Справа № Провадження №22-ц-5958/12 22-ц/1090/8393/12 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Категорія47Доповідач у 2 інстанціїГуль
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 листопада 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Антоненко В.І.

суддів Касьяненко Л.І., Гуль В.В.,

при секретарі Бевзюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 та апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 01 жовтня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області про визнання батьківства та стягнення аліментів, -

встановила:

позивач звернулась до суду із вказаним позовом та посилаючись на те, шо від відповідача вона 11.10.2011 р. народила доньку ОСОБА_4, так як відповідач не визнає батьківства та не надає матеріальної допомоги на її утримання, просила суд визнати відповідача батьком дитини ОСОБА_4, народженої 11.10.2011 р.; зобовязати відділ державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області внести зміни в актовий запис № 489 про народження дитини ОСОБА_4, зроблений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області 21.10.2011 р. у книзі реєстрації народжень, вказавши у ньому батьком дитини ОСОБА_3 та видати нове свідоцтво; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття та аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку на її особисте утримання до досягнення дитиною 3-х річного віку; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 01 жовтня 2012 року позов задоволено частково. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано батьком дитини ОСОБА_4, народженою ОСОБА_2 11.10.2011 року. Зобовязано відділ державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області внести зміни в актовий запис № 489 про народження дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, зроблений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області 21.10.2011 р. у книзі реєстрації народжень, вказавши у ньому батьком дитини ОСОБА_3. Стягнуто з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 працюючого у Головному управлінні МВС України в м. Києві, проспект Червонозоряний 152-А, гуртожиток, аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08.02.2012 р. і до повноліття дитини. В іншій частині позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити рішення Ірпінського міського суду Київської області від 01 жовтня 2012 року в частині відмови стягнення судових витрат, стягнувши з відповідача на її користь понесені нею судові витрати в розмірі 3238,87 грн., в іншій частині рішення просить залишити без змін. В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_3 - відхиленню з наступних підстав. При частковому задоволенні позову суд виходив з того, що згідно висновку експерта біологічне батьківство ОСОБА_3 практично доведено, а при стягненні аліментів відповідно до ст. 182 СК Укриїни, враховано стан здоровя та матеріальне становище відповідача. Такий висновок суду відповідає вимогам закону і матеріалам справи. Відповідно до ст. 128СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно доь Цивільного процесуального кодексу України. Згідно ст. ст. 182, 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути мешим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що сторони по справі проживали разом в ІНФОРМАЦІЯ_3, мали близькі стосунки, що підтверджується показання свідків, та не заперечується сторонами. 11.10.2011 р. ОСОБА_2 народила доньку ОСОБА_4 (а.с.4). Як вбачається з матеріалів справи, а саме з висновку експертизи №179 від 13.07.2012 року вірогідність підтвердження біологічного батьківства відповідача відносно ОСОБА_4 складає величину не менше ніж 99,999999% (а.с.23-25).

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів згідна з висновком суду першої інстанції щодо визнання відповідача батьком дитини ОСОБА_4, та стягнення з нього аліментів у розмірі ј, оскільки висновки суду відповідають матеріалам справи та нормам закону, що спростовує доводи апеляційної скарги, вказує на її необгрунтованість. Проте, в порушення вимог ст. 214 ЦПК України ухвалюючи рішення суду першої інстанції не вирішив питання про розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат повязаних з розглядом належать: витрати із залученням свідків , спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи позивачем було сплачено судовий збір при поданні позовної заяви у розмірі 107, 3 грн. (а.с.1), та оплачена експертиза по справі у розмірі 3158 грн. (а.с. 85), тому дані витрати необхідно стягнути з відповідача.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 313 - 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 3238,87 грн.. В іншій частині рішення залишити без змін. Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Cудді