Справа № 22 - 2690/2786/2012 р. Головуючий у 1-й інстанції:Оксюта Т.Г.
Доповідач: Чобіток А.О.
РІШЕННЯ

Іменем України

02 лютого 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - судді Чобіток А.О.

суддів - Ящук Т.І.,Немировської О.В.

при секретарі - Бабіч К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 09 вересня 2011 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,-

встановила:

ПАТ «Універсал Банк» звернулось з позовом до суду в якому просило стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість по кредитному договору від 31.07.2007 року та додатковій угоді від 27.05.2008 року №1 до кредитного договору в сумі 164 545,89 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 13.12.2010 року складає 1 333 414,07 грн. та 10 313,80 доларів США, що складає 82 026,68 грн. В рахунок погашення зазначеного боргу звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру №31, загальною площею 43,20 кв.м., що знаходиться в м.Києві по вул. А. Антонова в будинку 43, та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В.

Також, просили виселити відповідачів з вищевказаної квартири.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 31.07.2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, 27.05.2008 року між тими сторонами укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору.

З метою забезпечення виконання зобов'язань 27.05.2008 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_5, ОСОБА_1 було укладено договір поруки.

Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, 31.07.2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки квартири АДРЕСА_1, що належить іпотекодавцю на праві власності.

Оскільки позичальник належним чином свої зобов'язання по кредитному договору та додатковій угоді до нього не виконував, у зв'язку з чим утворилась заборгованість по кредиту та нарахованих процентів в сумі 28 938,58 швейцарських франків по кредитному договору, та 2 219,18 доларів США по додатковій угоді, позивач просив достроково стягнути з відповідачів заборгованість по кредитному договорі та додатковій угоді в повному обсязі, звернути стягнення не предмет іпотеки та виселити відповідачів з квартири.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 09 вересня 2011 року позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з даним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» відмовити, посилаючись при цьому на необґрунтованість рішення та порушення судом норм матеріального права.

Відповідно до положень ст.ст.33,35 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов»язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику,якщо він є відмінним від іпотекодавця,письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж тридцяти денний строк. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов»язань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки,але не перешкоджає зверненню з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов»язання відповідно до ч.2 ст.35 ЗУ «Про іпотеку».

Задовольняючи позовні вимоги в повному об»ємі, суд першої інстанції виходив з того, що боржником ОСОБА_1 не виконуються взяті за кредитним договором №005- від 31.07.2007 року та додатковою угодою від 27.05.2008 року №1 до цього кредитного договору обов»язки, що призвело до утворення заборгованості перед банком в розмірі відповідно 164545,89 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 13.12.2010 року складає 1 333414,07 грн. та 10 313,80 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 13.12.2010 року складає 82 026,68 грн., а тому позивач вправі достроково стягнути вказану заборгованість з відповідачів солідарно. Крім того, суд прийшов до висновку про наявність підстав щодо звернення стягнення вказаної заборгованості на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 43,20 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та виселення відповідачів з цієї квартири.

Колегія суддів не може повністю погодитися з таким рішенням суду першої інстанції з огляду на викладене.

Дійсно судом встановлено і відповідачами не заперечується факт утворення заборгованості та її розмір за вказаним кредитним договором та додатковою до нього угодою, що були укладені між ОСОБА_1 та ПАТ «Універсал Банк».

В зв'язку з цим колегія суддів погоджується з рішення суду в частині стягнення з відповідачів солідарно вказаних вище сум заборгованості за кредитним договором та додатковою до нього угодою.

Доводи апеляційної скарги про те, що банк не вправі був надавати кредит у іноземній валюті без індивідуальної ліцензії не спростовують висновок суду в цій частині.

Укладення договору кредиту саме у іноземній валюті, а не в гривневому еквіваленті, було досягнуто сторонами.

Крім того пунктом 1.5 « Положення про порядок видачі Національним банком України ліцензій на використання іноземної валюти на території України» передбачено,що використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється,якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк України видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями).

За вказаних обставин, укладаючи вищезазначену угоду з додатками до неї, сторони діяли вільно у виборі контрагента та визначенні умов цієї угоди відповідно до вимог чинного законодавства і з вказаних в апеляції підстав неможна вважати рішення в частині стягнення з відповідачів солідарно всієї суми заборгованості незаконним та необґрунтованим.

Разом з тим колегія суддів не може погодитися з рішенням суду щодо звернення стягнення вказаної заборгованості на предмет іпотеки - АДРЕСА_1 та виселення відповідачів з зазначеної квартири.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не було направлено письмову вимогу відповідачу про усунення порушення, як це передбачено ст.ст.33,35 ЗУ «Про іпотеку».

Вимога, на яку посилається позивач в обґрунтування своїх вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки не відповідає вимогам зазначеним нормам вказаного Закону, і не свідчить про дотримання позивачем процедури звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином недотримання позивачем зазначеної процедури звернення стягнення на предмет іпотеки є підставою для відмови в позові в цій частині.

Крім того колегія суддів вважає, що за вказаних підстав неможна було вирішувати питання в даному провадженні вимоги про виселення відповідачів з зазначеної квартири.

При цьому колегія суддів звертає увагу на ч.ч.2 та 3 ст.40 ЗУ «Про іпотеку», якими встановлено певний порядок дій банку після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення і зазначено, що всі мешканці зобов»язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житлові приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок чи житлове приміщення у встановлений або інший погоджений строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Вимога банку про виселення мешканців, яку надано суду, не відповідає вказаній нормі закону і не підтверджує той факт, що ця вимога належним чином направлялася їм, оскільки вона не містить вихідні данні відправлення та печатки банку.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення в частині звернення стягнення на квартиру в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором та виселення і в цій частині ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.304,307,309,313,314,316,319 ЦПК України,колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 09 вересня 2011 року в частині звернення стягнення заборгованості за кредитним договором від 31.07.2007 року та додаткової угоди від 27.05.2008 року №1 до кредитного договору на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 та виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з вказаної квартири.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -