Справа № 22 -2960/607/2012 року Головуючий у 1-й інстанції: Андрієнко А.М.
Доповідач: Чобіток А.О.
Ухвала

Іменем України

06 березня 2012 року колегія судців судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - судді Чобіток А.О..

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 лютого 2011 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту та за зустрічним позовом ОСОБА_1 про визнання недійсними кредитного договору, -

встановила:

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18 лютого 2011 року задоволено позов ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» і стягнуто на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 31 211 грн.54 коп., судові витрати в розмірі 312 грн. 11 коп. та 120 грн. за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсними кредитного договору відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду в частині боргу та ухвалити нове, яким стягнути з неї на користь банку за кредитом 16 070 грн.63 коп. та за відсотками 7 745 грн.01 коп. і зобов'язати банк прийняти у неї вказану суму, а також зобов'язати банк списати в рахунок збитків комісію за розрахункове обслуговування в сумі 4310 грн.25 коп., неустойку в розмірі 3 085 грн.65 коп..

Вислухавши доповідь судці, обговоривши довода апеляційної скарги, обставини справи, колегія судців приходить до наступного.

Відповідно цо ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Таким чином у разі, коли воля суб'єкта правочину формувалася не вільно і (або) не відповідала його волевиявленню правочин визнається недійсним.

Встановлено, що сторони 10.07.2008 року уклали кредитний договір № 120/11, за умовами якого ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» надав відповідачці кредит в сумі 17 241 грн. терміном до 08.07.2011 року зі сплатою 24 % річних за користування кредитом.

Посилаючись на те, що відповідачка порушила графік повернення кредитних коштів і наЮ.11.2010 року має заборгованість в розмірі 31 211 грн.54 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 16 070 грн.63 коп. заборгованості за відсотками - 7 745 грн.01 коп.,комісії за розрахункове обслуговування - 4310 грн.25 коп.,неу стойки - 3 085 грн.65 коп.,позивач просив стягнути з відповідачки суму заборгованості.

Позивачка просила визнати вказаний кредитний договір недійсним з тих підстав, що він укладений з порушенням принципу рівності сторін, вона не змогла змінити його несправедливі умови, оскільки вони були запропоновані банком, відповідно до яких всі ризики покладені лише на неї і таким чином вона була введена в оману.

Задовольняючи первісний позов та стягуючи з відповідачки на користь банку заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 31211 грн. 54 коп., суд встановив, що відповідачкою не виконуються зобов'язання, взяті на себе за умовами вказаного кредитного договору внаслідок чого утворилася заборгованість, яку банк вправі стягнути достроково.

Відмовивши в задоволенні зустрічних позовних вимог, суд виходив з того, що не може бути визнаним недійсним укладений між сторонами кредитний договір, з підстави погіршення фінансового становища відповідачки внаслідок знецінення національної валюти України, яку вона вважає істотною обставиною. Не доведено відповідачкою і факт укладення кредитного договору шляхом її обману позивачем.

Колегія суддів вважає такий висновок суду відповідним обставинам справи та вимогам закону, що регулює правовідносини, які виникли між сторонами.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підвищення курсу іноземної валюти та в зв'язку з цим зміна її фінансового становища щодо виконання боргових зобов'язань за кредитним договором, як про це зазначає в апеляційній скарзі позивачка, не є підставами для визнання кредитного договору недійсним .

Та обставина, що гривня має властивість змінювати курс по відношенню до інших валют на світовому ринку повинна була бути позивачкою передбачувана при укладенні кредитного договору.

За вказаних обставин суд правильно прийшов до висновку, що укладаючи вищезазначену угоду, сторони діяли вільно у виборі контрагента та визначенні умов цієї угоди відповідно до вимог чинного законодавства і підстави визнавати цю угоду недійсною за вказаними вимогами позивачки відсутні.

Доводи апеляційної скарги щодо зобов»язання банку списати в рахунок збитків суму комісії за розрахункове обслуговування та неустойку не заслуговують на увагу, як такі що не грунтуються на законі та умовах кредитного договору.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія судців приходить до висновку про законність та обгрунтованість рішення постановленого по даній справі та відсутність підстав до його скасування.

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315,319 ЦПК України,колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 лютого 2011 року залишити

без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в

касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та

кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді