_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/1512/6867/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2012 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Салтан Л.В.

при секретарі Зозулянському Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2, який був зареєстрований 17 грудня 1983 року, актовий запис № 2066, виконаний Палацом одружень м. Одеси.

Позивачка посилається на те, що 17 грудня 1983 року був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Позивачка просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що у них з відповідачем різні характери та погляди на життя. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинились, спільного господарства не ведуть.

У судовому засіданні позивачка позов підтримала.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав.

Вислухавши пояснення позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подружжя припинило сумісне проживання, сімя розпалася остаточно, і шлюб носить формальний характер. Подальше сумісне проживання суперечить їх інтересам, що мають істотне значення.

Шлюб це добровільний, рівноправний, сімейний союз жінки та чоловіка спрямований на створення сімї та зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, хто одружується.

За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сімї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз, не може мати місце.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

За ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Примушування значить добиватися певної поведінки від особи за допомогою фізичного або психічного насильства.

Закріплені в законодавстві права дружини та чоловіка на повагу до своєї індивідуальності є засобом захисту психологічно слабшого у шлюбі від психічного диктату чи наявність агресії дружини, чоловіка або іншої особи. Воно схиляє до толерантності, терпимості у шлюбі, спрямовує кожного з них на спокійне, інтелігенте залагодження колізії індивідуальних рис характеру, життєвих звичок.

Однією з поширених причин розірвання шлюбу є небажання йти на взаємні поступки, неповага до усталених, звичних умов життя до шлюбу кожного з подружжя.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою одного з них.

Також суд враховує, що з боку відповідача не було надано переконливих доводів і підстав, необхідних для збереження сімї.

У ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу, суд переконався у дійсному волевиявленні позивачки по справі.

При викладених обставинах суд вважає за необхідне розірвати шлюб між сторонами по справі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209 ч.3, 213, 215, 294 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 114, 115 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований Палацом одружень м. Одеси, актовий запис № 2066 від 17 грудня 1983 року, вважати шлюб між ними розірваним в день набрання чинності зазначеного рішення.

Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище «Садовнікова».

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Салтан Л. В.