30 травня 2008 року спадкові відносини регулюються правилами Цивільного кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР.

Згідно із ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, а оскільки батько позивачки ОСОБА_2 Олексійовичпомер 8 грудня 2009 року, то даний спір слід вирішувати, керуючись нині діючим Цивільним кодексом України.

У відповідності із ст. ст. 1217, 1220, 1223, ч 3 ст. 1268 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що позивачка разом із своїм батьком ОСОБА_2, матірю ОСОБА_3, братом ОСОБА_4 та сестрою ОСОБА_5 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, і всі вони були співвласниками зазначеного будинковолодіння, кожному з них належало по 1/5 його частині.

Цей факт підтверджується показами позивачки, а також оглянутими у судовому засіданні технічним паспортом та письмовим повідомленням № 95а, виданими Бережанським МБТІ 7 травня та 7 червня 2012року, довідкою Рекшинської сільської ради за № 75 від 3 січня 2012 року, а також встановлено, що позивачка по день смерті свого батька постійно проживала з ним однією сімєю, вони разом вели спільне господарство.

Із свідоцтва про смерть видно, що батько позивачки ОСОБА_2 помер 8 грудня 2009 року. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/5 частини житлового будинку, що знаходиться в селі Стриганці на вулиці Вербівська, 9.

В судовому засіданні позивачка пояснила, що 11 листопада 2009 року її батько ОСОБА_2 все належне йому майно заповів їй. Даний факт підтверджується оглянутим та долученим до матеріалів справи заповітом.

В зв`язку з тим, що спадкодавець на випадок своєї смерті розпорядився належним йому майном та склав заповіт, то саме позивачка є єдиним його спадкоємцем.

Пояснення позивачки свідчать про те, що вона постійно і на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем та разом вели спільне господарство, а після його смерті вона і далі залишилася проживати у цьому ж житловому будинку, розпорядилася належними покійному речами повсякденного вжитку, однак через відсутність правовстановлюючого документа про належність спадкодавцю зазначеної частини будинковолодіння, що знаходиться в селі Стриганці Бережанського району, на вул. Вербівська, 9, вона не мала змоги переоформити її на себе, а так як вона прийняла спадщину, то з тих підстав просить її позов задоволити.

Таким чином, поскільки в судовому засіданні доведено, що позивачка згідно заповіту є спадкоємцем належного спадкодавцю майна, і хоч фактично вона прийняла спадщину, однак через відсутність правовстановлюючого документу про належність спадкодавцю 1/5 частини зазначеного будинковолодіння, не мала можливості переоформити її на себе, тому суд вважає необхідним задоволити позовні вимоги позивачки і визнати за нею право на спадкове майно, що залишилося після смерті її батька.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 14, 60, 174, 213-215, 292, 294 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування»від 30 травня 2008 року, ст. ст. 1217, 1220, 1223, ч 3 ст. 1268 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилося після смерті її батька ОСОБА_2, який помер 8 грудня 2009 року, у вигляді 1/5 частини житлового будинку із відповідною частиною господарських будівель, що розміщені на вул. Вербівська, 9 в селі Стриганці Бережанського району Тернопільської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Тернопільської

області через Бережанський районний суд протягом десяти днів після його

проголошення.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області ОСОБА_6