Рівненський міський суд Рівненської області
Справа 1715/5776/12р.
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 травня 2012 pоку м. Рівне
Рівненський міський суд у складі :
головуючого судді Кучиної Н.Г.
при секретареві Цимбалюк А.І.
представника позивача ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_2,
третіх осіб на стороні відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
розглянувши під час відкритого судового засідання в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2, треті особи на стороні відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_7 та представник позивачки ОСОБА_1 позов підтримали. По суті заявленого позову представник позивачки ОСОБА_1 пояснила, що позивачка на даний час є власницею квартири АДРЕСА_1, при переході права власності на яку до позивачки від ОСОБА_8, питання землекористування вирішене не було. Землевласниками частини земельної ділянки, на якій розміщена належна позивачці квартира згідно Державного акту, залишились ОСОБА_8 та її чоловік ОСОБА_9. 11.11.2009 року ОСОБА_8 померла, заповіту вона не залишила. 22.01.2008 року ОСОБА_9 помер, заповіту після себе він також не залишив. При цьому з 01.04.2009 року, після отримання в дар квартири №3 в будинку по вул.Панфіловців,9 в м.Рівне, позивачка є фактичним володільцем земельної ділянки за цією ж адресою, утримує її, сплачує за неї земельний податок.
Відповідач ОСОБА_2 позов визнав, суду пояснив, що як син та спадкоємець за законом померлих ОСОБА_8 та ОСОБА_9, спадщину на спірну частину земельної ділянки не приймав, а позивачка володіє та користується земельною ділянкою, утримує її, оскільки є власницею квартири № 3, яка на ній знаходиться.
Треті особи на стороні відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_6, позов визнали та не заперечують проти визнання права власності на спірну частину земельної ділянки за ОСОБА_7.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.
В судовому засіданні встановлено, що заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
ОСОБА_7, є власницею частини будинковолодіння, за адресою: м.Рівне, вул.Панфіловців, 9, а саме квартири №3 в ньому, яку отримала в дар від ОСОБА_8 на підставі Договору дарування від 01.04.2009 року посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_11 (бланк ВМА №784764) зареєстрованого в реєстрі за №510, та зареєстрованого КП «РМБТІ» в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 03.12.2009 року, номер витягу:24662340, номер запису:226-7266 в книзі:40.
При переході права власності на квартиру АДРЕСА_6 від ОСОБА_8 до позивачки питання землекористування вирішене не було, співвласниками земельної ділянки на якій розміщена належна ОСОБА_7 квартира згідно Державного акту значаться ОСОБА_8 та її чоловік ОСОБА_9. 11.11.2009 року ОСОБА_8 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-ГЮ № 087451 від 12.11.2009 року, заповіту на спірну частину земельної ділянки вона не залишила. 22.01.2008 року ОСОБА_9 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-ГЮ № 055033 від 23.01.2008 року, заповіту на спірну частину земельної ділянки він також він не залишив.
Відповідно до ч.1ст.1261 ЦК після смерті обох батьків спадкоємцем першої черги за законом є їх син ОСОБА_2. ОСОБА_2 спадщину на частину земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності, не оформляв та фактично не прийняв її, оскільки не проживав і не проживає за місцем відкриття спадщини.
З 01.04.2009 року, після отримання в дар квартири АДРЕСА_7, позивачка є фактичним володільцем земельної ділянки за цією ж адресою, утримує її.
Відповідно до положень статті 377 Цивільного кодексу України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків).
Частина 1 статті 120 Земельного кодексу України передбачає, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
З урахуванням положень наведених норм закону після набуття ОСОБА_7 права власності на частину житлового будинку, припинилося право власності на земельну ділянку, на якій розташована належна позивачці частина житлового будинку, її попередніх власників та перейшло до неї.
Підстави набуття права власності на майно встановлені статтею 328 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
В силу статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.
Керуючись ст.ст. 88, 213, 215, 224, 226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_7 до ОСОБА_2, треті особи на стороні відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності задоволити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Рівненського міського суду Кучина Н.Г.