Апеляційний суд Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг)
Справа № 2/413/1113/12 Головуючий в 1 -й інстанції
Провадження № 22-ц/491/1394/12 ОСОБА_1
Категорія -26 (IV ) Доповідач Карнаух В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах (апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Карнаух В.В.,

суддів: Остапенко В.О., Соколан Н.О.,

при секретарі: Бадалян Н.О.

за участю: представника позивача - ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 березня 2012 року по праві за позовом ОСОБА_4 , яка діє як опікун недієздатного ОСОБА_5, до Публічного акціонерного товариства Криворізькій залізорудний комбінат про стягнення моральної шкоди, заподіяної при виконанні трудових обов'язків, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2011 року ОСОБА_4, яка діє як опікун недієздатного ОСОБА_5, звернулася до суду із зазначеним позовом та просила стягнути з відповідача на користь ОСОБА_5 500000 грн. у відшкодування моральної шкоди, спричиненою при виконанні ним трудових обов'язків.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що її чоловік ОСОБА_5 працював машиністом скреперної установки на шахті «Октябрьська» РУ ім. Комінтерна В/О Кривбасруа з 15 березня 1983 року. 12 січня 1984 року при виконанні трудових обовязків був травмований, у результаті чого отримав черепно-мозкову травму.

За результатами розслідування нещасного випадку був складений Акт № 5 в 12.01.1984 року.

Висновком МСЕК від 06.02.1996 року ОСОБА_5 вперше встановлено 50% втрати працездатності. З 2007 року його стан здоровя у зв'язку із отриманою черепно-мозковою травмою раптово погіршився, розвинувся геморагічний інсульт та невдовзі ішемічний інсульт.

За висновком МСЕК від 15 травня 2008 року ОСОБА_5 встановлено 100% втрати працездатності та 1 група інвалідності, з 25.05.2009 року безстроково.

У зв'язку із тим, що ОСОБА_5 постійно відчуває біль, позбавлений можливості рухатися, втратив мову та розум, що спричинює йому моральні страждання, які пов'язані із виробничою травмою, просить суд стягнути на його користь моральну шкоду.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 березня 2012 року позов задоволено частково: стягнуто з Публічного акціонерного товариства

«Криворізький залізорудний комбінат» ( надалі ПАТ КЗРК) на користь ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди , заподіяної при виконанні трудових обов'язків, у сумі 100 000 грн., без урахування утримання податків з фізичних осіб. Стягнуто з відповідача

на користь держави судовий збір в сумі 107,30грн.

В апеляційній інстанції ПАТ «КЗРК», посилаючись на порушення судом першої

інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог.

Зокрема, вважають, що судом не враховано, що право на відшкодування моральної |шкоди у ОСОБА_5 виникло у лютому 1996 року, тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню Закон, який діяв на час їх виникнення, а саме ЗУ Про охорону праці» та Правила відшкодування власником підприємства, установи організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоровя, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, № 472, затверджений Постановою КМ України від 23.06.1993 року.

Розмір моральної шкоди, стягнутий судом першої інстанції, не відповідає засадам розумності, виваженості і справедливості, судом не застосовано тримісячний термін позовної давності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, відповідно копії трудової книжки працював машиністом скреперної установки на шахті «Октябрьська» РУ ім. Комінтерна В/О Кривбасруда з 15 березня 1983 року. (а.с.9-13).

Під час виконання трудових обов'язків 12 січня 1984 року ОСОБА_5 був травмований, у результаті чого отримав черепно-мозкову травму.

За результатами розслідування нещасного випадку був складений Акт № 5 від 12.01.1984. року.

Висновком МСЕК від 06.02.1996 року ОСОБА_5 вперше встановлено 50 трати працездатності.

З 2007 року стан ОСОБА_5 у зв'язку із отриманою черепно-мозкове травмою, стан його здоровя раптово погіршився, розвинувся геморагічний інсульт невдовзі ішемічний інсульт.

За висновком МСЕК від 15 травня 2008 року ОСОБА_5 встановлено 100% втрати працездатності та 1 група інвалідності, а з 25.05.2009 року - безстроково.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4, яка діє як опікун недієздатного ОСОБА_5, та стягуючи на користь ОСОБА_5 з відповіча моральну шкоду, суд першої інстанції керувався положеннями ст. 273-1 КЗпП України ст.ст.1167, 1168 ЦК України й виходив з обовязку відповідача її відшкодувати.

Однак з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися, з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 214 ЦПК України суд, під час ухвалення рішення, серед інших питань, вирішує які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

На час виникнення спірних правовідносин можливість відшкодування моральної шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням ним трудових обовязків, за рахунок роботодавця на підставі рішення суду передбачалося п. 11 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоровя повязаним з виконанням ним трудових обов'язків, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 р. № 472 (далі - Правила).

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову Практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995року, оскільки питання

питання про відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі зясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодуванню моральної шкоди у цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Порядок та умови відшкодування моральної шкоди, завданої працівникові внаслідок небезпечних або шкідливих умов праці були визначені нормами діючого на час виникнення спірних правовідносин законодавства, а саме: ст. 12 Закону України «Про охорону праці» та Правилами відшкодування власником підприємства, установи організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, повязаним з виконанням ним трудових обов'язків, затвердженними Постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 р. № 472 (далі - Правила).

Статтею 12 Закону України «Про охорону праці» в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин передбачено, що відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагаю від нього додаткових зусиль для організації свого житгя.

Покладення обовязку з відшкодування моральної шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, на власника підприємства, установи і організації або уповноважений ним орган передбачалося і Правилами.

Дослідивши надані докази, а саме: акт № 5 розслідування нещасного випадку на виробництві (а.с. 14); висновок ВТЕК від 06 лютого 1996 року встановлення ОСОБА_5 первинно втрати професійної працездатності в розмірі 50%, а також виходячи з того, що ;мав місце факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв'язку із трудовим каліцтвом оскільки він змушений проходити амбулаторний та стаціонарний курс лікування, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих звязків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя, суд першої інстанції правильно визначив, що саме ВАТ «Кривбасзалізрудком», яке є правонаступником ВО «Кривбасруда», в якому працював позивач, й яке заподіяло йому моральну шкоду, повинно її відшкодувати

Однак, вирішуючи спір, суд першої інстанції, визначившись з характером спірних правовідносин, дійшов помилкового висновку про їх врегулювання у відповідності до положень ч.2 ст. 237-1 КЗпП України в редакції від 13 січня 2000 року та ст. 1167 ЦК України в редакції 2003 року, які набрали чинності тільки після виникнення спірних правовідносин.

При цьому, жодна з норм діючого на час виникнення спірних правовідносин законодавства судом першої інстанції до їх врегулювання застосована не була.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом пропуску позивачем| позовної давності, колегія суддів не приймає до уваги оскільки до вимог про відшкодування моральної шкоди у випадках, передбачених трудовим законодавством дійсно застосовується тримісячний строк звернення до суду (ст.233 КЗпП України) Однак, до інших вимог про відшкодування моральної шкоди, як вимог, що випливають з порушення особистих немайнових прав, строки позовної давності відповідно до ст.83 ЦК УРСР 1963 року не застосовуються (п.16 Постанови Пленум; верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди).

З набранням чинності ІДК України 2003 року позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або

Смертю п. 3 ч. 1 ст. 268 цього Кодексу/.

Крім того, відповідно до абзацу 2 п. 11 Правил, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від інших будь-яких виплат.

Проте, місцевий суд дійшовши обґрунтованого висновку про те, що відповідальність за заподіяну позивачеві моральну шкоду внаслідок отримання ним професійного захворювання, у вигляді черепно-мозкової травми через нещасний випадок на виробництві, що стався 12 січня 1984 року, встановленого МСЕК 06 лютого 1996 року несе роботодавець, неправильно застосував норми матеріального закону, та дійшов помилкового висновку щодо стягнення моральної шкоди у сумі 100 000 грн. При цьому залишив поза увагою встановлене Правилами обмеження розміру її компенсації у 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який на час виникнення спірних правовідносин становив 17 гривень.

З огляду на вищенаведене, на думку колегії суддів, розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, повинен становити 2 550 грн. / 17 грн. х 150 Відповідно до ст. 88 ЦПК стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у сумі 94,10 грн.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду перше інстанції, як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального законодавств; підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення відповідно до вимог п.п. З, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п.3,4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Криворізькі: залізорудний комбінат» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 березня 2012 р- к скасувати і ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_4, яка діє як опікун недієздатного ОСОБА_5, до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди 2550 гривень та судовий збір на користь держави у сумі 94,10 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: В.В.Карнаух

Судді: Остапенко В.О.

ОСОБА_6