Справа № 2-3071/11
пр.№ 2/0603/928/12
Рішення

Іменем України

13.03.2012 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі головуючого судді Потапової Т.М., з участю секретаря Ситяшенка І.В., сторін, представника позивачки ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна, -

Встановив:

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом. Просить розірвати шлюб з відповідачем та поділити весільні кошти, стягнувши на її користь половину цих коштів в сумі 11000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 29.04.2009 року, від шлюбу є дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею. Після народження дитини подружні відносини розладналися, відповідач не цікавився сімєю, дитиною, не забезпечував матеріально, вони втратили любов і повагу один до одного, припинили подружні відносини. На весілля їм було подаровано 22000 грн., які в даний час знаходяться у відповідача, ці кошти є спільним майном, їй належить половина грошей.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з зазначених підстав.

Відповідач позовні вимоги визнав частково, згідний на розірвання шлюбу, проти стягнення з нього на користь позивачки 11000 грн. заперечив. Суду пояснив, що дійсно їм на весілля було подаровано 22000 грн., ці кошти були витрачені на їх власні потреби: після весілля подорожували до Єгипту, витратили 600 доларів або 4800 грн., відвідували кафе, друзів, купляли подарунки. Коли залишилося 10-11 тис. грн. ці кошти він вклав у бізнес за згодою позивачки, прибутки від підприємницької діяльності витрачені на потреби сімї.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судом встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 29.04.2009 року міським відділом РАЦС Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 148.(а.с.5)

Від шлюбу є дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з матірю.(а.с.7,8) Спору про місце проживання дитини немає.

Подружжя спільно не проживають і не підтримують подружніх відносин з початку 2011 року, миритись не бажають, згідні розірвати шлюб. Сімя розпалась остаточно, шлюб можливо розірвати.

Сторонами визнано, що на весілля їм було подаровано 22000 грн., які знаходились в будинку батьків позивачки, де в той час проживали подружжя. Позивачка стверджує, що вся сума грошей була забрана відповідачем, коли він уходив із сімї. Відповідач цей факт заперечив.

Свідок ОСОБА_5 мати позивачки, - пояснила суду, що на весілля було подаровано 20000 грн., гроші лежали в шкатулці, коли зять пішов з їх будинку, забрав всі гроші. Зять займався бізнесом, казав, що вкладав в бізнес ці кошти.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що в подружжя було 20000 весільних коштів, зі слів позивачки відомо, що їх забрав відповідач.

Згідно з ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст.71 СК України майно ділиться між подружжям в натурі.

Відповідно до п.п.24,30 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Якщо буде встановлено, що один з подружжя здійснив відчуження майна чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сімї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Судом встановлено, що грошей в сумі 22000 грн., що були набуті подружжям, на час розгляду справи в наявності немає.

Позивачка стверджує, що їх забрав відповідач.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачка не надала суду переконливих доказів, що відповідач проти її волі заволодів всією сумою коштів.

Пояснення відповідача про те, що спірні кошти витрачалися подружжям на власні потреби, зокрема, на весільну подорож, розваги тощо, та решта була вкладена їм за згодою дружини у підприємницьку діяльність, позивачкою не спростовані.

Таким чином, позовні вимоги про поділ спільного майна подружжя не є обґрунтованими і задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,11,60,209,212-215 ЦПК України,- суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 29.04.2009 року міським відділом РАЦС Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 148.

Дочку залишити проживати з матірю.

В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: