Справа № 2-1602/11
(2/401/479/12)
РІШЕННЯ

Іменем України

01.02.2012 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Руденко В.В.,

при секретарі Носенко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про усунення від права на спадкування. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 16 липня 2008 року, помер її чоловік ОСОБА_3, який після смерті не залишив заповіту. До спадкового майна входить будинок 274 по вул. Петрозаводській в м. Дніпропетровську. Дочка померлого ОСОБА_4, вона, як дружина померлого та дочка померлого від першого шлюбу - ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги. У зв'язку з тим, що її донька - ОСОБА_4 відмовилась від спадкування на її користь, то фактичними спадкоємцями стали вона та відповідач. Посилається на те що, 30 січня 1969 року померлий ОСОБА_3 потрапив в дорожньо - транспортну пригоду, внаслідок чого втратив працездатність та з того моменту та до його смерті потребував постійного догляду та матеріальної допомоги. Цей догляд надавала йому вона та дочка ОСОБА_4, в той час як відповідач навіть не навідувала свого батька, не надавала йому ні матеріальної, ні будь-якої іншої допомоги, у звязку з чим вважає за необхідне усунути відповідача від права на спадкування.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та надала суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.

Відповідач та його представник у судовому засіданні проти позову заперечували, пояснили, що померлий ОСОБА_3 після отримання травми працював лікарем, таким чином не потребував сторонньої допомоги. Після виходу на пенсію спадкодавець отримував достатню пенсію, не потребував сторонньої допомоги, постійного нагляду або лікування. Спадкодавець чи його сімя ніколи не зверталися за допомогою до відповідача, крім того, спадкодавець сам пропонував матеріально допомагати відповідачу. Також посилається на те, що відповідач навідувала батька до того моменту, як він сам не попросив її про зустрічі не в нього вдома, оскільки його новій дружині це не подобається.

Представник третьої особи до судового засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та винесення рішення на розсуд суду.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, вислухавши пояснення свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач та відповідач є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3, померлого 16 липня 2008 року. До спадкової маси входить домоволодіння №274 по вул. Петрозаводській в м. Дніпропетровську. Сторони прийняли спадщину у встановленому законом порядку. Зазначені обставини визнаються сторонами та не підлягають доказуванню відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України.

Згідно з ч.5 ст.1224 Цивільного кодексу України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Проте застосування вказаної норми можливе лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично чи матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у звязку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обовязок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Отже, ухилення характеризується умисною формою вини.

Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_3 померлий 16 липня 2008 року, 30 січня 1969 року потрапив в дорожньо - транспортну пригоду, внаслідок якої отримав тілесні ушкодження у виді багато чисельних пошкоджень тіла, а саме: перелому 3-4-5-6 ребер, струс мозку другого ступеню, що на думку позивачки стало причиною повної непрацездатності. Зазначені пошкодження підтверджуються актом про нещасний випадок на виробництві від 31 січня 1969 року. Однак згідно виписок з актів переосвідчення від 26 жовтня 1978 року та 17 жовтня 1985 року № 964 померлому був поставлений діагноз в вигляді різкого зниження слуху, грубих координаційних розладів, які стали наслідками травм отриманих 30 січня 1969 року у результаті ДТП. У даних виписках значиться, що померлий ОСОБА_3 не потребує стороннього догляду, не потребує додаткового харчування, не потребує санітарно-курортного лікування, а також згідно трудової рекомендації є непрацездатним. Таким чином, позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами відповідно до вимог ст.60 ЦПК України факт знаходження спадкодавця у безпорадному стані.

Крім того, позивачем суду не доведено звернення спадкодавця до відповідача з проханнями про надання будь-якої допомоги. Також, судом не встановлено те, що померлий мав скрутне матеріальне становище, оскільки судом встановлено, що померлий мав стабільний дохід, мав постійний заробіток: згідно довідки комунального закладу міської клінічної лікарні № 2 померлий працював там на посаді лікаря-терапевта з 08.07.1969 року по 21.10.1970 рік, посадовий оклад складав 115 карбованців; згідно довідки комунального закладу міської клінічної лікарні № 10 від 21.11.2011 року померлий працював там на посаді лікаря пункту невідкладної допомоги з 01.11.1970 року по 05.11.1971 рік та був звільнений за власним бажанням; згідно довідки комунального закладу міської клінічної лікарні № 7 ОСОБА_3 працював там на посаді лікаря-терапевта, а пізніше лікаря-статистика з 15.11.1971 року по 18.09.1978 року. Також згідно довідки Управління пенсійного фонду в Амур-Нижньодніпровському районі останній перебував на обліку як інвалід 2 групи внаслідок трудового каліцтва з 19.09.1978 року по 30.12.2009 року та отримував пенсію за віком при повному стажі. Отже факт того, що спадкодавець потребував додаткового матеріального утримання зі сторони інших осіб також не знайшов свого підтвердження.

Виходячи з вищевикладеного, аналізуючи докази у справ, відповідно до вимог ст.ст.57-59,63,64 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що відсутні підстави згідно ч.5 ст. 1224 ЦК України для усунення відповідача від права на спадщину, тому що позивачем не доведено фактів безпорадного стану спадкодавця, його потреби в отриманні допомоги від дочки ОСОБА_2 за умови надання йому допомоги позивачем та ухилення відповідача від надання допомоги батьку, у звязку з чим лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадщини.

Керуючись ст.ст. 5,20,212,213,215 ЦПК України, ч. 5 ст. 1224 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: