2-1324/11 03.03.2012 Справа № 2/802/25/2012 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2012 року місто Василівка

Василівський районний суд Запорізької області

у складі головуючого судді : Степаненко Ю.А.

при секретареві Васюковій М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення та за зустрічним позовом:

ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на стороні позивачки- Маковоза ОСОБА_4, про визнання правочину дійсним та визнання права власності на квартиру,-

ВСТАНОВИВ:

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що у період перебування її у шлюбі з ОСОБА_5, ними була придбана квартира АДРЕСА_1.

Після смерті чоловіка 31.10.2010 року вона є єдиною спадкоємицею цієї квартири.

У грудні 2010 року вона дозволила відповідачам, як наймачам, вселитися у вказану квартиру, за умови викупу її у подальшому. Але, через деякий час вона зрозуміла, що відповідачі не бажають купувати у неї квартиру, зловживають спиртними напоями, не впускають її у квартиру, у звязку з чим вона змушена була звернутися до дільничного депутата, сусідів. За їх участі вона зайшла до своєї квартири, про що було складено акт, та виявила, що відповідачі привели квартиру в занедбаний стан, відрізали труби опалення. У звязку з цим вона звернулася до органів міліції з заявою про порушення кримінальної справи відносно відповідачів за фактом крадіжки труб.

Вона неодноразово пропонувала відповідачам добровільно звільнити квартиру, але вони відмовляються, силою виштовхують її з квартири.

На даний час вона бажає продати квартиру, але не має змоги це зробити, оскільки відповідачі не впускають її з покупцями. Крім того, відповідачі псують жиле приміщення, викрадають належні їй речі з квартири, звели нанівець зроблений нею ремонт.

Позивачка просить суд усунути перешкоди в користуванні належною їй квартирою на праві приватної власності, яка знаходиться за адресою: вул.Пагіна, 164/10 в с.Орлянське Василівського району Запорізької області, шляхом виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з квартири без надання іншого житлового приміщення.

У зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 зазначає, що у квартирі АДРЕСА_2 вона проживає разом з чоловіком ОСОБА_3, шлюб з яким зареєстрований 26.08.2006 року. Від шлюбу вони мають чотирьох дітей. Дізнавшись від сусідів, що ОСОБА_1 має намір продати квартиру, яка залишилася після смерті чоловіка ОСОБА_5, який помер 31.10.2010 року, вони звернулись до неї у листопаді 2010 року з проханням продати цю квартиру їм.

ОСОБА_1, дізнавшись, що вона (ОСОБА_2Ю.) вагітна та чекає на пяту дитину, після тривалих торгів, дала згоду на продаж квартири за 7000 грн. з умовою, що вони з чоловіком будуть оплачувати витрати на оформлення спадкового майна та інші витрати, повязані з переоформленням квартири, а також витрати за обладнане у квартирі опалення в сумі 10 000 грн.

Про їх намір купити квартиру, а ОСОБА_1 - продати квартиру за 7 000 грн., ОСОБА_1 написала розписку від 26 грудня 2010 року, в якій зазначила, що отримала від неї 7000 грн. за продану квартиру.

Відразу посвідчити договір купівлі-продажу вони не могли, так як квартира не була оформлена належним чином на ОСОБА_1

У листопаді-грудні 2010 року вони з чоловіком за свій рахунок виконали ремонт у цій квартирі, наклеїли шпалери, відремонтували стелю, відновили систему каналізації, водоводу, підключили унітаз, ванну, на кухні встановили раковину для миття посуду, відновили електропроводку, замінили вибиті шибки на вікнах.

У грудні 2010 року ними був придбаний електричний котел для опалення квартири, але існуюча електропроводка у квартирі не витримувала навантаження, тому вони змушені були замінити електричний котел на твердопаливний. Але, було виявлено, що встановлені пластикові труби не були придатні для високої температури і при включенні опалення в результаті їх лінійного розширення, почали вигинатись. Вони повідомили ОСОБА_1 про цей факт і запропонували забрати радіатори опалення та пластикові труби, на що вона згодом погодилась.

Вони з чоловіком розібрали опалення, а племінник ОСОБА_1 Микола, разом з ОСОБА_6 на автомобілі «Таврія»на початку серпня 2011 року забрали весь матеріал.

Виконуючи домовленість про оплату витрат ОСОБА_1 на оформлення спадкового майна та договору купівлі-продажу, на початку квітня 2011 року вона у присутності ОСОБА_7, передала ОСОБА_1 4000 грн., а потім ОСОБА_3 у травні 2011 року передав ОСОБА_1 кошти в сумі 2000 грн.

Тобто, вони виконали обіцянку про сплату вартості квартири та додаткових витрат ОСОБА_1

У звязку з тим, що в зимовий час вони не використовували встановлене обладнання для опалення з вищевикладених причин, вона почала прохати ОСОБА_1 зняти з неї обовязок по його оплаті в сумі 10 000 грн. Але ОСОБА_1 не погоджувалась та продовжувала вимагати від неї сплатити зазначену суму.

ОСОБА_2 просить суд визнати правочин, укладений між нею та ОСОБА_1 щодо купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3, дійсним та визнати за нею право власності на вказану квартиру, а також стягнути з ОСОБА_1 на її користь судові витрати.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просить суд їх задовольнити. Позовні вимоги ОСОБА_2 не визнає, просить суд відмовити у їх задоволенні. Також вона пояснила, що відповідачі порушують її право власності на квартиру, яка є предметом позову, не впускають її у власну квартиру, вона не має ключів від вхідних дверей, не виплачують у повному обсязі суму купівлі-продажу квартири, про яку вони домовлялися. При цьому, з відповідачами вона домовилася про продаж квартири за 29000 грн., а вони заплатили їй тільки 7000 грн., а 22000 грн. відмовляються сплатити, уникають спілкування з нею, проживають у квартирі без законних підстав. Крім того, у грудні 2010 року відповідачі вселилися самовільно, вона згоди їм на це не давала. Вона не заперечує того, що дала ключі відповідачам від квартири на їх прохання для того, щоб вони розпочали робити ремонт, але вселитися вони повинні були після сплати їй завдатку. 26.12.2010 року ОСОБА_2 передала їй завдаток за квартиру в сумі 7000 грн., про що була написана нею розписка. Також ОСОБА_2 написала у цей же день розписку, в якій зазначила про внесений завдаток та про обовязок сплатити ще 22000 грн. у строк до 01.07.2011 року. На даний час відповідачі, користуючись її квартирою, не сплачують комунальні послуги в повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість за користування електроенергією, а Василівський РЕМ висуває їй вимоги щодо спати цього боргу. Квартира відімкнена від електроенергії за борги, батареї системи опалення самовільно були відповідачами відрізані, тому квартира не опалюється, що призводить до її руйнування. Не заперечує проти нотаріального оформлення угоди купівлі-продажу квартири з відповідачами, але після того, як вони сплатять їй у повному обсязі вартість квартири.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 в особі ОСОБА_8 також підтримав позовні вимоги ОСОБА_1 з підстав, викладених у позові, просить суд їх задовольнити. Позовні вимоги ОСОБА_2 не визнає, просить суд відмовити у їх задоволенні. Представник пояснив, що відповідачі порушують право приватної власності позивачки на користування квартиррю, а вимоги ОСОБА_2 вважає безпідставними.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримала свої позовні вимоги з підстав, викладених у зустрічному позові, просить суд їх задовольнити. Позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає, просить суд відмовити у їх задоволенні. Також вона пояснила, що з ОСОБА_1 вони з чоловіком домовилися у листопаді-грудні 2010 року про купівлю квартири за 7000 грн., а не за 29000 грн. Вони заплатили їй 7000 грн. у повному обсязі, а також ще 6000 грн. дали на оформлення договору купівлі-продажу квартири, але ОСОБА_1 відмовляється від нотаріального оформлення угоди. Крім того, безпідставно вимагає від них сплати ще 22000 грн. Не заперечує того факту, що приблизно 13-14 грудня 2010 року самовільно вселилися у квартиру, хоча ОСОБА_1 не давала їм на це своєї згоди, а передала ключі від квартири на їх прохання для того, щоб вони розпочали робити ремонт, але вони вважали себе вже власниками квартири. Приблизно 25-26 грудня 2010 року ОСОБА_1 прийшла до них та вимагала виселитися з квартири, а тому, вони передали їй 7000 грн., за які вона їм продала квартиру, після чого ОСОБА_1 дозволила їм проживати у квартирі. Не заперечує того, що розписка, яка є у справі, згідно якої вона зобовязалася сплатити ОСОБА_1 22000 грн., написана нею, але не 26.12.2010 року, а у квітні 2011 року під тиском ОСОБА_1. У цій квартирі вони з чоловіком зробили ремонт: поклеїли шпалери, зробили розетки, провели воду, встановили ванну, унітаз, раковину. Опалення у квартирі було встановлено, але, оскільки воно було у неробочому стані, вони його відрізали, а батареї та труби віддали ОСОБА_1. У квартирі дійсно відключено електроенергію за несплату, але вони вже сплатили борг. Не заперечує того, що ОСОБА_1 не має ключів від спірної квартири та вона не бажає їх їй надавати, як і впускати ОСОБА_1 до квартири, оскільки вважає себе та чоловіка власниками цієї квартири.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 в особі ОСОБА_9 також підтримав зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 з підстав, викладених у позові, просить суд їх задовольнити. Позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає, просить суд відмовити у їх задоволенні, оскільки вважає їх безпідставними та надуманими.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав позовні вимоги ОСОБА_2 з підстав, викладених у зустрічному позові, просить суд їх задовольнити. Позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає, просить суд відмовити у їх задоволенні, оскільки вважає їх безпідставними та надуманими. Пояснення, надані в судовому засіданні дружиною, підтримує. Також він пояснив, що, крім 7000 грн., за які вони домовилися з ОСОБА_1 про продаж квартири та які у повному обсязі сплатили їй у грудні 2010 року, на початку квітня 2011 року його дружина віддала ОСОБА_1 4000 грн., а він у травні 2011 року віддав ще 2000 грн. на оформлення угоди. Ці кошти вони брали у борг у ОСОБА_7

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що з 1978 року знайома з ОСОБА_1, з якою перебувають у дружніх відносинах. З ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не знайома. ОСОБА_1 розповідала їй про те, що відповідачі просили її продати їм квартиру у 2010 році після смерті чоловіка. Вона порадила ОСОБА_1 продати їм квартиру. ОСОБА_1 впустила ОСОБА_3 в якості квартирантів з подальшою виплатою вартості квартиру. При цьому, вони домовилися про купівлю-продаж квартири за 29000 грн. ОСОБА_1 розповідала їй, що ОСОБА_3 сплатили їй тільки 7000 грн., від виплати іншої частини відмовляються, проживають у її квартирі безпідставно, не впускають ОСОБА_1 до власного житла, самовільно відрізали систему опалення, не оплачують комунальні послуги.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що знайома з ОСОБА_1 близько 10 років, з якою перебувають у дружніх відносинах. З ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживає по-сусідству. ОСОБА_1 розповідала їй про те, що відповідачі просили її продати їм квартиру у 2010 році після смерті її чоловіка. ОСОБА_1 впустила ОСОБА_3 в якості квартирантів з подальшою виплатою вартості квартири. При цьому, вони домовилися про купівлю-продаж квартири за 29000 грн. ОСОБА_3 розповідали їй про те, що домовилися купити квартиру у ОСОБА_1 за 30000 грн. ОСОБА_1 розповідала їй, що ОСОБА_3 сплатили їй тільки 7000 грн., від виплати іншої частини відмовляються, проживають у її квартирі безпідставно, не впускають ОСОБА_1 до власного житла, самовільно відрізали систему опалення. У квартирі Зазарової ОСОБА_3 робили ремонт, оскільки вона чула стукіт.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що знайома з ОСОБА_1 близько 7 років, проживають по-сусідству, перебувають у дружніх відносинах. З ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знайома. ОСОБА_1 розповідала їй про те, що сімя Маковоз просила її продати їм квартиру у 2010 році після смерті чоловіка. ОСОБА_1 впустила ОСОБА_3 в якості квартирантів з подальшою виплатою вартості квартири. При цьому, вони домовилися про купівлю-продаж квартири за 29000 грн. ОСОБА_1 розповідала їй, що ОСОБА_3 сплатили їй тільки 7000 грн., від виплати іншої частини відмовляються, проживають у її квартирі безпідставно, не впускають ОСОБА_1 до власного житла, самовільно відрізали систему опалення. У квартирі Зазарової ОСОБА_3 робили ремонт.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що ОСОБА_2 є її двоюрідною сестрою. З ОСОБА_1 знайома. Їй відомо про те, що ОСОБА_2 купили у ОСОБА_1 квартиру за 7000 грн., які віддали у повному обсязі у грудні 2010 року. Про цей факт їй відомо зі слів ОСОБА_2 При цьому, при розмовах ОСОБА_2 з ОСОБА_1 щодо купівлі-продажу квартири вона присутня не була, розписки, які сторони писали, не бачила. Крім того, 6000 грн. вона брала у борг та передала ОСОБА_1 на оформлення квартири, а саме: на початку квітня 2011 року-4000 грн. вона передала дома у ОСОБА_1 у присутності ОСОБА_13 та у травні 2011 року - 2000 грн. вона передала дома у ОСОБА_1 у присутності ОСОБА_3 При цьому, ніяких письмових документів з цього приводу вони не складали.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що знайома з ОСОБА_1 та сімєю Маковоз. Їй відомо про те, що ОСОБА_13 купили у ОСОБА_1 квартиру, оскільки про це говорили люди у селі. Про суму угоди, порядок її оформлення, оплати, їй не відомо. У квітні 2011 року вона з ОСОБА_7 приходила додому до ОСОБА_1, при цьому, ОСОБА_7 передавала ОСОБА_1 кошти, але яку суму, вона не цікавилася. Як пояснила ОСОБА_7, ці кошти вона передала за ОСОБА_13 за куплену у ОСОБА_1 квартиру.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що перебуває у дружніх відносинах з ОСОБА_3, з ОСОБА_1 не знайома. На початку квітня 2011 року ОСОБА_7 брала у неї в борг 4000 грн., а у травні 2011 року -2000 грн. Як пояснила ОСОБА_7, ці кошти їй були необхідні для того, щоб передати їх жінці, у якої ОСОБА_3 купили квартиру. Чи передала ОСОБА_7 ці кошти ОСОБА_1, їй не відомо, але думає, що передала. Про суму угоди, яка є предметом даного спору, порядок її оформлення, оплати, їй не відомо.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а у задоволенні позову ОСОБА_2 необхідно відмовити з наступних підстав:

як встановлено в судовому засіданні та як видно із матеріалів справи, у період перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, копія якого є у справі, ними була придбана шляхом укладення нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 02.04.2009 року, копія якого є у справі, квартира АДРЕСА_1;

діючим законодавством України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності (ст.60 СК України, ст.368 ЦК України). Згідно ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Таким чином, вищевказане майно, яке було придбане ОСОБА_5 у період перебування у шлюбі, було їх спільною сумісною власністю, вони мали рівні права щодо володіння, користування і розпорядження цим майном, незважаючи на той факт, що покупцем квартири у договорі зазначений лише ОСОБА_5;

31.10.2010 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого є у справі;

приблизно у листопаді-на початку грудня 2010 року на прохання ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які є подружжям, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого є у справі, ОСОБА_1 погодилася на продаж зазначеної квартири. При цьому, ОСОБА_1 передала ОСОБА_3 ключі від квартири та дозволила їм розпочати робити ремонт у квартирі. Згоду на вселення у квартиру ОСОБА_1 не надавала. Цей факт підтверджується поясненнями ОСОБА_1 та не заперечується ОСОБА_2, ОСОБА_3;

приблизно 13-14 грудня 2010 року ОСОБА_3 самовільно вселилися у квартиру. Цей факт підтверджується поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3;

сторони пояснили, що ОСОБА_1 була незгодна з вселенням ОСОБА_3 у квартиру до оплати завдатку, а тому, 26.12.2010 року ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 завдаток в сумі 7000 грн. та зобовязалася у строк до 01.07.2011 року сплатити ще 22000 грн., про що свідчать розписки, які є у справі. Таким чином, сторони домовилися про купівлю-продаж спірної квартири за 29000 грн.;

згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. ОСОБА_2 пояснила, що розписку про свій обовязок сплатити ОСОБА_1 22000 грн. писала не 26.12.2010 року, а у квітні 2011 року під тиском ОСОБА_1, але жодного доказу на підтвердження даного факту суду не надала;

станом на грудень 2010 року ОСОБА_1 не була повноправним власником всієї спірної квартири, а тому, не могла розпоряджатися нею;

належним чином своє право власності на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1 оформила у нотаріальній конторі 10.11.2011 року та зареєструвала у РКП «Василівське БТІ»Василівської районної ради Запорізької області 28.12.2011 року, про що свідчить витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно та технічний паспорт, копії яких є у справі. Таким чином, ОСОБА_1 на законних підставах є власницею квартири, яка є предметом спору, а тому, має право, відповідно до ст.41 Конституції України, ст.317 ЦК України, володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Її право приватної власності є непорушним;

відповідно до ст.321 ЦК України, позивачка не може бути протиправно позбавлена цього права чи обмежена у його здійсненні. Позивачка, відповідно до ст.383 ЦК України, має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. А держава, відповідно до ст.386 ЦК України, забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності;

ЦК України передбачає, що договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен вчинятися обовязково у письмовій формі, він підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, відповідно до ст.ст.202, 203, 205, 207-210, 655-657.

Таким чином, на час, коли сторони дійшли згоди щодо купівлі-продажу квартири, яка є предметом даного спору, ОСОБА_1 не мала повноважень на укладення такої угоди щодо всієї квартири; сторони не досягли згоди щодо всіх істотних умов угоди; відповідачі не оплатили та не бажають оплачувати ОСОБА_1 суму, за яку вони домовилися купити квартиру; сторони не уклали угоду купівлі-продажу нерухомого майна у письмовій формі, дана угода не була ними нотаріально посвідчена та не зареєстрована належним чином. Отже, така угода не може бути визнана судом дійсною.

Згідно ч.2 ст.218 ЦК України, заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Отже, при розгляді даної справи належними доказами на підтвердження факту укладення угоди, факту передачі коштів та ін.., є саме письмові докази, а тому, суд не може прийняти в якості належних доказів пояснення ОСОБА_2 та свідків ОСОБА_7, ОСОБА_13, ОСОБА_14 на підтвердження факту передачі ОСОБА_1 коштів у сумі 6000 грн. навесні 2011 року.

Крім того, предметом зустрічної позовної заяви помилково зазначено квартиру АДРЕСА_4, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, предметом спору є саме квартира АДРЕСА_1.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_13 проживають у вищевказаній квартирі не маючи жодних законних, належних підстав. Крім того, вони чинять перешкоди ОСОБА_1 у користуванні своєю власністю: не впускають її до квартири, не надають ключі від вхідних дверей, не оплачують комунальні послуги, що підтверджується вищевикладеними доказами, а також, поясненнями ОСОБА_1, Актом від 03.09.2011 року та довідкою ВАТ «Запоріжжяобленерго»ВСП «Василівський РЕМ», які є у справі, поясненнями свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 ОСОБА_10 факт, що ОСОБА_1 не має ключів від дверей квартири та того, що відповідачі не надають їй можливості користуватися квартирою, не заперечують й самі відповідачі, пояснюючи свої дії тим, що вважають себе власниками квартири.

Відповідно до ст.391 ЦК України, ОСОБА_1 має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, позовні вимоги Захарової суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачі порушують її право власності на житло, яке є непорушним. Тому, суд вважає необхідним усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою №10 у будинку №164 по вул. Пагіна в с.Орлянське Василівського району Запорізької області шляхом виселення відповідачів із зазначеної квартири без надання їм іншого житлового приміщення.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 суд вважає безпідставними, надуманими та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки належних та достатніх доказів на підтвердження своїх позовних вимог вона суду не надала.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Конституцією України, ст.ст.181, 202-205, 207-214, 218, 219, 220, 316-319, 321, 325, 379, 383, 391, 655-658, 662-665 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 130, 174, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення - задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою №10 будинку №164 по вул.Пагіна в с.Орлянське Василівського району Запорізької області шляхом виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із зазначеної квартири без надання їм іншого житлового приміщення.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на стороні позивачки - ОСОБА_3, про визнання правочину дійсним та визнання права власності на квартиру,- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. Якщо буде подано апеляційну скаргу, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського

Районного суду ОСОБА_15