Справа № ,
"11" грудня 2012 р. м. Полтава
Полтавський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді - Цибізової С.А.
за участю секретаря Розсохи Я.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з лікарських засобів, Державної служби з лікарських засобів у Полтавській області, третьої особи - управління праці та соціального захисту населення, територіальної державної інспекції з питань праці у Полтавській області, про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі ,-
Позивач звернулась до суду із позовом до Державної служби України з лікарських засобів, Державної служби з лікарських засобів у Полтавській області про визнання незаконним наказу Голови Державної служби України з лікарських засобів №157-к від 08.06.2012 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Державної служби з лікарських засобів у Полтавській області, поновлення на зазначеній посаді, стягнення з Державної служби України з лікарських засобів заробітку за час вимушеного прогулу,та внесення виправлень до запису в трудовій книжці. В обґрунтування позову посилалась на наступні обставини.
Наказом №295- к від 12.12.2011 р., ОСОБА_1 було звільнено з попередньої роботи по переведенню, згідно п.5 ст. 36 КЗпП України, та згідно наказу Державної служби України з лікарських засобів № 301-к від 13.12.2011р., узгодженого з Міністерством охорони здоровя України та з головою Полтавської облдержадміністрації, прийнято на посаду начальника до Державної служби з лікарських засобів у Полтавській області. В цей же день позивач приступила до виконання службових обов'язків за займаною посадою (наказ № 1-к від 13.12.2011 р.). 11.06.2012року позивачу в телефонній розмові було повідомлено,що її звільнено з мотивів невитримання строку випробування. Однак будь-яких наказів про звільнення позивач не отримувала, Звільнення вважає незаконним, строки звернення до суду - не пропущеними
В судове засідання позивач та її представник зявились, позов підтримали з підстав зазначених у ньому.
Представник відповідача - Державна служба України з лікарських засобів, повторно в судове засідання не зявився, про дату і час слухання справи повідомлений належним чином. Надіслали до суду факсограму в який повідомили, що представник відповідача до суду зявитись не може, в звязку з підготовкою до засідання колегії Держлікслужби.
Представник відповідача - Державної служби з лікарських засобів у Полтавській області, повторно у судове засідання не зявився, про дату і час слухання справи повідомлений належним чином. До суду надійшла телефонограма про відкладення розгляду даної справи в звязку з неможливістю явки представника відповідача по причині хвороби.
Відповідно до ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними , суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів , якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що доказів поважності неявки в судові засідання відповідачами не надано, а відповідачі є юридичними особами, що не позбавлені можливості уповноважити інших представників на представництво своїх інтересів, суд не вбачає підстав для оголошення перерви у судовому засіданні та вважає за доцільне вирішувати справу на підставі наявних у ній доказів з врахуванням раніше наданих відповідачами усних та письмових пояснень та проводити заочний розгляд справи.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази,судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Як пояснила позивач, наказ про звільнення її особисто вручено не було, жодних документів про звільнення їй не надсилалось, тому не маючи належних документів, а також за станом здоровя, не мала змоги звертатись до суду, в звязку із чим просила поновити їй строк звернення до суду.
З матеріалів справи вбачається, що з 10.06.2012 року по 14.09.2012 року позивачка хворіла, що підтверджується листками непрацездатності, та довідкою Глобинської районної центральної лікарні №2686 від 23.11.2012року. На наказі Державної служби України з лікарських засобів № 301-к від 13.12.2011р., про звільнення позивача із займаної посади, не має підпису про ознайомлення із ним позивача. Інших доказів вручення зазначеного наказу позивачу відповідачами не надано. За таких обставин суд вважає за можливе поновити позивачу строки звернення до суду, що були пропущені з зазначених підстав.
Згідно наказу Головного управління охорони здоровя №295- к від 12.12.2011 р., ОСОБА_1 було звільнено з посади головного спеціаліста відділу медичних кадрів управління лікувально-профілактичної допомоги населенню та медичних кадрів Головного управління охорони здоровя облдержадміністрації у порядку переведення для подальшої роботи в Державної служби з лікарських засобів у Полтавській області.
Згідно наказу Державної служби України з лікарських засобів № 301-к від 13.12.2011р., ОСОБА_1 прийнято на посаду начальника Державної служби з лікарських засобів у Полтавській області, з випробувальним терміном 6 місяців.
Згідно наказу № 1-к від 13.12.2011року ., Державної служби з лікарських засобів у Полтавській області ОСОБА_1 з 13.12.2011року приступила до виконання обовязків начальника Державної служби з лікарських засобів у Полтавській області по переведенню згідно ч.5.ст.36 КЗпП України, з випробувальним терміном 6 місяців.
Згідно наказу Державної служби України з лікарських засобів від 08.06.2012року ОСОБА_1В звільнено з 08.06.2012року з займаної посади, за результатами випробування відповідно до ст.28 КЗпП України, з виплатою компенсацій згідно чинного законодавства.
Судом встановлено,що відповідно до ст.26 КЗпП України випробування не встановлюється при прийнятті на роботу при переведенні на роботу на інше підприємство,установу організацію.
У судовому засіданні сторонами не заперечувалось, та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 дійсно була прийнята на посаду начальника Державної служби з лікарських засобів у Полтавській області за переведенням.
За таких обставин встановлення позивачу випробувального терміну не відповідає вимогам законодавства, а отже і звільнення позивача за результатами випробування відповідно до ст.28 КЗпП України є незаконним. Той факт, що позивач не оскаржувала прийняття її на посаду з випробувальним терміном не звільняє відповідачів від обовязку додержання трудового законодавства.
Відповідачем також не надано до суду доказів погодження з Міністром охорони здоровя України звільнення ОСОБА_1В з займаної посади, відповідно до вимог п.9 положення про державну службу з лікарських засобів, у Полтавській області, затвердженого наказом Держлікслужби України від 14жовтня 2011 року№266.
За таких обставин суд вважає, що наказ Голови Державної служби України з лікарських засобів №157-к від 08.06.2012 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Державної служби з лікарських засобів у Полтавській області є незаконним та підлягає скасуванню.
Згідно ч.1 ст.235 КЗпП України уразі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі. При винесенні рішення про поновлення на роботі, орган який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату працівникові заробітку за час вимушеного прогулу.
При проведенні розрахунків суд керується положеннями постанови КМУ від 8 лютого 1995 р. N 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».
Відповідно до пунктів 2, 8 Постанови передбачено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.
Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством,- на число календарних днів за цей період.
У відповідності до бухгалтерської довідки , заробітна плата ОСОБА_1, за останні 2 календарні місяці роботи, перед звільненням, нараховано у квітні 2012 року - 2545, 92 грн., у травні 2012 року -2548, 92 грн.
Враховуючи, що у період з квітня по травень 2012 року ОСОБА_1В відповідно відпрацювала 40 робочих днів, її середньоденна заробітна плата складає 127,37грн.
(2545,92грн +2548,89грн) / 40 р.д.=127,37грн.
Відповідно до ч. 2,3, п.8 Постанови КМУ від 8 лютого 1995 р. N 100, у разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.
Таким чином середньомісячне число робочих днів складає 20 р.д. ( 40р.д./2 =20р.д.).
Середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1В складає 2547,40грн (127,37грн х 20 =2547,40грн).
Час вимушеного прогулу позивача складає період з 11.06.2012 року по 11.12.2012 року (день ухвалення судового рішення), що складає 6 місяців.
Отже компенсація за час вимушеного прогулу позивачки: за 6 місяців -15 284,40грн. ( 6 міс. х 2547,40грн=.15 284,40грн).
Разом с тим, судом встановлено, що вимоги позивача щодо зобовязання відповідача внести виправлення до запису №27 в її трудовій книжці про її прийняття на роботу шляхом переведення та про посилання на наказ №301-к від 13.12.2011року замість наказу 1-к від 13.12.2011 року є безпідставними, оскільки посилання в трудовій книжці при прийнятті позивача на роботу на наказ №1-к від 13.12.2011 року відповідають його змісту,та підтверджує прийняття на посаду ОСОБА_1 за переведенням. Крім того, позивач у визначені законодавством строки вчинення даного напису не оскаржив, доказів поважності причин пропуску строку до суду не надав.
На підставі викладеного, керуючись ст.10, 60, 210-215, 224-229, 293, 367 ЦПК України,ст.26,235 КЗпП України, -
- Позовні вимоги задовольнити частково.
- Визнати незаконним та скасувати наказ Голови Державної служби України з лікарських засобів №157-к від 08.06.2012 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Державної служби з лікарських засобів у Полтавській області.
- Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Державної служби з лікарських засобів у Полтавській області.
- Стягнути з Державної служби України з лікарських засобів заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 15 284, 40 грн.(пятнадцять тисяч двісті вісімдесят чотири гривні) 40 коп. на користь ОСОБА_1
- В решті позовних вимог відмовити.
- Допустити рішення у частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць у сумі 2547,40 грн.(дві тисячі пятсот сорок гривень) 40 коп. до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії;
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд на протязі десяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його оголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_2