Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.11.2012 Справа №1915/4055/12

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої Тихої І.М.

при секретарі Гніданику А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, у якій просить стягнути з відповідача на його користь 60 000 доларів США за договорами позики, укладеним між ними 26 квітня 2007 року. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, шо 3.01.2012 року звернувся до ОСОБА_2 з письмовою вимогою про повернення позики, на яку останній не відреагував, а тому просить стягнути борг у судовому порядку.

У судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, та попросив суд стягнути з відповідача борг за договором позики.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову та пояснив, що позика мала місце ще у 2007 році, на даний час таких коштів в відповідача немає, а тому просить відмовити в задоволенні позову.

Суд встановив наступні факти:

26 квітня 2007 року ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 кошти в сумі 60 000 доларів США, а ОСОБА_2 прийняв від ОСОБА_1 зазначені кошти, що підтверджується письмовою розпискою від 26.04.2007 року з власноручним підписом відповідача про отримання коштів.

Таким чином, відповідно до ст. 1046 ЦК України сторони уклали договір позики. У відповідності до ч.1 ст.1047 письмовим доказом, що підтверджує його укладення є розписка.

3 січня 2012 року ОСОБА_1 направив відповідачу рекомендованим листом письмову вимогу про повернення коштів, яка залишилась без реагування з боку останнього.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно з вимогами ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона(позикодавець) передає у власність другій строні(позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов2язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначені: .нтом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено що якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернута позикодавцеві протягом тридцяти днів від дня пред"явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, в даному випадку має місце порушенням відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 коштів в сумі 60 000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ гривні до долара США станом на 21.11.2012 року становить 479 580 грн. (799,30 грн. за 100 доларів США) боргу за договором позики.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.10, 60, 213, 215 ЦПК України, ст.ст.526, 625, 1046-1049 ЦК України,-

вирішив:

Позов задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 60 000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ гривні до долара США станом на 21.11.2012 року становить 479 580 грн. (799,30 грн. за 100 доларів США) боргу за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3219 грн. понесених судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд на протязі десяти днів від його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Головуюча Тиха І.М.