Дата документу 10.12.2012
ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2036/2258/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2012 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі: судді Білінської О.В., при секретарі Стрельниковій К.В, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Виконавчого комітету Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області, третя особа ОСОБА_3 про виселення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом про виселення ОСОБА_2 з квартири № 3, яка знаходиться за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с. Тернова, вул. Радянська, 12, разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. В ході судового розгляду позивач надала уточнену позовну заяву, просила також визнати незаконним рішення виконавчого комітету Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області «Про закріплення житла за неповнолітніми дітьми»від 10 січня 2012 року № 3. Позивачем надано заяву про залишення позову без розгляду в частині визнання незаконним рішення виконавчого комітету селищної ради.

Позивач зазначила, що вона є власницею 1/3 частки вищезазначеної квартири, 2/3 частки вказаної квартири на праві спільної приватної власності належить сину ОСОБА_3 - третя особа по справі. З 1997 року за вказаною адресою зареєстровано місце проживання відповідача ОСОБА_2, після укладення шлюбу з ОСОБА_3 Позивач зазначає, що діти відповідача не виявляють до неї поваги, ображають, обзиваючи непристойними висловлюваннями, після розірвання шлюбу з її сином відповідач систематично ображає позивача нецензурною лайкою, фізичною розправою. Також, позивач посилається на те, що з вини ОСОБА_2 житло стало непридатним для подальшого цільового використання за житловими та санітарними нормами.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечувала, посилаючись на те, що вона та її діти вселились у квартиру на законних підставах, як члени сім'ї власника житла, оплачує комунальні послуги, доглядає за належним технічним станом житла, не допускає порушень правил спільного співжиття з позивачем, яку вважає винною в тому, що між ними склались неприязні стосунки. Крім того, відповідач зазначає, що в її відсутність позивач ображала своїх онучок, виганяла їх з квартири та застосовувала психологічний вплив на їх дитячу психіку шляхом постійної погрози виселення.

Від Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника. Третя особа ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22 січня 1996 року, на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 належить 1/3 частка, а ОСОБА_3 2/3 частки квартири № 3, що знаходиться за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с. Тернова, вул. Радянська, 12 (а. с. 24).

У вищезазначеній квартирі зареєстровано місце проживання ОСОБА_1, її сина - ОСОБА_3В, колишньої невістки - ОСОБА_2, неповнолітніх онучок ОСОБА_4, ОСОБА_5, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 14.10.2011 (а. с. 28)

Згідно з рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 10 жовтня 2011 року, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано (а. с. 29)

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 10 січня 2012 року за неповнолітніми ОСОБА_4, ОСОБА_5 закріплено житлову площу, яка належить їх батькові ОСОБА_3, за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 67).

У судовому засіданні достовірно встановлено та не заперечується сторонами, що як позивачем, так і відповідачем неодноразово подавались скарги з приводу взаємних конфліктів до Чугуївського РВ ГУМВС України у Харківській області, Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області. Так, 29.07.2012. Чугуївським РВ ГУМВС України у Харківській області за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2, за відсутності в її діях складу злочину, передбаченого ст. 296 КК України (а. с. 34). Із матеріалів перевірки вбачається, що правоохоронними органами не було встановлено фактів антигромадської поведінки, порушень правил співжиття ОСОБА_2, заходи запобігання і громадського впливу до неї не застосовувались.

У судовому засіданні в якості свідків були допитані ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 Згідно пояснень вказаних свідків після того, як батько дівчинок ОСОБА_3 покинув родину, між позивачем і відповідачем склались особисті неприязні відносини. Допитана у якості свідка депутат Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області ОСОБА_7 зазначила, що ОСОБА_1 вживає всіх можливих заходів, щоб змусити відповідача з дітьми виселитись зі спірної квартири, внаслідок чого страждають дочки відповідача. Свідок ОСОБА_6 пояснила, що особисто допомагала неповнолітній ОСОБА_5 потрапити до квартири, оскільки, як пояснила дівчинка, її не пускала додому позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 Житлового кодексу України, члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Як видно із матеріалів справи і наданих сторонами доказів, при вселенні відповідача та її дітей до спірного житла не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, ніж те, що вони користуються ним нарівні з власником будинку. Позивачка не посилається в своєму позові на ці обставини і не надала докази, які б свідчили про наявність іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ст. 157 Житлового кодексу України, членів сім'ї власника жилого будинку може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 ЖК України. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Частиною 1 ст. 116 Житлового кодексу України передбачено виселення членів сім'ї власника будинку, які проживаючи разом із ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними.

Відповідно до ч. 3 ст. 156 Житлового кодексу України члени сім'ї власника будинку зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку і брати участь у витратах по утриманню будинку і придомової території.

Статті 150, 190 Сімейного Кодексу України, на які посилається позивач, взагалі не регулюють правовідносини щодо виселення особи з житлового будинку.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, суд залишає без розгляду позов в частині визнання незаконним рішення Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу у межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Надані позивачем докази по справі не підтверджують ті обставини, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, а саме, фактів руйнування відповідачем приміщення, систематичним порушенням правил співжиття.

Крім того, предявлено позовні вимоги про виселення відповідача з дітьми з квартири, хоча позивач є власницею лише 1/3 її частки на праві спільної сумісної власності.

Зважаючи на викладене, оскільки підстави для виселення відповідача та її неповнолітніх дітей із спірного житла відсутні, а вимоги позивача є необґрунтованими та недоведеними, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про виселення.

Керуючись ст. ст. 214, 215, 218 ЦПК України,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Виконавчого комітету Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області, третя особа ОСОБА_3 про виселення відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції, який ухвалив дане рішення, протягом десяти днів з дня його проголошення, особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя