2014/3119/2012
2/2014/945/2012
РІШЕННЯ
Іменем України

29.10.2012 м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області
в складі: головуючого судді Бібіка О.В.,
за участю секретаря судового засідання Онацької В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві Харківської області цивільну справу за позовом кредитної спілки «Харківська кредитна спілка»до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за кредитом, та дострокове розірвання договору,
встановив:
Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, надав заяву про зменшення позовних вимог та розгляд справи за його відсутності (а.с.105).
Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи у їх відсутність не надали, а тому суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів, керуючись положеннями ч.4 ст. 169 ЦПК України.
Суд, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов наступного.
Відповідно до умов договорів поруки №№ 180/1 та 180/2 від 19 вересня 2009 року, укладеного між КС «Харківська кредитна спілка» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, останні, як поручителі, взяли на себе обовязок відповідати за зобовязаннями ОСОБА_1, що випливають із договору кредиту №180 від 19 вересня 2009 року. За договором поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором /а.с. 9-10/.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Позовні вимоги про дострокове розірвання договору споживчого кредиту підлягають задоволенню, так як позивач наполягає на задоволенні позову, та невиконання зобов»язання підтверджується належними доказами, а саме графіком погашення кредиту та листом-вимогою про наявність заборгованості ( а.с.7,96). Про наявність заборгованості та неналежне виконання договору підтвердили і сторони в судовому засіданні.
У разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України).
Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст. 554 ЦК України.
Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Судом встановлено, що 19 вересня 2009 року укладено два договори поруки за зобов»язанням ОСОБА_1 по договору споживчого кредиту № 180 від 19.09.2009 року. А саме між кредитною спілкою « Харківська кредитна спілка» та ОСОБА_2, договір № 180/1 від 19.09.2009 року згідно п. 2 вказаного договору солідарними боржниками перед кредитором є ОСОБА_1 як позичальник та ОСОБА_2 як поручитель ( а.с.9) і кредитною спілкою « Харківська кредитна спілка» та ОСОБА_3, договір № 180/2 від 19.09.2009 року відповідно п. 2 вказаного договору солідарними боржниками перед кредитором є ОСОБА_1 як позичальник та ОСОБА_3 як поручитель (а.с.10).
Отже, зміст вказаної норми вбачає можливість встановлення поруки щодо виконання одного й того ж зобов'язання одночасно з боку декількох осіб. Однак, така порука виникає лише на підставі її спільного надання у формі укладення одного договору декількома поручителями (ч.3 підставіст. 554 ЦК України) та лише у випадку укладення одного договору декількома поручителями (спільна порука) поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою.
Суд враховує, що законом не заборонено укладення й кількох договорів поруки на виконання того самого зобов'язання, проте, в цьому випадку ч. 3 ст. 554 ЦК України не застосовується, оскільки поручителі не несуть у такому разі солідарної відповідальності між собою, а тому не можна вважати поруку їхньою спільною відповідальністю. За таких обставин, кредитор має право пред'явити вимогу до кожного з поручителів на підставі відповідного договору, але поручитель, що виконав зобов'язання, не може висунути вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу відповідальності перед кредитором.
Отже, стягнути з боржника і поручителів в солідарному порядку суму заборгованості за договором кредиту, як того вимагає позивач, суд вважає за неможливе так як існує два окремі договори поруки, і в даному випадку положення ч. 3 ст. 554 ЦК України застосовані бути не можуть, оскільки діє оговорка, де інше встановлено окремими договорами поруки, тому поручителі не несуть солідарної відповідальності, так як відсутня їх спільна порука.
Доводи відповідача ОСОБА_2 та його представника про те, що за положеннями частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.
До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо спростовуються тим, що відповідно до п. 7.3 договору поруки № 180/1 від 19 вересня 2009 року поручитель вважається таким, що ознайомлений та згодний зі всіма змінами та доповненнями, що вносяться до договору споживчого кредиту № 180 від 19 вересня 2009 року.
Позивачем такі вимоги не заявлені, а суд при розгляді цивільних справ керується принципом диспозитивності, та не може вийти при ухваленні рішення за межі позовних вимог. За наведеного, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.
Позовні вимоги про дострокове розірвання договору споживчого кредиту підлягають задоволенню, так як позивач наполягає на задоволенні позову, та невиконання зобов»язання підтверджується належними доказами, а саме графіком погашення кредиту та листом-вимогою про наявність заборгованості ( а.с.7,96). Про наявність заборгованості та неналежне виконання договору підтвердили і сторони в судовому засіданні.
судові витрати слід розподілити у відповідності до ст. 88 ЦПК України.
Керуючись стст. 10, 11, 60, 88, 169, 212- 215 ЦПК України, суд
вирішив:
Розірвати кредитний договір № 180, укладений 19 вересня 2009 року між кредитною спілкою «Харківська кредитна спілка» та ОСОБА_1.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, на користь Кредитної спілки «Харківська кредитна спілка» судовий збір у розмірі 8 грн. 50 коп. по 2 грн. 83 коп. з кожного та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн. по 10 грн. з кожного.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.В.Бібік