Справа №
Провадження №22-ц-1021/12
Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія19Доповідач у 2 інстанції Голуб
УХВАЛА

Іменем України

29 лютого 2012 року колегія судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі :

головуючого Приходька К.П.

суддів Голуб С.А., Таргоній Д.О.

при секретарі Білан К.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Іванківського районного суду Київської області від 02 грудня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним і визнання права власності на житловий будинок.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2011 року позивач пред»явила в суді названий позов посилаючись на те, що між нею та відповідачем ОСОБА_3 була укладена домовленість про продаж останньою позивачу будинку №4 по вул.К.Терентюка в смт.Іванків за 10000 доларів США. Оскільки цей будинок належав на праві власності брату ОСОБА_3, який помер 05.02.2007 року, нотаріальне оформлення договору купівлі-продажу будинку було відкладено до оформлення відповідачем спадщини на своє ім»я.

20 травня 2007 року позивач ОСОБА_4 у присутності двох свідків передала ОСОБА_3 10000 доларів США.

23 травня 2007 року ОСОБА_3 видала на ім»я ОСОБА_2 довіреність, якою уповноважувала останню оформити спадкові права ОСОБА_3 на спірний будинок і продати цей будинок.

Позивач займалась оформленням спадщини і одночасно, з дозволу ОСОБА_3 ремонтувала будинок, витративши на його ремонт 214 457 грн.

В подальшому ОСОБА_3 відмовилась нотаріально посвідчувати договір купівлі-продажу будинку, відізвала довіреність на його продаж.

У зв»язку із наведеним, позивач просила суд визнати договір купівлі-продажу спірного будинку дійсним і визнати за нею право власності на нього.

Рішенням Іванківського районного суду від 02 грудня 2011 року

у задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 є власником спірного житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10 квітня 2008 року. Право власності ОСОБА_3 зареєстроване в реєстрі прав власності 03 березня 2010 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 на 20 травня 2007 року не була власником спірного житлового будинку, а тому не могла укладати з позивачем угод купівлі-продажу щодо нього. Крім того, суд зазначив, що оскільки ОСОБА_3 видала на ім»я позивача ОСОБА_2 довіреність на продаж спірного будинку, то це взагалі виключає можливість купівлі позивачем ОСОБА_2 спірного будинку і їй надано було право лише продати цей будинок іншій особі. Таким чином суд прийшов до висновку про те, що позивач не довела у судовому засіданні заявлені нею позовні вимоги.

Судова колегія погоджується із такими висновками суду виходячи із наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Як роз»яснено в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої ст.220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.210 і ст.640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Згідно із ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме:

1) право власності на нерухоме майно.

Таким чином, відповідно до наведених вимог закону право власності на будинок підлягає обов»язковій державній реєстрації і виникає лише після її проведення.

На підставі наведених норм закону, а також встановлених судом обставини справи щодо відсутності у відповідача не тільки реєстрації права власності на будинок, а і самого правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва про право на спадщину, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що доводи позивача щодо укладення між нею та відповідачем договору купівлі-продажу не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги є аналогічними доводам позовної заяви і висновків суду не спростовують.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а тому не може бути задоволена.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 02 грудня 2011 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: