Справа №2-2762/2011р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2012р. Ленінський районний суд м. Миколаєва, у складі:

головуючого судді Румянцевої Н.О.,

при секретарі Ляшик С.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Миколаєва, справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договору купівлі-продажу та заповіту,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2011 року позивачі звернулися до суду з позовом ОСОБА_2 про визнання недійсними договору купівлі-продажу та заповіту, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.04.1975р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу 45/100 житлового будинку № 44 по вул. 7 Слобідська у м. Миколаєві.

23.05.2007р. померла ОСОБА_6 Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді частини зазначеного житлового будинку. Померла склала заповіт, відповідно до якого заповіла частину житлового будинку № 44 по вул. 7 Слобідська у м. Миколаєві, на користь ОСОБА_2

Позивач вважає, що вказаний заповіт є недійсним, оскільки прізвище «Гуменюк» було додруковано у вказаному договорі купівлі-продажу.

Крім того, при укладанні цього договору ОСОБА_6 не вистачало коштів на купівлю частини житлового будинку № 44 по вул. 7 Слобідська у м. Миколаєві, тому позивачі доклали 8000 крб. і передали гроші дочці продавцю ОСОБА_7

Посилаючись на вищезазначене, позивач просив визнати заповіт та договір купівлі-продажу від 01.04.1975р. недійсним.

В судовому засіданні позивач позов підтримав.

Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, заявили клопотання про застосування строків позовної давності.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши й оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступне.

01.04.1975р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу 45/100 житлового будинку № 44 по вул. 7 Слобідська у м. Миколаєві.

23.05.2007р. померла ОСОБА_6 (Свідоцтво про смерть ОСОБА_8 1-ФП № 054727, а/з № 2591 від 29.05.2007р.).

Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді частини зазначеного житлового будинку. Померла склала заповіт, відповідно до якого заповіла частину житлового будинку № 44 по вул. 7 Слобідська у м. Миколаєві, що належить їй на праві власності, на користь ОСОБА_2.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15.09.2008р. установлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 01.04.1975р. 45/100 частин житлового будинку № 44 по вул. 7 Слобідська у м. Миколаєві, на праві спільної сумісної власності належать ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_2 Крім цього, судом визначено, що співвласники в рівних частках користувались і володіли сумісним майном, частки співвласників є рівними і складають по 3/20 частки за кожним.

Довідкою ММБТІ від 22.12.2011р. за № 12544, 12545 підтверджено той факт, що вищезазначені особи володіють по 3/20 частки за кожним.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки.

На підставі ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, що його порушила.

П. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання угод недійсними» визначено, що перебіг позовної давності щодо вимог про визнання угод недійсними обчислюється не з моменту укладання угоди, а відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, що його порушила.

ОСОБА_4 про наявність договору купівлі-продажу, який оспорюється дізнався з моменту його укладення, оскільки був стороною цього договору.

ОСОБА_6 померла 23.05.2007року. статтею 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленому статтею 1270 цього кодексу (тобто 6 місяців), не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Строк звернення ОСОБА_1 для звернення з заявою про прийняття спадщини сплинув 23 листопада 2007року.

Дані факти позивачем у судовому засіданні були підтверджені, ОСОБА_1 зазначила, що не зверталась до нотаріальної контори, оскільки вважала, що ОСОБА_2 не буде претендувати на спадщину.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною по справі, є підставою для відмови в задоволенні позову.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

У звязку із цим у задоволенні їх позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 212, 214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договору купівлі-продажу та заповіту відмовити.

Рішення може бути оскаржене впродовж десяти днів з моменту отримання його копії через Ленінський районний суд м. Миколаєва, шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя :