Справа № 2507/1837/2012 Провадження № 22-ц/2590/2852/2012 Головуючий у I інстанції Головченко М. М.
Категорія цивільна Доповідач - Скрипка А. А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2012 року
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 16 липня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_5 до приватного сільськогосподарського підприємства „АГРО ВАМ про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом про розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між ним та відповідачем 07 грудня 2009 року. В ході судового розгляду даної справи позивач змінив позовні вимоги та просив визнати недійсним вказаний договір оренди земельної ділянки від 07 грудня 2009 року ( а. с. 24), посилаючись на невідповідність вказаного договору оренди вимогам законодавства, а саме відсутність однієї з істотних умов, передбачених статтею 15 Закону України Про оренду землі.

Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 16 липня 2012 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до приватного сільськогосподарського підприємства „АГРО ВАМ про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення. Доводи апеляційної скарги зазначають, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує на порушення норм чинного законодавства при укладенні договору оренди землі з боку відповідача, посилається на статті 4, 93 Земельного кодексу України, статтю 15 Закону України „Про оренду землі, статтю 51 Закону України „Про землеустрій. Істотними порушеннями укладеного договору оренди апелянт вважає: 10-ти річний строк дії договору, без зазначення періоду ротації основної сівозміни; відсутність проектів землеустрою по договору під час проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства в приватному сільськогосподарському підприємстві „АГРО ВАМ, що підтверджується відповідним актом. Апелянт зазначає, що при вирішенні справи по суті суд першої інстанції не звернув увагу на те, що укладення договорів та їх державна реєстрація мала місце до моменту закінчення дії договорів оренди землі, укладених з ВАТ Парафіївській цукровий завод. Також апелянт вказує, що в оспорюваному договорі оренди землі відсутні всі істотні умови, всупереч вимогам статті 15 Закону України „ Про оренду землі , а саме: не зазначено умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, не вказані періоди ротації основної сівозміни, не приєднані проекти землеустрою.

В запереченнях на апеляційну скаргу приватне сільськогосподарське підприємство „ АГРО ВАМ просить залишити оскаржуване рішення суду без змін, відхиливши апеляційну скаргу, оскільки на думку відповідача, позивачем не було зазначено, в чому саме були порушені його права при відсутності в договорі оренди землі зазначених умов. Крім того, від подач вказує, що договір оренди з позивачем було підписано сторонами із зазначенням терміну його дії в межах діючого законодавства, державна реєстрація договору проведена відповідно до Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.2003 року № 174, тому підстави для визнання недійсним договору оренди землі, укладеному з ОСОБА_5, відсутні.

В судове засідання апеляційного суду учасники судового розгляду, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи ( а. с. 78), не зявились. Від представника позивача, представника відповідача надійшли заяви ( а. с. 79, 80) про розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до приписів ч. 2 статті 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції на підставі приписів ч.1, п. 4 статті 309 ЦПК України, скасуванню, з ухваленням нового рішення по суті заявлених позовних вимог про задоволення позову.

В ході судового розгляду даної справи встановлено та підтверджується її матеріалами, що відповідно до державного акта серії ЧН № 094294 від 03.03.2005 року, позивач ОСОБА_5, є власником земельної ділянки площею 3,70 га, яка розташована на території Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області.

07 грудня 2009 року позивач та приватне сільськогосподарське підприємство „АГРО ВАМ уклали договір оренди, відповідно до якого ОСОБА_5 передав в оренду відповідачу вказану земельну ділянку площею 3,70 га строком на десять років починаючи з дати реєстрації договору з виплатою орендної плати в розмірі трьох відсотків від грошової оцінки земельної ділянки (а. с. 8 - 9).

Вказаний договір оренди земельної ділянки було зареєстровано в Ічнянському районному відділі Чернігівської регіональної філії Центру ДЗК, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 15.04.2010 року № 72 (а. с. 9 зворотній бік).

На момент розгляду справи в суді першої інстанції договір оренди є чинним і не скасованим.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що під час підписання оспорюваного договору сторони досягли домовленості з усіх істотних умов, вказаний договір набрав чинності та належним чином виконувався сторонами протягом двох років, а тому підстави для визнання його недійсним відсутні.

Апеляційний суд не погоджується з даним висновком суду, оскільки він не відповідає матеріалам справи та не узгоджується з положеннями Цивільного кодексу України, Закону України Про оренду землі .

Зокрема, приписами ч. 1 статті 638 Цивільного кодексу України регламентовано, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Однією з таких істотних умов, обовязкова наявність яких закріплена частиною 1 статті 15 Закону України Про оренду землі в редакції Закону України від 16.09.2008 року № 509 - VІ, є умова щодо передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

З приписів статті 177 Цивільного кодексу ( види обєктів цивільних прав), ч. 2 статті 115 Цивільного кодексу України (вклад до статутного капіталу господарського товариства), ч. 1 статті 576 Цивільного кодексу України ( предмет застави) вбачається , що чинним законодавством передбачена можливість внесення майнових орендних прав до статутного фонду товариства або передача їх у заставу, причому таку передачу може бути здійснено як орендарем - щодо права на оренду земельної ділянки, так і орендодавцем щодо права вимоги орендної плати , а тому визначення умов реалізації сторонами вказаних прав обєктивно знайшло своє відображення в положеннях частини 1 статті 15 Закону України Про оренду землі , якими умову щодо передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, законодавець визначив в якості однієї з обовязкових істотних умов договору оренди землі.

Враховуючи наведене, виходячи з положень статті 215 Цивільного кодексу України, ч.2 статті 15 Закону України Про оренду землі , якою передбачено, що відсутність у тексті договору вищевказаної істотної умови є підставою для визнання його недійсним, укладений між ОСОБА_5 та приватним сільськогосподарським підприємством „ АГРО ВАМ договір оренди земельної ділянки підлягає визнанню недійсним.

Вищевказаний висновок викладено у постанові Верховного суду України від 6 лютого 2012 року у справі № 6-104 ц 11, який відповідно до приписів статті 360-7 ЦПК України є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують в своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норма права, та для всіх судів України.

Відповідно до положень статті 88 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, з відповідача на користь ОСОБА_5 підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені витрати, понесені на сплату судового збору при поданні апеляційної скарги в сумі 53 грн. 65 коп. (а.с.59).

Керуючись статтею 15 Закону України Про оренду землі , статями : 215, 216 638 Цивільного кодексу України, статями: 88, 303, 304, 307; ч.1, п. 4 статті 309, 313, 314, 316 , 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,-

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 16 липня 2012 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_5 до приватного сільськогосподарського підприємства „АГРО ВАМ про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки - задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, площею 3,70 га, кадастровий номер :04:000:1199, який укладений 07 грудня 2009 року між ОСОБА_5 та приватним сільськогосподарським підприємством „АГРО ВАМ, зареєстрований в Ічнянському районному відділі Чернігівської регіональної філії Центру ДЗК 15 квітня 2010 року за № 72.

Стягнути з приватного сільськогосподарського підприємства „АГРО ВАМ на користь ОСОБА_5 53 грн. 65 коп. в рахунок повернення судових витрат, понесених на сплату судового збору при поданні апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:Судді: