Справа №2- 2 /2012
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 лютого 2012 року Іванківський районний суд Київської області в складі:

головуючої - судді Тетервак Н.А.,

при секретарі - Онищенко В.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідачки (позивачки за зустрічним позовом) - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, вчиненого всупереч змісту раніше посвідченого заповіту та справжньої волі власника, який на момент укладення договору знаходився на обліку та лікування у психоневрологічному диспансері та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, вчиненого всупереч змісту раніше посвідченого заповіту та справжньої волі власника, який на момент укладення договору знаходився на обліку та лікування у психоневрологічному диспансері.

Відповідачка ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним.

Позивач ОСОБА_1, після декількох уточнюючих позовних заяв( а.с.21 том 4), змінив позовні вимоги ( а.с. 136 Том 4) та просить визнати недійсним Договір купівлі-продажу житлового будинку по вул.. Леніна,36 в с.Феневичі Іванківського району Київської області від 19 липня 2006 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та визнати за ним право власності на спірний будинок, в порядку спадкування.

Позивач посилається на те,що його батьком був ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 20.10.2007 року.

Так як сімейне життя його батька та матері не склалося і його батько,ОСОБА_5,який залишив сім»ю та проживав з іншою жінкою, довгий час з ним не спілкувався.

Спілкуватися вони почали в останні роки життя ОСОБА_5, який відчував свою провину перед ним,сином, за те,що в дитинстві не приділяв йому належної уваги,не приймав участі у його вихованні.

Батько в присутності свідків неодноразово говорив,що все своє майно він залишить йому, ОСОБА_1.

04.05. 2006 року батько склав заповіт на його користь.

На той час, у його батька ОСОБА_5 з його бувшою дружиною, ОСОБА_6(матір»ю відповідачки) склалися напружені стосунки. З 1999 року,внаслідок негативного відношення до нього його дружини ОСОБА_6, батько з 1999 року залишив своє місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2,де він жив з ОСОБА_6 та вимушений був шукати собі притулку у інших місцях. Дане місце проживання він залишав неодноразово,потім вертався.

05.09.2002 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був розірваний в Оболонському суді м.Києва. В протоколі по даній справі було зафіксовано,що ОСОБА_6Ф, била ОСОБА_5 важкими предметами по обличчю, голові.

07.04. 2006 року ОСОБА_5 в Оболонському РАЦСі ОСОБА_5 отримав свідоцтво про розірвання його шлюбу з ОСОБА_6

19 липня 2006 року відповідачка ОСОБА_4(донька ОСОБА_6Ф.) уклала з ОСОБА_5 Договір купівлі-проджажу житлового будинку в с.Феневичі Іванківського району по вул..Леніна,36.

Договір купівлі продажу було вчинено на 5000 грн., як вказано в Договорі.

Договір посвідчено приватним нотаріусом Іванківського районного нотаріального округу Київської області та зареєстрований в реєстрі за №3481.

17 серпня 2006 року будинок було перереєстровано з ОСОБА_5 на ОСОБА_4, книга №11.

Як відомо, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,вже з 02 червня 2006 року знаходився на обліку в Київському міському психоневрологічному диспансері,де проходив регулярне лікування та обстеження.

21.09. 2006 року Подільською медико-соціальною експертною комісією м.Києва ОСОБА_5, у зв»язку з наявністю у нього психоневрологічного захворювання, був визнаний інвалідом 1 групи (Довідка МСЕК№ 017358).

Оскільки на час укладення Договору купівлі-продажу ОСОБА_5 мав тяжке психічне захворювання,погано розумів свої дії, а відповідачка та її мати чинили на ОСОБА_5 тиск, то він вважає,що Договір купівлі продажу від 19.07. 2006 р. слід визнати недійсним.

Позивачка по зустрічному позову ОСОБА_4(позов заявлено представником ОСОБА_3) просить визнати недійсним Заповіт від 04.05. 2006 року, оскільки, як слідує з Акту посмертної судово-психіатричної експертизи №489 слідує,що ОСОБА_5 на час складання заповіту від 04 травня 2006 року страждав на хронічний психічний розлад ,не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали. Зустрічний позов не визнали.

Представник відповідачки позов не визнав. Зустрічний позов підтримав.

Вислухавши позивача,представника позивача,відповідачку та представника відповідачки, вивчивши матеріали справи та допитавши свідків, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 215 ЦК України правочин може бути визнаний судом недійсним,якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом,але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах,встановлених законом.

З копії Договору купівлі-продажу житлового будинку від 19 липня 2006 року слідує,що ОСОБА_5 продав,а ОСОБА_4 купила ЖИТЛОВИЙ БУДИНОК в с.Феневичі по вул.. Леніна, 36 Іванківського району Київської області.

Продаж житлового будинку вчиняється за 5 000 грн.

Договір посвідчено приватним нотаріусом Іванківського районного нотаріального округу ОСОБА_7В.( а.с. 10,Том 1).

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_2(дружина позивача) пояснили, що ОСОБА_5 до червня 2006 року почував себе добре, вів себе адекватно, а з червня 2006 року його хвороба загострилася і він не лише погано ходив, говорив, але говорив нісенітниці, як те,що поїде до дядька, який давно помер, чи до покійної матері. Вони вважають, що його психіка була порушена. Причиною таких змін вони вважають те,що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 до нього постійно дзвонили, щось вимагали.

Свідок ОСОБА_11 пояснила,що про те,що було укладеного договір купівлі продажу будинку в с.Феневичі знали всі. Про це,при ній і у присутності матері позивача, ОСОБА_12, говорив сам ОСОБА_5 Ніхто тоді нічого не заперечував. ОСОБА_12, як інтелігентна жінка, промовчала. ОСОБА_13 говорив, що не заплатили за хату грошей і він прийшов без грошей. Коли ОСОБА_12 продавав будинок в селі,то був ще здоровий. Вона його влаштувала на роботу і вони з ОСОБА_14 роздавали від їх партії газети до виборів.

Свідок ОСОБА_15; С.М., сусідка ОСОБА_5 по будинку в с.Феневичі пояснила, що хоча ОСОБА_5 і хворів, останнім часом погано ходив,бо у нього була гангрена, але вів себе адекватно. Ніяких особливостей чи психічних розладів вона у нього не помітила. Останнім часом він пив, то ж в будинку був безлад, збиралися різні пяниці та бомжі. Коли приїхала ОСОБА_4 та прибрала, то пізніше він приїздив в цей будинок і говорив, що будинок буде Наташі, бо куплений за її гроші.

З Акта посмертної судово-психіатричної експертизи №489 від 13.05. 2011 року слідує, що на час складання та підписання заповіту 04 травня 2006 року та на час укладення та підписання договору купівлі продажу житлового будинку в с.Феневичі Іванківського району Київської області 19 липня 2006 року- Постніков ОСОБА_13, 1937 р.н страждав хронічними стійкими психічними розладами у виді « Органического поражения головного мезга сочетанного ґенеза(Сосудистого,болезнь Паркинсона) с выраженным интеллектуально-мнестическим снижением и психоорганическим сидромом(согласно МКБ-10: F 02:8) и по своему психическому состоянию в указанные периоды времени (а именно 04.05. 2006 г и 19.07.2006г.) не мог осознавать значение своих действий и не мог руководить ими ( а.с. 120-129,том 4).

Отже, оцінюючи в сукупності всі докази, а смае покази свідків, висновок судово-психіатричної експертизи, суд вважає.що позов в частині визнання Договору купівлі продажу житлового будинку від 19.07. 2006 року, який було укладено між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 слід визнати недійсним.

В частині визнання право власності на спірне майно за позивачем ОСОБА_1, слід відмовити, оскільки питаннями прийняття, оформленням права на спадкове майно наділені нотаріальні органи, які відповідно до ст. 1297 ЦК України, повинні видати спадкоємцю, який прийняв спадщину у вигляді нерухомого майна.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що спадкодавець ОСОБА_5, окрім позивача, має інших спадкоємців(дочка спадкодавця,сестра позивача), які не залучені до участі в справі.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України,кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів.

І оскільки нотаріальна контора не відмовила позивачу у видачі свідоцтва не спірне нерухоме майно, його права в даній частині позовних вимог не є обґрунтованими.

Зустрічний позов ОСОБА_4 про визнання Заповіту від 04 травня 2006 року,складеного спадкодавцем ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки, як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_4 не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_5, який помер 20.10.2007 року, ні по заповіту,ні за законом,а тому її права не порушено.

Керуючись ст.ст.10,60,88, 209-215 ЦПК України, ст.ст. 215, 1296,1297 Цивільного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недійсним Договір купівлі-продажу житлового будинку від 19 липня 2006 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Іванківського районного нотаріального округу ОСОБА_7,згідно реєстру № 3481.

В решті позовних вимог - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним,- відхилити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1462 грн. 50 коп,з яких: 1212,50 грн.-судовий збір; 250 грн.- витрати на ІТЗ.

На рішення може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд на протязі 10 днів після проголошення рішення в суді.

Суддя: