КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 1414/4448/2012
Провадження № 2/1414/2220/2012 р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.10.2012 року м.Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючої по справі судді - Чернявської Я.А.,

при секретарі судового засідання - Малахової О.Д.,

за участю прокурора - Кучеренко Д.С.,

за участю позивача - ОСОБА_2,

за участю представника 3-ї особи -ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, де третьою особою по справі виступає Служба у справах дітей адміністрації Корабельного району виконавчого комітету Миколаївської міської Ради, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2012 року ОСОБА_2 звернулася в Корабельний районний суд м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_4, в якому просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно її неповнолітньої онуки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати сплачені нею при подачі позову до суду.

В обґрунтування позову позивач вказувала, ідо 04 березня 1995 року її донька - ОСОБА_6, уклала шлюб з ОСОБА_4 - відповідачем по справі. Шлюб було зареєстровано у Корабельному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 100.

29 жовтня 1997 року у доньки позивачки та відповідача народилася дитина - донька, тобто онука позивачки - ОСОБА_5. Відповідач протягом подружнього життя вихованням доньки не займався, не цікавився її потребами, зловживав спиртними напоями, не працював, відповідно гроші в родину не приносив а постійно вимагав їх дружини. Постійно вчиняв сварки, бійки, лаявся при дитині не давав спати ночами. Коли гроші не отримував у дружини виносив речі з дому, продавав їх і пропивав. Саме на цій підставі 05 червня 2007 року донька позивачки розірвала шлюб з відповідачем, дитина залишилася проживати разом із матір»ю. Саме з тих пір відповідач пропав з життя доньки позивачки та її дитини. Відповідач не цікавився долею дитини, матеріально її не підгримував.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, відповідача доцільно позбавити батьківських прав. ОСОБА_4 веде асоціальний спосіб життя, не працює, зловживає спиртними напоями, знаходився на обліку у наркологічному кабінеті Жовтневої центральної районної лікарні з приводу хронічного алкоголізму, не має постійного місця проживання, вихованням та утриманням дитини не займається, ніякої матеріальної допомоги неповнолітній не надає. ОСОБА_4 офіційно погодився з позбавленням його батьківських прав, про що свідчить заява завірена нотаріально.

На підставі вищевикладеного позивачка звернулася до суду.

У судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Прокурор в судовому засіданні позов підтримав, підтвердив факти, викладені у позовній заяві. Представник 3-ї особи - Служби у справах дітей адміністрації Корабельного району виконавчого комітету Миколаївської міської ради - позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач - ОСОБА_4, в судове засідання не з»явився, проте надав до суду нотаріально засвідчену заяву в якій він не заперечує про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив справу слухати за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

У судовому засіданні також було з»ясовано думку неповнолітньої ОСОБА_5, яка пояснила, що батько її вихованням не займається, не приймає участі у її житті, матеріально не підтримує, тому вона не проти позбавлення його батьківських прав відносно неї.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, взявши до уваги заяву відповідача, думку неповнолітньої ОСОБА_5, думку прокурора, пояснення 3-ї особи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є батьком неповнолітньої - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини.

02 травня 2012 року померла донька позивачки - ОСОБА_7. З того моменту дівчинка проживає в сім»ї позивачки, тобто зі своїми бабусею та дідусем. Вони опікуються її життям, здоров»ям, школою. Відповідач ні до смерті матері дитини, ні після неї, не з»являвся в житті дівчинки.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 липня 2009 року справа № 2- 1084/2009 р., з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, було вирішено стягувати на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн., щомісячно, починаючи з 30.01.2009 року і до повноліття дитини з урахуванням індексів інфляції.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, відповідача доцільно позбавити батьківських прав. ОСОБА_4 веде асоціальний спосіб життя, не працює, зловживає спиртними напоями, знаходився на обліку у наркологічному кабінеті Жовтневої центральної районної лікарні з приводу хронічного алкоголізму, не має постійного місця проживання, вихованням та утриманням дитини не займається, ніякої матеріальної допомоги неповнолітній не надає. ОСОБА_4 офіційно погодився з позбавленням його батьківських прав, про що свідчить заява завірена нотаріально.

Батько дитини не бажає піклуватися донькою, згоден з позбавленням його батьківських прав відносно неповнолітньої доньки та самоусунувся від виконання батьківських обов»язків, чим порушує ст.. 157 Сімейного Кодексу України.

Таким чином, своїми діями, відповідач порушує свої зобов'язання закріплені в статті 51 Конституції України від 28 червня 1996 року, а саме щодо того, що батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Аналогічне твердження закріплене і в ст. 180 Сімейного Кодексу України.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 11 цього ж Закону вказано, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно статті 12 цього ж закону вказано, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до статті 15 цього ж Закону встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею.

При розгляді даної цивільної справи достовірно було встановлено, що відповідач свідомо не виконує своїх обов'язків по вихованню дитини - неповнолітньої ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, матеріально не забезпечує, не спілкується з нею, перешкод в спілкуванні з дитиною, йому ні хто не чинив і не чинить.

Статтею 164 Сімейного Кодексу України встановлено підстави позбавлення батьківських прав, а саме п.2 ч.І - ухиляння від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов'язку виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було достовірно встановлено виходячи з поведінки відповідача, не дивлячись на те, що останній має задовільний стан здоров'я, перешкод у спілкуванні з дитиною йому ніхто не чинив і не чинить, і у тривалому відрядженні не знаходився.

Вказані обставини обєктивно підтверджуються перевіреними судом матеріалами справи: висновками, актом, довідками.

При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків.

Виходячи з вищевикладеного, діючи в інтересах дитини, суд вважає можливим задовольнити позов позивача.

Також суд роз'яснює відповідачу, що відповідно до ст. 168 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 10-11; 174, 179; 185; п. 2 ч. 1 ст. 205, 208-209; 212; 214-216 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, де третьою особою по справі виступає Служба у справах дітей адміністрації Корабельного району виконавчого комітету Миколаївської міської Ради - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав відносно неповнолітньої - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 сплачений нею судовий збір в розмірі 107, ЗО грн.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або протягом десяти днів з дня утримання копії цього рішення.

Суддя: Я.А.Чернявська