АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 0413/8271/12 22-ц/491/3231/12
Справа 413/3147/12 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22ц-491/3231/2012 суддя Борис О.Н.
Категорія - 26 ( ІІІ ) Суддя-доповідач - Остапенко В.О.
РІШЕННЯ

Іменем України

11 грудня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Остапенко В.О.

суддів - Братіщевої Л.А., Карнаух В.В.

при секретарі - Бондаренко І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 жовтня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

Представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5.

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» (далі - ПАТ «Євраз Суха Балка») про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що він, працюючи тривалий час в шкідливих умовах праці, отримав професійне захворювання, у зв'язку із чим висновком МСЕК від 05.03.2008 року йому первинно було встановлено стійку втрату професійної працездатності у розмірі 20% з 03.03.2008 року безстроково.

Вважає, що у зв'язку з отриманим професійним захворюванням йому спричинено моральну шкоду, розмір якої він визначив у 214 600 грн. та просив суд стягнути цю суму з відповідача, на свою користь та витрати на правову допомогу в сумі 1 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 жовтня 2012 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Євраз Суха Балка» на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 9 000 грн.. Стягнуто з ПАТ «Євраз Суха Балка» на користь держави судовий збір у розмірі 107,30 грн. та на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу у сумі 500 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «Євраз Суха Балка» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що судом помилково до врегулювання спірних правовідносин застосовано положення загальних норм діючого законодавства ст.ст.153,173, 237-1 КЗпП України, 1167 ЦК України замість спеціального Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» який після 20.03.2007 року не передбачає відшкодування моральної шкоди потерпілим і членам їх сімей, ПАТ «Євраз Суха Балка» є неналежним відповідачем по даній справі. Судом першої інстанції не враховано, що робота у шкідливих умовах праці з перевищенням гігієнічних нормативів законодавчо дозволяється та наявність шкідливих умов праці є об`єктивним явищем, а тому в діях відповідача відсутня протиправна поведінка. При укладанні трудового договору відповідач не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, а тому не може нести відповідальність у вигляді моральної шкоди із- за цієї підстави, що суд не взяв до уваги.

Крім того, позивачем не надано висновку медико-соціальної експертизи по встановленню факту спричинення моральної шкоди, а також судом не вірно визначено розмір моральної шкоди та не враховано, що строк позовної давності по вказаним категоріям справ становить три місяці.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 з 30.06.1971 року по 27.12.1971 року працював на ш. «Гігант» РУ ім. Дзержинського підземним електрослюсарем черговим та по ремонту обладнання, з 30.12.1974 року по 26.06.1980 року на ш. «Центральна» РУ ім. Дзержинського п ідземним електрослюсарем черговим та по ремонту обладнання, з 20.10.1980 року по 04.06.1991 року в третсі «Кривбасшахтопроходка» підземним електрослюсарем черговим та по реомнту обладнання з 26.01.1994 року по 10.01.2004року працював на підприємстві відповідача по професії - підземний електрослюсар.

Працюючи протягом тривалого часу, впродовж 27 років 3 місяців в умовах пилу, концентрація якого в повітрі робочої зони перевищувала ГДК, позивач отримав професійне захворювання, згідно висновку МСЕК від 05.03.2008 року (а.с. 10) йому первинно встановлено 20% втрати професійної працездатності з 03 березня 2008 року безстроково.

Такий висновок суду підтверджується актом розслідування хронічного професійного захворювання №9 від 06.02.2008 року (а.с.7-8), яким встановлено, що причиною професійного захворювання позивача є робота на протязі 27 років 3 місяців в умовах запиленості робочої зони, які виникли в результаті порушення керівництвом підприємств, де працював позивач, ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачений обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Зазначені обставини також підтверджуються копією трудової книжки на ім'я позивача, санітарно - гігієнічною характеристикою умов праці, висновками МСЕК та медичними документами про лікування позивача у зв'язку з стійкою втратою професійної працездатності на виробництві.

Крім того, суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв'язку з професійним захворюванням, правильно визнав, що позивача була заподіяна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, був порушений звичайний спосіб життя і він вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_4 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов'язків і пов'язане з виробництвом, і наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди, але помилково визначив, що вказані, правовідносини, крім зазначених правових норм, регулюються ст.ст. 1167ЦК України.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України суд, під час ухвалення рішення, серед інших питань вирішує, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставини і яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними в дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що між сторонами по справі склалися правовідносини з приводу спричинення моральної шкоди, які регулюються нормами Цивільного кодексу України, оскільки з матеріалів справи вбачається, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов'язків і пов'язане і виробництвом.

Норми ЦК України, що регулюють відшкодування моральної (немайнової) шкоди по відношенню до трудових правовідносин не є спеціальними нормами та не підлягають застосуванню до вказаних правовідносин.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що районним судом застосовано закон, який не поширюється на дані правовідносини, у зв'язку з чим рішення суду в цій частині підлягає зміні з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, з виключенням з мотивувальної частини рішення посилання на ст.ст. 1167ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Доводи представника відповідача про відсутність обов'язку ПАТ «Євраз Суха Балка» відшкодовувати моральну шкоду, завдану позивачу з тих підстав, що останній є суб'єктом страхування від нещасного випадку на виробництві, суперечать нормам діючого законодавства, оскільки Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV в редакції, що діяла на час встановлення позивачеві вперше стійкої втрати працездатності, не передбачає у 2008 році відшкодування застрахованим і членам їх сімей моральної (немайнової) шкоди, отриманої внаслідок ушкодження здоров'я Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Спростовуються встановленими обставинами та матеріалами справи й доводи представника відповідача щодо відсутності підстав для відшкодування ОСОБА_4 моральної шкоди.

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивач добровільно працював тривалий час у шкідливих умовах праці та саме його дії стали причиною професійного захворювання безпідставні та суперечать вищевикладеному.

Доводи представника відповідача щодо пропуску позивачем тримісячного строку для звернення з позовом, не відповідають положенням п.3 ч.1 ст.268 ЦК України, який встановлює, що позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про те, що розмір моральної шкоди необгрунтований відповідають дійсності, оскільки при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу, суд не врахував роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» і не обґрунтувано встановив розмір моральної шкоди в сумі 9 000 гривень.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, їх інтенсивність і довготривалість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, вважає необхідним на підставі п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і зменшити її з 9 000 гривень до 7 000 гривень

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів, незгодою з висновками суду по їх оцінці та стислого викладенення узагальнення судової практики з розгляду справ даної категорії.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 жовтня 2012 року змінити, в частині посилання суду у мотивувальній частині рішення суду на норми ЦК України та в частині стягнутого розміру моральної шкоди, виключивши з мотивувальної частини рішення суду посилання на норми ЦК України, та зменшити розмір моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» на користь ОСОБА_4 з 9 000 гривень до 7 000 гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)