АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/7611/12 Справа № 2-410/1569/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Григорченко Е.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2012 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Григорченка Е.І.

суддів Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі Солод О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, Ленінський відділ ДВС Дніпропетровського міського управління юстиції про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та звільнення від сплати аліментів,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 і, просив суд звільнити його від сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3, а також звільнити його від сплати вказаної заборгованості в розмірі 30967,84 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він не знав про рішення Дніпропетровського районного суду від 26 листопада 1998 року, ким стягнено з нього аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, тому не мав можливості його оскаржити. Крім того, заборгованість виникла внаслідок його тяжкої хвороби, внаслідок чого він має тяжке матеріальне становище, він не працює з 2001 року та отримує пенсію у сумі 1123 грн., а тому не має змоги сплатити заборгованість по аліментам та продовжувати сплачувати аліменти на утримання сина.

Відповідач позов не визнав.

Рішенням Дніпропетровського районного Дніпропетровської області від 15 травня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково, позивач звільнений від сплати аліментів на користь та утримання сина ОСОБА_3, стягнених за рішенням Дніпропетровського районного суду від 26 листопада 1998 року , починаючи з 2 квітня 2012 року.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам,стягнутих за рішенням Дніпропетровського районного

суду від 26 листопада 1998 року на користь ОСОБА_4 на утримання сина

ОСОБА_3 у розмірі 30967,84 грн., відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування зазначеного рішення суду в частині відмови у позові, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду в частині відмови у позові про звільнення від сплати заборгованості по аліментам - скасуванню, згідно п.п. 3,4 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення в цій частині з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо звільнення від сплати заборгованості по аліментам в розмірі 30967,84 грн., суд першої інстанції виходив з того, що позивач ухилявся від сплати аліментів на утримання непрацездатної дитини ОСОБА_3.

Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що він не сплачував аліменти у зв'язку з тяжкою хворобою та перебуванням на лікуванні, оскільки з медичних довідок вбачається, що на лікуванні він перебував з 31.08.2007 року по 14.09.2007 року та з 23.02.2011 року по 29.03.2011 року, а заборгованість по аліментам утворилася з 2001 року. Також позивач своєчасно не повідомив державного виконавця про призначення йому пенсії.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність вимог позивача щодо звільнення його від сплати заборгованості по аліментам.

З такими висновками суду погодитися не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 2007 року хворіє тяжкою хворобою, пов'язаною з головним мозком /а.с. 16, 17/.

Як вбачається з довідки державної виконавчої служби, заборгованість позивача по аліментам з 2007 року складає понад 22000 грн./а.с. 7-8/.

На цей час за рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.10.2012 року позивач визнаний недієздатним.

Отже, колегія суддів вважає, що в даному випадку, враховуючи зазначені обставини, є підстави для часткового задоволення позовних вимог щодо часткового звільнення позивача від сплати аліментів у розмірі 25000 грн.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та ухвалити нове рішення в цій частині.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, апеляційний суд,

вирішив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2012 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та ухвалити нове рішення.

Звільнити ОСОБА_2 від сплати заборгованості по аліментам, стягнутих за рішенням Дніпропетровського районного суду від 26 листопада 1998 року на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_3, у розмірі 25000 грн. В іншій частині цих позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішення суду набуває законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів, з дня проголошення.

СУДДІ: