АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Рішення

Іменем України

06 березня 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Шевчук А.М.,

суддів: Заполовського В.Й., Павицької Т.М.,

при секретарі судового засідання : Жовновській О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 22 грудня 2011 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності; третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_3, -

встановила:

У січні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 Просить виділити їй в натурі /2 частину квартири за адресою: Житомирська область, м. Радомишль, вул. Кірова,40, квартира МІ, зобов язати відповідача сплати за газовий котел у розмірі 1 368 грн., залишити за нею газову плиту „Індезіт, кухонну меблеву стінку „Корона, шафу-купе „Престиж та стягнути з відповідача в рахунок компенсації за придбане нею майно суму в розмірі З 450 грн. Свої вимоги обгрунтовує тіш, що з 03 червня 2000 року перебувала у шлюбі з відповідачем. 26 жовтня 2001 року їй та відповідачу було подаровано по 'А частині квартири №1, яка знаходиться в м. Радомишль Житомирської області по вул. Кірова, 40. 16 травня 2008 року органом реєстрації актів цивільного стану видано свідоцтво про розірвання шлюбу з відповідачем. Під час спільного проживання сторонами було куплено за спільні кошти рухоме майно на суму 11 910 грн., а газовий котел був придбаний в рахунок заробітної плати її батьком у 2003 році.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 22 грудня 2011 року позивачці відмовлено у задоволенні вимог до відповідача про розподіл спільно нажитого нерухомого майна в натурі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить задовольнити її апеляційну скаргу, скасувати рішення суду першої інстанції і постановити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги. Позивачка посилається на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 06 березня 2012 року задоволено заяву ОСОБА_1 та залишено без розгляду її позов до відповідача в частині вимог щодо рухомого майна (ухвала приєднана до матеріалів справи).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи з задоволенні вимог, суд першої інстанції, вийшов за межі позовних вимог та помилково відмовив ОСОБА_1 у поділі спільно нажитого нерухомого майна в натурі, пославшись на норми ст.22 КпШС та норми ст.358 ЦК

України, яка регулює порядок здійснення співвласниками права спільної часткової власності, хоча позивачка просила виділити їй в натурі У2 частину квартири.

Погодитися з таким застосуванням норм матеріального права не можна.

Так, згідно договору дарування від 26 жовтня 2001 року сторони прийняли у дар в рівних частках кожен квартиру №1, що знаходиться в житловому будинку №40, розташованому по вул. Кірова в місті Радомишль Житомирської області(а.с.14).

Згідно з витягом з реєстру права власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 та ОСОБА_2, тобто за кожним із них, зареєстровано право власності по А частки на спірне житло (а.с.15).

Таким чином, сторони є співвласниками спільної часткової власності, а відтак на ці правовідносини поширюються норми цивільного законодавства.

Цивільні відносини виникли між сторонами до набрання чинності ЦК України та продовжують існувати після набрання ним чинності.

Позивачка не змінювала позовних вимог, оскільки не подавала з цього приводу письмової заяви.

При вирішенні даної справи колегія суддів виходить із позовних вимог позивачки, яка просить виділити їй в натурі А частину квартири, а тому застосовує до спірних правовідносин норми статті 364 ЦК України, яка регулює саме порядок виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно з ч.І ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Проте, як вбачається із висновку експерта від 25 грудня 2010 року №12 виділ у натурі половини квартири, або А частки із спільного майна, є неможливим (а.с.60).

Відповідно до ч.2 ст.364 ЦК України , якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Компенсація 'А частки складає 53 ООО грн.

Згідно з вимогами ч.ч.4 і 5 ст.319 ЦК України власність зобовязує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

При вирішенні питання наявності у позивачки права вимоги на отримання грошової компенсації за належну їй частку майна у спільній частковій власності за ст. 364 ЦК України колегія суддів звертає увагу й на наявність у позивачки обов'язків власника відповідно до положень ст.319 ЦК України та відсутність на час розгляду справи реальної можливості у відповідача сплатити позивачці грошову компенсацію в сумі 53 ООО грн., який є інвалідом Армії 2-ої групи, одержує пенсію в розмірі 740 грн., з якої зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, та в даний час не працює (а.с.67). Покладання за таких обставин на ОСОБА_2 обов язку компенсували позивачці відповідну частку призведе до звернення стягнення на квартиру, її примусового продажу й порушення законних прав відповідача, як інваліда, який не має іншого житла.

З огляду на наведене, ухвалене у справі судом першої інстанції рішення не можна визнати законним й обґрунтованим, оскільки суд, вийшовши за межі позовних вимог, застосував закон, який не поширюється на спірні правовідносини та не застосував закон, який підлягав застосуванню.

За таких обставин колегія суддів скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення по суті позовних вимог, яким на підставі ст. 364 ЦК України відмовляє ОСОБА_1 у виділі у натурі 1/2 частки із квартири №1, що знаходиться в житловому будинку №40, розташованому по вул. Кірова в місті Радомишль Житомирської області, що є у спільній частковій власності сторін, оскільки виділ у натурі частки є неможливим.

Керуючись ст.ст. 209,303,304,307,309,313,314,316-317,319 ЦПК України,

колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 22 грудня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: