Справа № 2/1522/8105/11
Провадження по справі № 2/1522/2710/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2012 року Приморський районний суд міста Одеси

у складі : головуючого - судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до спеціалізованого Одеського санаторію „Салют про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та компенсації моральної шкоди ;

ВСТАНОВИВ :

В травні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до спеціалізованого

Одеського санаторію „Салют про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та компенсації моральної шкоди. При цьому позивач вимагає визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 13 травня 2011 року № 52, згідно з яким його звільнено з посади заступника директора по технічній частині (службі) спеціалізованого Одеського санаторію „Салют з 13.05.2011 року по п.3 ст.40 КЗпП України (за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього правилами внутрішнього трудового розпорядку), поновити його на посаді заступника директора по технічній частині (службі) спеціалізованого Одеського санаторію „Салют, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, та стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн.

Мотивуючи свої позовні вимоги позивач вказує, що вважає своє звільнення незаконним, так як, по-перше, в порушення ст.149 КЗпП України у нього не були відібрані письмові пояснення перед звільненням ; по-друге, у звязку з відстороненням колишнього директора спеціалізованого Одеського санаторію „Салют ОСОБА_2 від займаної посади, наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 07.02.2011 року № 44 його було призначено тимчасово виконуючим обовязки директора спеціалізованого Одеського санаторію „Салют, тому колишній директор цього санаторію ОСОБА_2, який видав наказ про його звільнення від 13.05.2011 року № 52, не міг давати оцінку його діяльності у якості тимчасово виконуючого обовязки директора санаторію „Салют та не міг звільняти його з посади заступника директора цього санаторію за неналежне виконання ним тимчасово виконуючого обовязки директора цього санаторію ; і, по-третє, той факт, що він займав жилий номер у спальному корпусі санаторію „Салют, не має відношення до виконання ним своїх службових обовязків.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_3 підтримали позов, а представник відповідача ОСОБА_4 не визнала позов та подала адресовані суду свої письмові заперечення проти позову, які приєднана судом до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи і вислухавши пояснення сторін, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що згідно з наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 28.01.2011 року № 44к ОСОБА_1, заступник директора по технічній службі спеціалізованого Одеського санаторію „Салют, був призначений тимчасово виконуючим обовязки директора з 07.02.2011 року на час відсторонення від займаної посади директора цього санаторію ОСОБА_2, який був відсторонений від цієї посади згідно з наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 28.01.2011 року № 42к.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 10.05.2011 року № 254к визнано таким, що втратив чинність, наказ Мінпраці від 28.01.2011 р. № 42к „Про відсторонення від займаної посади ОСОБА_2В., а наказом Міністерства соціальної політики України від 17.01.2012 року № 30к звільнено директора спеціалізованого Одеського санаторію „Салют ОСОБА_2 з 17.01.2012 року.

Також судом установлено, що наказом колишнього директора спеціалізованого Одеського санаторію „Салют ОСОБА_2 від 13 травня 2011 року № 52 було звільнено заступника директора по технічній частині (службі) ОСОБА_1 за систематичне невиконання без поважних причин правил внутрішнього розпорядку по п.3 ст.40 КЗпП України з 13 травня 2011 року (а.с.19).

У відповідності до п.3 ст.40 КЗпП України, трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

З мотивувальної частини оспорюваного наказу від 13 травня 2011 року № 52 слідує, що в період виконання своїх службових обовязків ОСОБА_1 систематично не виконував свої функціональні обовязки як заступник директора санаторію по технічній частині, покладені на нього правилами внутрішнього розпорядку установи, без поважних причин, у звязку з чим неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, а також, що ОСОБА_1 незаконно займає жилий номер в спальному корпусі санаторію без оплати за комунальні послуги, у звязку з чим неодноразово попереджався про необхідність звільнення жилого номеру.

Крім того, із змісту цього наказу слідує, що підставою для видання цього наказу є наказ № 65 від 19.08.2010 року про оголошення догани ОСОБА_5, видання ним незаконних наказів № 44к від 10.03.2011р. і №№ 30, 31 від 18.03.2011р., та виписка з протоколу засідання Первинної профспілкової організації санаторію „Салют від 22.10.2010 року.

З огляду на наведене, суд погоджується з доводами позивача ОСОБА_1 стосовно того, що колишній директор спеціалізованого Одеського санаторію „Салют ОСОБА_2, який видав наказ від 13.05.2011 року № 52 про його звільнення, не мав права давати оцінку його діяльності у якості тимчасово виконуючого обовязки директора санаторію „Салют та звільняти його з посади заступника директора цього санаторію за неналежне виконання ним обовязків у якості тимчасово виконуючого обовязки директора цього санаторію, оскільки він був призначений на цю посаду наказом Міністерства праці і соціальної політики України, тому вирішення питання щодо законності його дій та виданих ним наказів в період з 28.01.2011 року по 10.05.2011 року, коли він обіймав посаду тимчасово виконуючого обовязки директора санаторію „Салют, належить до виключної компетенції Міністерства праці і соціальної політики України.

Таким чином, звільнення позивача з посади заступника директора спеціалізованого Одеського санаторію „Салют за неналежне виконання ним обовязків у якості тимчасово виконуючого обовязки директора цього санаторію, було проведено колишнім директором цього санаторію ОСОБА_2 з перевищенням своїх повноважень, отже в цій частині наказ № 52 від 13.05.2011 року про звільнення позивача виданий з порушенням діючого законодавства та є незаконним.

Згідно з п.3 ст.40 КЗпП України може бути звільнений працівник, який після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення, не знятого і не погашеного спливом часу (ст.151 цього Кодексу), знову допустив порушення трудової дисципліни.

Проте в оспорюваному позивачем наказі від 13.05.2011 року № 52 про його звільнення не міститься відомостей стосовно того, яке саме він допустив порушення трудової дисципліни під час виконання своїх трудових обовязків на посаді заступника директора санаторію „Салют після застосованого до нього дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани згідно з наказом № 65 від 19.08.2010 року.

Більш того, в порушення ст.149 КЗпП України у позивача не були відібрані письмові пояснення перед звільненням.

Не заслуговують на увагу суду і посилання в оспорюваному наказі від 13.05.2011 року № 52 на те, що позивач ОСОБА_1 незаконно займає жилий номер в спальному корпусі санаторію без оплати за комунальні послуги, у звязку з чим неодноразово попереджався про необхідність звільнення жилого номеру, оскільки ці обставини не можуть розглядатися як порушення позивачем трудової дисципліни, в тому числі правил внутрішнього трудового розпорядку санаторію „Салют, та/або як невиконання або неналежне виконання ним своїх функціональних обовязків заступника директора санаторію „Салют.

З урахуванням положень ст.43-1 КЗпП України, не заслуговують на увагу суду і посилання у згаданому наказі від 13.05.2011 року № 52 на дачу 22.10.2010 року Первинною профспілковою організацією санаторію „Салют згоди на звільнення позивача.

Суд не бере до уваги виданий колишнім директором санаторію „Салют ОСОБА_2 наказ № 54 від 16.05.2011 року „Доповнення до наказу № 52, оскільки діюче трудове законодавство не передбачає можливість внесення доповнень в наказ про звільнення працівника після його звільнення.

Більш того, під час розгляду даної справи відповідачем було надано суду два накази від 13.05.2011 року про звільнення позивача, а саме наказ № 52 (а.с.19) та наказ № 72-к(а.с.148), і представник відповідача не могла пояснити суду з чим була повязана необхідність видання наказу № 72-к від 13.05.2011 року про звільнення позивача після видання наказу № 52 від 13.05.2011 року про його звільнення.

Таким чином, суд доходить висновку, що звільнення відповідача проведено з порушенням трудового законодавства.

Виходячи з середньоденного заробітку позивача за останні два місяці (квітень-травень 2011 року) перед звільненням у розмірі 329,11 грн. (2837,73грн.+6056,43грн. =8894,16грн.: 27роб.д=329,11грн.) та 376 робочих днів вимушеного прогулу з 13 травня 2011 року по 07 листопада 2012 року, належний позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу за цей період часу складає 123 858,16 грн.

Суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що через незаконне звільнення йому завдана моральна шкода, яка полягає у його душевних переживаннях, пов'язаних з порушенням його трудових прав, що в свою чергу потребувало від нього додаткових зусиль для поновлення своїх порушених прав, а отже і для організації свого життя.

Враховуючи тяжкість і тривалість моральних страждань, які зазнав позивач, ступінь вини відповідача у спричиненні позивачу моральної шкоди, на думку суду, відшкодування моральної шкоди позивачу у розмірі 5 000,00 грн. буде цілком відповідати засадам розумності, виваженості й справедливості та вимогам ст.237-1 КЗпП України.

Частково задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1 238,16 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.10,11,60,88,209,212,214-215 ЦПК України, ст.ст.2, 5-1, 40, 43, 221, 233, 235, 237-1 КЗпП України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ спеціалізованого Одеського санаторію „Салют від 13 травня 2011 року № 52 (72-к) в частині звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора по технічній частині (службі) з 13.05.2011 року по п.3 ст.40 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника директора по технічній частині (службі) спеціалізованого Одеського санаторію „Салют.

Стягнути з спеціалізованого Одеського санаторію „Салют на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13 травня 2011 року по 07 листопада 2012 року у розмірі 123 858 (сто двадцять три тисячі вісімсот пятдесят вісім) грн. 16 коп. (без врахування податків та обовязкових платежів, що підлягають відрахуванню із заробітної плати).

Стягнути з спеціалізованого Одеського санаторію „Салют на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000 (пять тисяч) грн. 00 коп.

У задоволені решти частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з спеціалізованого Одеського санаторію „Салют на користь держави судовий збір в сумі 1 238 (одна тисяча двісті тридцять вісім) грн. 16 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м.Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено 09 листопада 2012 року.

Суддя Н.А.Ільченко

09.11.2012