АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 2-155/11 Головуючий в суді першої Провадження № 22-ц/491/679/12 інстанції ОСОБА_1
Категорія № 27 (1) Доповідач Савіна Г.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2012 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів Барильської А.П., Грищенко Н.М.,

при секретарі Бондаренко І.В.,

за участю - представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3 та його представника

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 26 грудня 2011 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 Аваль до ОСОБА_6, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2010 року Відкрите (у теперішній час Публічне) акціонерне товариство ОСОБА_5 Аваль (далі ПАТ ОСОБА_5 Аваль) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позовних вимог, які під час розгляду справи позивачем уточнювалися, зазначив, що 30 листопада 2006 року між ним та ОСОБА_7 укладений кредитний договір №014/03-03/10/2406, згідно умов якого, останньому було надано кредитні кошти, в іноземній валюті, у розмірі 300000,00 доларів США, з встановленою фіксованою процентною ставкою 12% річних, строком користування до 29 листопада 2016 року, якщо тільки не буде застосовано іншого терміну. Згідно укладеної між тими самими сторонами Додаткової угоди №1 від 29.08.2007 року були внесені зміни до Кредитного договору, на підставі яких, збільшено ліміт кредитування до 450000,00 доларів США, та збільшено відсоткову ставку до 12,5% річних. В забезпечення виконання ОСОБА_7 зобовязань за вказаним кредитним договором, 23 липня 2009 року між ним та ОСОБА_8 та укладено Договір поруки №12/127/2406/2, згідно умов якого, ОСОБА_3 зобовязався відповідати за виконання ОСОБА_7 зобовязань за кредитним договором від 30 листопада 2006 року з подальшими змінами.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_7 взятих на себе зобов'язань утворилась заборгованість, яка станом на 14.12.2011 року становить 387017,07 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом 162017,07 доларів США; заборгованість за процентами 7532,33 доларів США (з моменту видачі кредиту по 15.02.2010 року); заборгованість за пенею 830,59 доларів США (з 29.01.2010 по 15.02.2010), що по курсу НБУ станом на 14.12.2011 року є еквівалентом 1361318 грн. 28 коп. та яку разом із судовими витратами по справі просив солідарно стягнути з відповідачів.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 26 грудня 2011 року позовні вимоги ПАТ ОСОБА_5 Аваль задоволені в повному обсязі, на його користь з ОСОБА_6, ОСОБА_3 стягнуто у солідарному порядку, заборгованість за кредитним договором №014/03-03/10/2406 від 30.11.2006 року, у розмірі 1361318 грн. 28 коп., судовий збір у розмірі 1 700 грн. та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про зміну рішення суду в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором та відмову позивачу в частині задоволення позовних вимог про стягнення з нього заборгованості, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд неправомірно надав критичну оцінку його твердженням про те, що він не укладав та не підписував договір поруки, не звернув увагу, що сам договір поруки підписаний через три роки після укладення кредитного договору, а також не дослідив оригінали документів щодо видачі та погашення кредиту. Крім того, судом не враховано, що ОСОБА_7 регулярно здійснювалось часткове погашення кредиту і ставилося питання про реструктуризацію заборгованості, тому підстав для дострокового розірвання кредитного договору не було.

В своїх запереченнях ПАТ ОСОБА_5 Аваль просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 листопада 2006 року між ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» та ОСОБА_7 укладений кредитний договір № 014/03-03/10/2406, згідно умов якого, останньому було надано кредитні кошти, в іноземній валюті, у розмірі 300000,00 доларів США, з встановленою фіксованою процентною ставкою 12% річних, строком користування до 29 листопада 2016 року, якщо тільки не буде застосовано іншого терміну.

Згідно укладеної між тими самими сторонами Додаткової угоди №1 від 29 серпня 2007 року були внесені зміни до Кредитного договору, на підставі яких, збільшено ліміт кредитування до 450000,00 доларів США, та збільшено відсоткову ставку до 12,5% річних.

В забезпечення зобовязань за вказаним кредитним договором, між ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» та ОСОБА_3 укладений Договір поруки №12/127/2406/2 від 23 липня 2009 року, згідно умов якого, ОСОБА_3 зобовязався відповідати за виконання зобовязань ОСОБА_7 по кредитному договору від 30 листопада 2006 року з подальшими змінами.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_7 взятих на себе зобов'язань утворилась заборгованість, яка станом на 14 грудня 2011 року становить 387017,07 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом 162017,07 доларів США; заборгованість за процентами 7532,33 доларів США (з моменту видачі кредиту по 15.02.2010 року); заборгованість за пенею 830,59 доларів США (з 29.01.2010 по 15.02.2010), що по курсу НБУ станом на 14.12.2011 року є еквівалентом 1361318 грн. 28 коп.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «ОСОБА_5 Аваль», суд першої інстанції, керуючись відповідними нормами матеріального права, дійшов висновку, що вимоги банку про повернення кредиту, відсотків та пені є доведеними та такими, що підлягають задоволенню шляхом солідарного стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на користь позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно частин 1, 2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно із частиною 1 ст. 625 ЦК України .боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Доводи відповідача ОСОБА_3 про те, що договір поруки є нікчемним за дефектом форми, оскільки він його не підписував, безпідставні, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України договір поруки укладено в письмовій формі. Він містить ідентифікаційний код та паспортні дані ОСОБА_3, також його особистий підпис.

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Стверджуючи, що договір поруки є нікчемним, відповідач не посилається на закон, яким встановлена його недійсність.

Частиною 3 ст. 215 ЦК України передбачено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами.

Судового рішення про визнання договору поруки недійсним немає, а почеркознавча експертиза не містить категоричного висновку неналежності підпису на договорі поруки ОСОБА_3

Не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_3 про те, що підтвердженням факту, що ним не підписувався договір поруки є укладення кредитного договору і договору поруки у різний час, оскільки законом не передбачено, що основне та похідне зобовязання мають укладатися (виникати) одночасно.

Крім того, як убачається із додаткових угод від 23.07.2009 року та від 24.07.2009 року з ОСОБА_7 та письмової згоди, ОСОБА_3, як фінансовий поручитель, надав письмову згоду на внесення змін до кредитного договору.

Доводи відповідача про неповне зясування судом обставин справи щодо видачі та погашення кредиту безпідставні, оскільки спростовуються матеріалами справи, згідно яких відповідачі не заперечували факт наявності заборгованості та невиконання ОСОБА_7 кредитних зобовязань.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого суду позивачем, до нього були включені всі платежі ОСОБА_6 станом на 16.02.2010 року з визначенням дати сплати, суми та призначення платежу.

Реструктуризація кредитної заборгованості ОСОБА_6 проводилася у липні 2009 року і саме порушення умов реструктуризації боржником було підставою для звернення позивача до суду про дострокове стягнення боргу.

Суд, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України вірно задовольнив позовні вимоги щодо дострокового повернення частини позики, що залишилась, позивачу та сплати процентів, належних йому.

Інші доводи відповідача колегія суддів до уваги не сприймає, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду по їх оцінці і відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України юридичного значення для вирішення справи не мають.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором підлягає залишенню без змін.

Рішення суду в частині солідарного стягнення з ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором не оскаржено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 26 грудня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Складання повної ухвали відкладено до 03 квітня 2012 року.

Головуючий :

Судді: