АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22ц-4749/11р. Головуючий в суді 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: 5 Доповідач: Вейтас І.В.
20 лютого 2012 року колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:
Г оловуючого: ОСОБА_2
Суддів: Полікарпової О.М.
При секретарі: Лукашевич Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 27 вересня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа Камишанська селищна рада Комсомольського району м.Херсону про визнання права власності на Уі частину житлового будинку, реальний виділ Уг частини будинку, визначення користування земельною ділянкою, -
В листопаді 2010 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, вказуючи на те, що в 1984 року вони з відповідачем переїхали з Казахстану на Україну, оселились в Херсоні та проживали однією сімєю, вели спільне господарство. Наказом № 3 радгоспу «Комишанський» від 24.01.1987 року відповідачу виділено земельну ділянку для будівництва житлового будинку. Рішенням Комсомольського райвиконкому Херсонської міської ради народних депутатів № 169/5 від 11.05.1987 року ОСОБА_4 надано дозвіл на будівництво житлового будинку по вул.Лапаєва, 15-6 в сел..Камишани м.Херсона. Позивач вказує, що будівництво даного будинку вони з відповідачем вели спільною працею та за сумісні кошти. В 2000 році сторони припинили спільне проживання і позивач виїхала до Італії для працевлаштування. В 2010 році позивач дізналась, що відповідач хоче продати збудований будинок. Після доповнення позовних вимог просила суд визнати за нею право власності на Уг частину спірного будинку, виділити у власність Уг частину спірного будинку та визначити порядок користування земельною ділянкою № 15-6 по вул..Чапаєва в сел..Камишани м.Херсона.
Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 27 вересня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено.

Визнано за позивачем ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину будинку №15-6 по вул. Чапаева в сел. Комишани м. Херсона, який складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 80 кв.м., прибудови літ. «а» загальною площею 36,3 кв.м., тераси літ.а1 площею 5,3 кв.м., погребу площею 9 кв.м., гаражу літ. «Б» загальною площею 23 кв.м., сараю-літньої кухні літ. «В» загальною площею 27,2 кв.м., споруди №1 та огорожі №2.

Виділено ОСОБА_5 згідно висновку судової будівельно- технічної експертизи №10/11 від 12 травня 2011р. варіант №3 додаток №3 у власність Уг частину будинку №15-6 по вул. Чапаева в сел. Камишани м. Херсона, яка складається з: приміщень в житловому будинку літ. «А» №1-5 (житлове) площею 8,3кв.м. вартістю 10300грн.; №1-4 (житлове) площею 23,7кв.м. вартістю 28936грн.; в прибудові літ. «а» приміщення № П (кухня) площею 9,7 кв.м. вартістю 8161грн.; гараж літ. «Б» вартістю 15951грн; ворота №2, вигрібна яма №1 - загального користування вартістю 2391грн.

Дійсна вартість споруд виділеної ОСОБА_5 частини складає 65573грн., що становить 51/100 частину усього будинку.

Стягнено з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 компенсацію за перевищення ідеальної частки в сумі 2158грн.

Визначено порядок користування земельною ділянкою №15-6 по вул. Чапаева в сел. Комишани м. Херсона згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №10/11 від 12 травня 2011р. варіант №3 додаток №6, виділено у користування ОСОБА_5 І частину земельної ділянки площею 335,0 кв.м. разом з будівлями, з спільним виходом на вул. Чапаева, 15-6;-ОСОБА_4 Григоровичу II частину земельної ділянки площею 335,0 кв.м. разом з будівлями, з спільним виходом на вул. Чапаева, 15-6, III частину земельної ділянки площею 130 кв.м. залишено у загальному користуванні співвласників.

Стягнено з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 724 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення, а також витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 3000грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, не погоджуючись з рішенням суду, просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. При цьому посилається, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які зявились, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.ЗОЗ ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з 1984 року проживали однією сімєю, вели спільне господарство. В період 1987-1992 роки, ними за рахунок їх спільних коштів та їх спільною трудовою участю був побудований житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, але до експлуатації він у встановленому порядку прийнятий не був. Суд, керуючись ч.І ст.17 ЗУ «Про власність», що діяв на час виникнення спірних правовідносин, визнав за позивачем право власності на 1А частину будинку.

Однак, з таким висновком погодитись не можна, оскільки суд дійшов до нього з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі п.4 ч.І ст.309 ЦПК України.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що спірний будинок є новоствореним майном (а.с.7,9, 145), не введений в експлуатацію та право власності на нього не зареєстровано в установленому законом порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.9 постанови № 7 від 04.10.91 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» суди мають враховувати, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації.

За позовом дружини, членів сім'ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд вправі провести поділ незакінченого будівництвом будинку, якщо враховуючи ступінь його готовності можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами.

В порушення зазначених норм законодавства, судом першої інстанції визнано за позивачем право власності на х/г частину спірного будинку та виділено її позивачу.

Відповідно до п.З ст.ЗОЗ ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції визнавши за позивачем право власності на 1А частину спірного будинку, який є новоствореним, не введеним в експлуатацію і не зареєстрований в установленому законом порядку, неправильно застосував норми матеріального права, що є безумовною підставою для скасування ухваленого судом рішення.

Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.91 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» одночасно з розвязанням спору про право власності на будинок, виділ частки, або встановлення порядку користування конкретними приміщеннями суд може також вирішити позов, якщо він заявлений, про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою між громадянами, яким жилий будинок належить на праві спільної власності.

Враховуючи наведене, те що позивачем не заявлялись позовні вимоги про визнання спірного будинку спільною сумісною власністю та про поділ незакінченого будівництвом будинку, колегія суддів вважає що позовні вимоги про встановлення порядку користування земельною ділянкою є передчасними.

Таким чином, переглядаючи судове рішення в апеляційному порядку в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного, ч.2 ст.331 ЦК України та керуючись ст.ст.303, 307, п.4 ч.І ст. 309, ст. 316 ЦПК України колегія судців,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 27 вересня 2011 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий

Судді