Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2012 року Автозаводський районний суд м.Кременчука, Полтавської області, в складі: головуючого судді Середа А.В.

при секретарі Погорєловій Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка досягла повноліття, але продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2012 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищеназваним позовом.

Вказувала, що 02.10.1993 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 ОСОБА_2 вича, ІНФОРМАЦІЯ_1. З відповідачем вони проживали разом до початку 1996 року. В квітні 1996 року він подав в суд заяву про ро зірвання шлюбу. Поважних причин для розірвання шлюбу, як вона вважає, не було. В позовній заяві про розірвання шлюбу було вказано тільки, що вони не зійшлись харак терами. 24.04.1996 року рішенням Автозаводського районного суду шлюб було розірвано, а сина суд залишив проживати зі мною. Відповідач з того часу спілкувався з сином не більше 3-х разів по 10-20 хвилин. В 1998 році ОСОБА_2 звертався в орган опіки і піклування, посилаючись на те, що вона заважає йому зустрічатись з сином. Її викликали в орган опіки і піклування, де вона пояснила, що ніколи не заперечувала і дала згоду на те, щоб він міг приходити і спілкуватись з сином. В 1998 році відповідач приходив на день народження сина, коли йому виповнилось 4 роки. А потім приїжджав двічі вже тільки в 2009 році,коли сину йшов шістнадцятий рік. Після цього він більше до сина не приїздив.

Після розлучення вона подала позов про стягнення алі ментів, і отримувала аліменти на сина щомісячно по 400-500 грн. Свідоцтво про розірвання шлюбу вона не отримала, живе для сина і для рідні, а саме, матері та двох рідних сестер, які її підтримують і надають матеріальну допомогу в звязку з навчанням сина. Раніше вона працювала бібліотекарем, а після народження сина веду домашнє господарство. У її старшої сестри 0,35 га землі і 0,05 га при її будинку. Вони виро щують на цих двох ділянках овочі та фрукти, які потім продають. Її дохід становить в середньому 1000 грн. на мі сяць . Цих грошей на утримання їх обох з сином та на його навчання не вистачає. На роботу влаштуватись не може, так як їй на даний час майже 50 років. 27.01.2012 року сину виповнилось 18 років. З цього часу стягнення аліментів припиняється, але син з 01.06.2009 року навчається на стаціонарному відділенні в Кременчуцькому коледжі Державного політехнічного університету ім. М.Остроградського. Строк навчання 3 роки і 10 місяців. Отже навчання буде закінчене 30.06. 2013 року. Оплата за весь період навчання складає 24500 грн. Копію договору №209-МС-017 та копії квитанцій про сплату надаю. Нею сплачено за навчання сина в 2012 році /10-ть місяців/ 6639 грн., тобто за кожний місяць 664 грн. Відповідач працює.

Посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 Анатолієвича, на мою користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 по 1/4 частини заробітку відповідача що місячно на період навчання сина, до 30.06.2013 року. Згідно Постанови КМ України від 27 квітня 2006 року № 59 та ст.84 ЦПК України, прошу стягти з від повідача за надання юридичної допомоги (складання за питу, консультації, складання позовної заяви) 400 грн.

27.04.2012 року рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука, Полтавської області позов ОСОБА_1 задоволено Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 кошти (аліменти) на його утримання в розмірі по 1/4 частини заробітку відповідача що місячно на період навчання сина з дня подачі позову 02.02.2012 року на період його навчання до 30.06.2013 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 400 грн. А також стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в прибуток держави в сумі 214 грн. 60 коп.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука, Полтавської області від 05.10.2012 року вищевказане рішення скасоване, а справа призначена до розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив суд в задоволенні позову відмовити, так як він не має фінансової можливості сплачувати аліменти.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги матері ОСОБА_1 підтримав.

Суд, заслухавши пояснення сторін, давши аналіз та оцінку наданим доказам, знаходить, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав.

Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

- стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

- стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

- наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

- інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 198 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно ст. 199 цього Кодексу якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на отримання аліментів в даному випадку припиняється у випадку припинення навчання дитиною.

Судом достовірно встановлено, що дійсно обставини викладені позивачем в позовній заяві мають місце.

Згідно довідки ТОВ «Житлорембудсервіс» ОСОБА_3 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5 як син ОСОБА_1

Відповідно довідки №8-18 від 12.01.2012 року ОСОБА_3 дійсно навчається на 3-му курсі Кременчуцького національного університету імені ОСОБА_4 за спеціальністю обслуговування компютерних систем і мереж, за контрактом.

24.04.1996 року рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука, Полтавської області шлюб, зареєстрований 02.10.1993 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Сина, ОСОБА_3 залишити проживати з матірю.

Згідно довідки за вих. № 40-141А/313 від 01.02.2012 року виданої ОСОБА_2 в тому, що він дійсно працює в ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» з 11.07.2006 року на посаді слюсаря-електрика з рем.ел.обл. на гар.діл.роб. 3 р., ФЛЦ.

Враховуючи вищевикладені обставини суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 14,57-59,208,209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст. 182,198-201 Сімейного Кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 кошти (аліменти) на його утримання в розмірі по 1/4 частини заробітку відповідача що місячно на період навчання сина з дня подачі позову 02.02.2012 року на період його навчання до 30.06.2013 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 400 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в прибуток держави в сумі 214 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного Суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення суду було постановлено без участі особи, яка його оскаржує апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: підпис

Копія вірна:

Суддя: