Новоодеський районний суд Миколаївської області
Справа № 1419/1393/2012
У Х В А Л А

13 липня 2012 р. м. Нова Одеса

Суддя Новоодеського районного суду Миколаївської області Демінська О.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до відділу ДРАЦС Новоодеського РУЮ у Миколаївській області про встановлення неправильності записів у книзі реєстрації шлюбу, свідоцтві про шлюб, у книзі реєстрації та свідоцтві про народження

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Новоодеського районного суду із документом, оформленим у виді позову до відділу ДРАЦС Новоодеського РУЮ у Миколаївській області, в якому просить про встановлення неправильності записів у книзі реєстрації шлюбу, свідоцтві про шлюб із ОСОБА_2, у книзі реєстрації та свідоцтві про народження доньки, які полягають у неправильності написання прізвищ.

Позивач, посилаючись на те, що йому було відмовлено у внесенні змін до актових записів цивільного стану у звязку із розбіжністю у поданих документах, просить, згідно змісту заяви про встановлення факту правильності написання його прізвища та статей, передбачених ЦПК України, на які він посилається, про встановлення неправильності записів у книзі реєстрації шлюбу, свідоцтві про шлюб із ОСОБА_2, у книзі реєстрації та свідоцтві про народження доньки, які полягають у неправильності написання прізвищ його дружини та доньки.

Проте, провадження у справі відкрито не може бути з наступних підстав.

Шляхом предявлення позову, форма і зміст якого повинні відповідати вимогам ст.ст.119, 120 ЦПК України, здійснюється, згідно вимог ст.11, 118 ЦПК України, звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів особи.

За вимогами ст.. 119 ЦПК України, окрім іншого, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну заяву, наявність підстав звільнення від доказування.

Також на позивача покладено обовязок визначення способу захисту порушених, на його думку, невизнаних або оспорених його прав, які передбачені ст.. 16 ЦК України.

За вимогами ст.234 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Зі змісту ст. 256 ЦПК України, яка визначає перелік фактів, що можуть бути встановлені в суді, вбачається, що заява про встановлення юридичного факту може бути прийнята і розглянута судом в порядку окремого провадження за таких умов:

- якщо згідно закону такий факт породжує певні юридичні наслідки (виникнення, зміну, припинення особистих та майнових прав громадян) і встановлення даного факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право, підвідомчим суду. Встановлення факту, що не має юридичного значення безпредметне. Тому у прийнятті заяв про встановлення таких фактів суди повинні відмовляти (ч.2 п.1 ст.122 ЦПК)

- якщо для відповідних фактів законом не передбачений інший порядок їх встановлення;

- якщо отримання заявником у іншому порядку необхідних документів, що посвідчують дані факти є неможливим, або ж неможливо відновити втрачені чи знищені документи.

За вимогами ст.. 258 ЦПК України у заяві про встановлення факту повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з Якою саме метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт,; докази, що підтверджують цей факт. До заяви необхідно надати докази, що підтверджують викладені в заяві обставини та довідку про неможливість відновлення втрачених документів. Особами, що беруть участь у окремому провадженні, при цьому є заявник та заінтересована особа.

Всупереч зазначеним вимогам позивач подав до суду заяву, яка за формою та змістом не відповідає вимогам, що предявляються як до позовів, так і до заяв про встановлення юридичного факту, що підлягають розгляду у окремому провадженні.

Позивачу з метою усунення недоліків необхідно визначитись у якому саме провадженні він звертається до суду та про що саме він просить суд, оскільки достовірно встановити таке зі змісту поданого до суду документа, який містить протиріччя у описовій та прохальній частині, неможливо.

Також необхідно врахувати, що встановлення фактів судом вирішується за відсутності спору у окремому провадженні із чітким зазначенням конкретної мети, для досягнення якої необхідно встановленні цього факту, який обовязково повинен мати юридичне значення.

У поданому до суду документі містяться протиріччя: особа, що звернулася до суду посилаючись на незгоду із відмовою органом ДРАЦС у внесенні змін саме тих, про які просив заявник, визначеним ним у якості відповідача, просить суд встановити факти. При цьому факти, про встановлення яких йдеться, згідно поданого до суду документа, встановленню у судовому засіданні не підлягають, оскільки по своїй суті не є фактами, що має юридичне значення, а викладене у зверненні підтверджує наявність спору із органом ДРАЦС та особою, що звернулася до суду із документом, форма та зміст якого вимогам процесуального закону, які предявляються як до позовів, так і до заяв, що підлягають розгляду у окремому провадженні, не відповідають.

Керуючись ч.2 ст.121 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до відділу ДРАЦС Новоодеського РУЮ у Миколаївській області про встановлення неправильності записів у книзі реєстрації шлюбу, свідоцтві про шлюб, у книзі реєстрації та свідоцтві про народження- залишити без руху.

Зобов'язати позивача усунути недоліки позову, викладені у мотивувальній частині ухвали, на протязі п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Розяснити позивачу, що у разі невиконання вимог ухвали позовна заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя