Справа № 2033/2-1640/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2012 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Іващенко С. О.

при секретарі судового засідання Кононенко О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про перерозподіл часток співвласників житлового будинку та виділення у натурі частки із майна, яке знаходиться у спільній частковій власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа з боку позивача ОСОБА_3 про перерозподіл часток співвласників житлового будинку та відділення у натурі частки із майна, яке знаходиться у спільній частковій власності, посилаючись на те, що він у відповідності до договору купівлі продажу від 14.06.1978 рок придбав 39/100 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель в м. Харкові, по вулиці Кронштадтській, будинок 110/31. Позивачем за згодою колишньої співвласниці домоволодіння ОСОБА_4 ще у 1979 році за власні кошти були самостійно збудовані на земельній ділянці домоволодіння № 110/31 по вулиці Кронштадтській в м. Харкові: сарай літ. Ж, гараж літ З, сарай літ. И, та зроблена прибудова до житлового будинку літ. А-1, яка складається з: сіней літ. а-3, ганку літ. а-4, кухні літ 1-2, приміщення літ 1-3. Вказані прибудови та надвірні будівлі рішенням Виконавчого комітету Фрунзенської районної ради народних депутатів від 04.06.1980 року № 186/20 були узаконені за ОСОБА_1 та зареєстровані в Харківському міському бюро технічної інвентаризації. Але при цьому не зважаючи на побудовані прибудови та надвірні будівлі його частка у спільній власності не була змінена і залишилася у тому же розмірі 39/100 частки.

В судовому засіданні представник Позивача повністю підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, надав пояснення аналогічні доводам позовної заяви, додатково пояснив що жодних заперечень зі сторони співвласниці будинку ОСОБА_4 ні під час будівництва, ні під час подальшого користування вказаними прибудовами та надвірними будівлями ОСОБА_1 не отримував, звернень до органів виконавчої влади зі скаргами від ОСОБА_4 не було. Під час розгляду справи представник Позивача уточнив позовні вимоги.

Представник Відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, надав до суду письмові заперечення, позиція яких повністю збігається з поясненнями наданими у судовому засіданні та зазначив що побудовані прибудови та надвірні будівлі і так є власністю ОСОБА_1 і тому відсутня необхідність відділення їх в натурі та заперечував проти перерозподілу часток у спільній власності.

Представник третьої особи підтримав позовні вимоги Позивача та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Суд вислухавши представника Позивача, представника Відповідача, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи встановив наступні факти та правовідносини:

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що Позивач ОСОБА_1 придбав у відповідності до договору купівлі-продажу від 14.06.1978 року 39/100 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель в м. Харкові, по вулиці Кронштадтській, будинок 110/31. Позивачем було самостійно побудовано за власні кошти на земельній ділянці домоволодіння № 110/31 по вулиці Кронштадтській в м. Харкові сарай літ. Ж, гараж літ. З, сарай літ. Ж, сіни літ. 1-1, кухня літ. 1-2, житлову кімнату літ. 1-3та рішенням Виконавчого комітету Фрунзенської районної ради народних депутатів від 04.06.1980 року № 186/20 були узаконені за ОСОБА_1 і зареєстровані в Харківському міському бюро технічної інвентаризації. При цьому частка Позивача у спільній власності не була змінена.

Проведеною у ході судового слідства будівельно-технічною експертизою (висновок № 12891 від 07.03.2012 року) були визначено фактичне користування приміщеннями житлового будинку та надвірними будівлями і спорудами, запропонований варіант розподілу домоволодіння з урахуванням фактичного користування житловим будинком, надвірними будівлями та спорудами та з урахуванням особисто побудованих прибудов та споруд зроблений розрахунок частки у праві спільної власності співвласників з яким суд погоджується.

Згідно даних вищевказаної експертизи, для здійснення запропонованого варіанту розподілу зобовязано ОСОБА_1 за власні кошти демонтувати перегородку між приміщеннями 1-5 та 1-4 домоволодіння № 110/31 по вул. Кронштадській в м. Харкові.

Частина 2 статті 15 Цивільного кодексу України встановлює, що одним із засобів захисту цивільного права є його визнання.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права.

Відповідно до ч. 2 ст. 355 Цивільного кодексу України майно що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно з ч. 1 ст. 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Таким чином судом встановлено, що Позивачем був додержаний встановлений законом порядок щодо самовільно зроблених прибудов до житлового будинку та надвірних будівель, отримано згоду органу місцевого самоврядування та їх подальша державна реєстрація.

Представник Відповідача у судовому засіданні посилався на те, що співвласник ОСОБА_4 не надавала своєї згоди, але на підтвердження цього факту не надав жодного доказу, що суперечить ст. 60 ЦПК України, яка передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 3 статті 357 Цивільного кодексу передбачено що співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Тому суд вважає, що підлягає задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 стосовно перерозподілу часток у спільній частковій власності.

У відповідності до ч.1 ст. 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Позивач заявив вимогу на виділ в натурі частки майна, яке знаходиться у спільній частковій власності. Встановлені правовідносини є виділом, оскільки виділ частки майна не припиняє право власності у іншого співвласника, яким є відповідач по справі.

У висновку судової будівельно-технічної експертизи від 07.03.2012 року запропонований варіант виділу майна з яким суд повністю погоджується. Спору по варіанту виділу частки із майна, яке знаходиться у спільній часткової власності у сторін немає. Позивач просив виділити йому фактично займані приміщення та побудовані надвірні будівлі та споруди.

За таких обставин суд вважає що позовні вимоги Позивача в частині виділення в натурі частки майна, яке знаходиться у спільній частковій власності підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 8,9,11, 57, 209, 214, 215 ЦПК України, ст. 15, 16, 355, 357, 364 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про перерозподіл часток співвласників житлового будинку та виділення у натурі частки із майна, яке знаходиться у спільній частковій власності- задовольнити.

Перерозподілити частки співвласників домоволодіння № 110/31 по вулиці Кронштадтській в м. Харкові та визнати їх у наступних розмірах:

за ОСОБА_1 67/100 частки власності,

за ОСОБА_2 33/100 частки власності.

Виділити ОСОБА_1 у натурі частку із майна яке знаходиться у спільній частковій власності домоволодіння № 110/31 по вулиці Кронштадській в м. Харкові:

- приміщення 1-5, 1-4 в житловому будинку літ. А-1;

- приміщення 1-3, 1-2 в прибудові літ. А1-1;

- сіни літ. а-3;

- ганок літ. а-4

- гараж літ. Ж, З;

- вбиральня літ. Н;

- сарай літ. И;

- льох літ. К;

- ворота літ. №3;

- паркан літ. №4;

- паркан літ.№6;

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий