Справа № 2521/677/2012 Провадження № 22-ц/2590/3414/2012 Головуючий у I інстанції Цигура Н.А.
Категорія цивільна Доповідач - Шитченко Н. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2012 року
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3В,
при секретарі:ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» на рішення Срібнянського районного суду Чернігівської області від 19 вересня 2012 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_5 про визнання договору обовязкового страхування власників наземних транспортних засобів недійсним, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Срібнянського районного суду Чернігівської області від 19 вересня 2012 року в задоволенні позову АТ «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_5 про визнання договору обовязкового страхування власників наземних транспортних засобів недійсним відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «ПРОСТО-страхування», посилаючись на ухвалення рішення з порушенням норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції при постановленні рішення не вірно витлумачив положення ст.ст. 203, 215 ЦК України. Представник апелянта зазначає, що під час укладання договору товариству не було відомо про те, що відповідач на законних підставах позбавлений права керування застрахованим автомобілем, а тому правочин вчинений з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства.

В письмових запереченнях відповідач просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення Срібнянського районного суду Чернігівської області від 19 вересня 2012 року залишити без змін, посилаючись на його законність, обґрунтованість та ухвалення з дотриманням норм матеріального права.

Заслухавши суддюдоповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на момент укладення договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності між ОСОБА_5 та АТ «ПРОСТО-страхування» були додержані вимоги, встановлені частинами 1-3, 5 статті 203 ЦК України, і підстав для визнання даного правочину недійсним в частині страхування цивільно-правової відповідальності особи з моменту набрання законної сили постанови суду про накладення адміністративного стягнення позивачем не наведено.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

По справі встановлено, що 06 червня 2011 року між АТ «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_5 був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власника автомобіля марки «Hyundai Acсent», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 5).

Постановою Срібнянського районного суду від 17 червня 2011 року, яка набрала законної сили 27 червня 2011 року, ОСОБА_5 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, позбавлено право керування транспортними засобами строком на 1 рік (а.с. 25).

Статтею 203 ЦК України передбачено вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Крім того, згідно ст. 29 Закону України «Про страхування» договір страхування вважається недійсним з моменту його укладення та у випадках, передбачених нормами цивільного законодавства. У відповідності до вимог вказаного закону договір страхування визнається недійсним і не підлягає виконанню також у разі, якщо його укладено після страхового випадку та якщо предметом договору страхування є майно, яке підлягає конфіскації на підставі судового вироку або рішення, що набуло законної сили.

Як вбачається з вищенаведених норм, діючим законодавством визначений вичерпний перелік підстав, з яких може бути визнано недійсним договір страхування. Позивачем не наведено жодної з таких законних підстав.

Доводи апеляційної скарги про те, що на момент укладення правочину відносно ОСОБА_5 вже був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом, оскільки станом на 06 червня 2011 року рішення про накладення адміністративного стягнення судом прийнято не було, страхувальник мав посвідчення водія, про що є відмітка у відповідній графі страхового полісу. Вилучення у особи прав відповідно до положень ст. 260 КУпАП не є тотожним поняттю «позбавлення права керування транспортним засобом», є тимчасовим і являється заходом забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, а отже посилання апелянта на те, що водійські права у відповідача на час укладення спірного правочину були вилучені, а тому він не міг експлуатувати транспортний засіб на законних підставах, не ґрунтується на нормах закону.

Наведеними в апеляційній скарзі доводами не спростовані також зроблені судом першої інстанції висновки щодо відсутності в матеріалах справи доказів на підтвердження доводів позову щодо суперечності договору цивільно-правової відповідальності, який був укладений між сторонами, моральним засадам суспільства та інтересам держави. Фактично ці пояснення зводяться до викладення мотивів, з яких відповідач не може нести цивільно-правову відповідальність за шкоду, спричинену відповідачем під час експлуатації транспортного засобу.

Є необґрунтованими посилання представника апелянта на необхідність визнання недійсним договору в частині договору з часу настання певної події набрання законної сили постанови суду про позбавлення права керування ОСОБА_5 транспортними засобами, оскільки законодавцем такий спосіб захисту права не передбачений.

Проаналізувавши наявні у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку, що обставини, на які позивач посилався в позові та які зазначає в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження наданими доказами і не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства.

Зважаючи на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно визначив наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог АТ «ПРОСТо-страхування», оскільки при укладенні договору були додержані вимоги, встановлені частинами 1-3, 5 статті 203 ЦК України, отже, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» відхилити.

Рішення Срібнянського районного суду Чернігівської області від 19 вересня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: