печерський районний суд міста києва
Справа № 2-2144/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2012 року Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Батрин О.В.,

при секретарі Кіров О. Ф.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія», ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

В липні 2012 року позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «СТ «Гарантія», ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди, мотивуючи тим, що 30 квітня 2009 року о 20 годині 30 хвилин в м. Києві по пр.-ту Червонозоряному сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Рено, номерний знак НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_4 та ВАЗ, номерний знак НОМЕР_2, під керуванням позивача, в результаті чого було пошкоджено його транспортний засіб. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 20 травня 2009 року ОСОБА_4 визнано винним в даній дорожньо-транспортній пригоді за ст. 124 КУпАП. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_4 була застрахована відповідачем ПАТ «СТ «Гарантія», то позивач звернувся до останнього із заявою на здійснення виплати страхового відшкодування. ПАТ «СТ «Гарантія» сплатила позивачу 25 листопада 2009 року страхове відшкодування в розмірі 3 410 грн. 41 коп. Не погоджуючись із виплаченою сумою, позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача ПАТ «СТ «Гарантія» на його користь 8 204 грн. 59 коп. невиплаченого страхового відшкодування, 2 535 грн. 93 коп. пені за прострочення виплати страхового відшкодування та 8 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, що проявилась в душевних стражданнях позивача з приводу несвоєчасної виплати страхового відшкодування, а також з ОСОБА_4 510 грн. майнової шкоди в розмірі франшизи, а також просив в солідарному порядку стягнути з відповідачів 550 грн. витрат, повязаних з проведенням автотоварознавчого дослідження, залучення спеціаліста та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача змінила позовні вимоги, просила суд стягнути недоплачене страхове відшкодування відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження № 02/06 від 2 червня 2009 року в розмірі 5 490 грн. 38 коп., пеню в розмірі 2 547 грн. 40 коп., 3% річних в розмірі 509 грн. 47 коп., 2 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, 550 грн. за проведення авто товарознавчого дослідження, 249 грн. 55 коп. судових витрат, мотивуючи обставинами, викладеними в уточненнях позовних вимог (а.с. 98-99).

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, мотивуючи тим, що позивачу було виплачено страхове відшкодування на підставі авто товарознавчого дослідження, проведеного страховиком за вирахуванням франшизи, в звязку з чим позов задоволенню не підлягає.

Відповідач ОСОБА_4 до судового засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час, день та місце розгляду справи був належним чином повідомлений (а.с. 30, 45. 46).

Представники сторін не заперечили щодо розгляду справи у його відсутність.

Тому, суд розглянув справу у відсутність відповідача ОСОБА_4, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 30 квітня 2009 року о 20 годині 30 хвилин в м. Києві по пр.-ту Червонозоряному сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Рено, номерний знак НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_4 та ВАЗ, номерний знак НОМЕР_2, під керуванням позивача ОСОБА_3

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 20 травня 2009 року ОСОБА_4 визнано винним в даній дорожньо-транспортній пригоді та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 9).

Відповідно до ст. 61 ч. 4 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль позивача (а.с. 10).

Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Рено, номерний знак НОМЕР_1 - ОСОБА_4 на час дорожньо-транспортної пригоди, застрахована у ПАТ «СТ «Гарантія» на підставі полісу ВС / 2710029 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 53). Відповідно до даного полісу передбачено ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну на одного потерпілого в розмірі 25 500 грн. та франшизу в розмірі 510 грн.

Відповідно до ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 34 даного Закону в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин між сторонами (30 квітня 2009 року) страховик терміново, але не пізніше трьох робочих днів (враховуючи день отримання письмового повідомлення про страховий випадок), зобов'язаний направити аварійного комісара або експерта на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо у визначений строк аварійний комісар або експерт не з'явився, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому випадку страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи.

Судом встановлено, що лише 7 травня 2009 року страхувальником цивільно-правової відповідальності ОСОБА_5 було повідомлено про дану дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 54), в звязку з чим позивач 22 червня 2009 року звернувся до страховика із заявою на виплату страхового відшкодування (а.с. 55).

Тому, страховик не міг забезпечити огляд пошкодженого транспортного засобу позивача в строк, передбачений ст. 34 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки про огляд 8 травня 2009 року пошкодженого транспортного засобу страховика було повідомлено 7 травня 2009 року.

В звязку з цим, огляд пошкодженого транспортного засобу позивача відбувався 8 травня 2009 року за участю представника відповідача ПАТ «СТ «Гарантія» Тимченка, який не є аварійним комісаром або оцінювачем.

В акті огляду транспортного засобу від 8 травня 2009 року (а.с. 11) серед робіт, необхідних для ремонту пошкодженого автомобіля позивача зазначено про необхідність регулювання задньої балки.

В ремонтній калькуляції, яку складав цей же оцінювач ОСОБА_6 відповідно до звіту № 02/06 про оцінку автомобіля ВАЗ 21150, номерний знак НОМЕР_2, від 2 червня 2009 року зазначено про необхідність заміни задньої балки, в звязку з цим збільшується розмір збитків по заміні нових елементів та витратних матеріалів на суму 1 083 грн. 33 коп. (833 грн. 33 коп. вартість балки + 5 год. х 35 грн. вартість робіт по заміні задньої балки).

Будь-яких доказів необхідності заміни задньої балки, а не її від регулювання, позивачем суду не надано.

В звязку з цим, суд погоджується з доводами представника відповідача ПАТ «СТ «Гарантія» про те, що звіт № 02/06 про оцінку автомобіля ВАЗ 21150, номерний знак НОМЕР_2, від 2 червня 2009 року, проведений ОСОБА_6 не є належним та допустимим доказом по даній справі.

Крім того, суд приймає, до уваги і те, що відповідно до порівняльного дослідження, проведеного за заявою відповідача ПАТ «СТ «Гарантія» № 02/06 під час здійснення розрахунку розміру збитків зроблено ряд помилок: під час вибору фарби для автомобілів країн СНГ рекомендується використовувати вартість лако-фарбового покриття через дані виробника, а не через AZT; при використанні нормативних розрахунків лако-фарбових матеріалів по AZT не слід додавати інші позиції добавка за змішування фарби та інше, так як вони включені в стандартні набори; відсутні фотоматеріали, які підтверджують наявність деформацій на задній балці, в звязку з чим безпідставно було прийнято рішення про заміну задньої балки; програма, за якою розраховувався матеріальний збиток, не має відмітки про ліцензування, що свідчить про те, що розрахунки коригувались в ручну. Тому дані висновку № 02/06 не відповідають методичним рекомендаціям щодо встановлення розміру матеріального збитку, а розрахунки, проведені спеціалістом автотоварознавцем ОСОБА_7 доцільно вважати найбільш достовірними з методичної точки зору (а.с. 70-75)

Відповідно до висновку спеціаліста № 0297/09-Г автотоварознавчого дослідження транспортного засобу від 2 червня 2009 року, проведеного ОСОБА_7 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 21150, номерний знак НОМЕР_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 3 920 грн. 41 коп. (а.с. 57-61).

Тому, суд погоджується з рішенням відповідача ПАТ «СТ «Гарантія» про виплату страхового відшкодування позивачу в розмірі 3 410 грн. 41 коп. (а.с. 69), що було виплачено позивачу за вирахуванням франшизи в розмірі 510 грн. (а.с. 68), оскільки відповідно до ст. 12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Крім того, суд не може погодитись і з доводами позивача та його представника з приводу суми фактичного ремонту пошкодженого автомобіля, оскільки автомобіль позивачем двічі ремонтувався: вперше 16 травня 2009 року, тобто до прийняття рішення страховиком та 23 липня 2010 року, тобто більше, майже через рік після виплати страхового відшкодування (а.с. 77-78).

Разом з тим, суд приймає до уваги те, що представник позивача змінила позовні вимоги та просила суд стягнути кошті з відповідача ПАТ «СТ «Гарантія» на підставі звіту № 02/06 про оцінку автомобіля ВАЗ 21150, номерний знак НОМЕР_2, від 2 червня 2009 року, проведеного ОСОБА_6, оцінку якого судом надано раніше.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог до ПАТ «СТ «Гарантія» з приводу стягнення суми недоплаченого страхового відшкодування та про стягнення з ОСОБА_4 суми франшизи в розмірі 510 грн.

Що стосується позовних вимог про стягнення з ПАТ «СТ «Гарантія» 2 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, то в їх задоволенні слід відмовити, оскільки відповідно до ст. 22 Закону України «Про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, тобто шкода, що проявилась у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Таких доказів завдання моральної шкоди позивачем суду не надано.

Не підлягають задоволенню і позовні вимоги з приводу стягнення з відповідача 550 грн., сплачених позивачем за проведення автотоварознавчого дослідження № 02/06 про оцінку автомобіля ВАЗ 21150, номерний знак НОМЕР_2, від 2 червня 2009 року, оскільки суд надав оцінку наданому висновку. Крім того позивачем не надано суду доказів здійснення його оплати (чек, квитанція, тощо).

Що стосується позовних вимог про стягнення 2 547 грн. 40 коп. пені за прострочення виплати страхового відшкодування, то в їх задоволенні слід відмовити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України в звязку з спливом строку позовної давності, який становить 1 рік та на застосуванні якого наполягла представник відповідача ПАТ «СТ «Гарантія».

Строк позовної давності про стягнення пені сплив ще 8 вересня 2010 року, оскільки страхове відшкодування повинно було бути виплачене ПАТ «СТ «Гарантія» з урахуванням положень ст. 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, що діяв на момент виникнення правовідносин між сторонами, не пізніше 7 вересня 2009 року.

Позовні вимоги про стягнення 3% річних в розмірі 509 грн. 47 коп. за прострочення виплати страхового відшкодування задоволенню не підлягають, оскільки їх стягнення Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено.

Статтею 88 ЦПК України та ч. 2 п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судові витрати, понесені позивачем, відшкодовуються ними пропорційно розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів.

За таких підстав, підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь позивача судовий збір в розмірі 11 грн. 36 коп. (3,97% від суми задоволених вимог відповідно до ціни позову).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 988, 23 ЦК України, ст. 22, 34, 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції до 2 грудня 2010 року та ст.ст. 10, 11, 57, 60, 209, 212-215, 88 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія», ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) 510 грн. франшизи та судовий збір в розмірі 11 грн. 36 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене через Печерський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя