Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2012 року Білоцерківський міськрайоний суд у складі:

головуючого судді Примаченко В. О. ,

при секретарі Третьякова Т. С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біла Церква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права користування житлом та вселення

В С Т А Н О В И В :

У червні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартири №57, вул. Гайок, 182, м. Біла Церква.

В обґрунтування позову позивач, зазначає, що вона та двоє її синів ОСОБА_3, ОСОБА_4 є власниками квартири №57, по вул. Гайок, 182, у м. Біла Церква. На правах члена сім'ї (чоловік) у цій же квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 З травня 2009 року відповідач забрав свої речі і переїхав жити до своїх родичів. На підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 23.03.2011 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.

Як на доказ відсутності відповідача у вищевказаній квартирі позивач посилається на показання свідків, акт обстеження житлових умов від 31.01.2011 року. Зазначає, що усі обовязки, що випливають з договору користування житлом виконує лише позивач. Як на правову підставу своїх позовних вимог позивач посилається на ч. 2 ст. 405 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1, у якій просить визнати за ним право на користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та вселити його у вказану квартиру. Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги зазначає, що у травні 1999 року уклав шлюб з ОСОБА_1 Перед цим у квітні 1999 року продав свою квартиру та отримані кошти вклали у торговий бізнес ОСОБА_1 З 2000 по 2005 рік позивач за зустрічним позовом працював на будівельних обєктах у м. Києві. У 2006 році у звязку з відсутністю роботи між ним та відповідачем за зустрічним позовом почали виникати конфлікти: остання вчиняла бійки та скандали, постійно виганяла його з квартири. У січні 2010 року ОСОБА_1 вчинила бійку, порвала одяг, нанесла травми обличчя тулуба, рук, у зв'язку з чим 16.01.2010 позивач за зустрічним позовом звертався до лікарняного закладу за допомогою. В подальшому до дільничного інспектора, однак заяву не було прийнято, а дільничний інспектор порадив ОСОБА_2 залишити квартиру. Були випадки, коли відповідач за зустрічним позовом о 7 год. ранку виставляла його з квартири і раніше 22 год. наказувала не повертатися. Позивач змушений був ночувати у знайомих та у колег по роботі, позивача ОСОБА_1 та її діти закривали на балконі, де він змушений був ночувати. З огляду на вказані обставини позивач змушений був приходити додому у час, коли у квартирі нікого не було. У травні 2012 він не зміг потрапити у квартиру, оскільки був змінений вхідний замок. Вважає, що не проживав у квартирі з поважних причин.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 підтримали позовні вимоги з викладених у позовній заяві підстав. Крім того, позивач пояснила, що вона відповідачу не чинила перешкод у користуванні квартирою, відповідач сам з травня 2009 року залишив квартиру, оскільки він, з його слів, знайшов собі іншу жінку. У січні 2010 року бійки з відповідачем не вчиняла, так як його не було вдома. Для фіксування факту не проживання відповідача у квартирі до січня 2011 року нікуди не зверталася, оскільки надіялася, що відповідач повернеться жити до неї. Пояснила також, що за вказаною у позовній заяві адресою відповідача ОСОБА_2 АДРЕСА_2 проживає її син ОСОБА_3 у квартирі своєї дружини. Дану адресу вона вказала, оскільки їй телефонували знайомі відповідача і висували припущення, що відповідач міг жити за цією адресою. Зі своїм сином ОСОБА_3 не спілкується, оскільки вона перебуває поганих стосунках з дружиною сина.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 проти позовної заяви заперечували з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві та просили задовольнити зустрічну позовну заяву. Крім того, відповідач пояснив, що ніколи не проживав за вказаною у первісній позовній заяві адресою. Із сином позивача ОСОБА_3 ніяких стосунків не підтримує. Його графік роботи був таким, що він на тиждень був три дні вдома та три дні на роботі.

Третя особа ОСОБА_4 проти задоволення первісного позову не заперечував та заперечив проти задоволення зустрічної позовної заяви.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

На підставі свідоцтва на право власності на житло №29117 від 17.04.2000 року ОСОБА_1 та членам її сім'ї ОСОБА_3, ОСОБА_7 на праві власності належить квартира №57, по вул. Гайок, 182, у м. Біла Церква.

21.05.1999 року ОСОБА_8 одружилася з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Між позивачем та відповідачем упродовж спільного сімейно шлюбного життя склалися стійкі конфлікті стосунки з приводу ведення сімейного господарства. У звязку з чим відповідач змушений був періодично залишати квартиру та проживати у своїх знайомих або по місцю своєї роботи.

На підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 23.03.2011 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.

Відповідно до ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачем у судовому засіданні не доведено у порядку та у спосіб встановленому законом, що відповідач ОСОБА_2 втратив право на користування житловою площею квартири АДРЕСА_3., оскільки був відсутній без пов?ажних причин понад один рік.

Як вбачається з копії свідоцтва? на право власності на житло №29117 від 17.04.2000 ОСОБА_1 та членам її сім'ї ОСОБА_3, ОСОБА_7 на праві власності належить квартира №57, по вул. Гайок, 182, у м. Біла Церква.

З копії технічного паспорту на квартиру №57, видно, що співвласниками вказані ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_7.

Відповідно до акту обстеження житлових умов від 31.01.2011, складеного представником ЖЕК 4 у присутності позивача, сусідів ОСОБА_9, ОСОБА_10 затвердженого начальником ЖЕК-4, «у квартирі зареєстровано троє осіб :ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 Однак фактично проживає двоє осіб. ОСОБА_2 в квартирі не проживає з травня 2009 року. Зі слів ОСОБА_1 останній квартирою не цікавиться, квартплату не сплачує речей у квартирі не зберігає» (а.с.32). Суд частково приймає до уваги даний доказ, а саме в частині того, що станом на 11.01.2011 представником ЖЕКу зафіксовано факт відсутності відповідача у квартирі позивача. Однак критично оцінює акт в частині даних про не проживання з травня 2009 року та відсутності речей відповідача у квартирі, оскільки вказані дані були занесені до акту зі слів позивача, яка є заінтересованою особою.

Інших письмових доказів, які б обєктивно фіксували факт непроживання відповідача у квартирі з травня 2009 року по 31.01.2011 року позивачем суду не надано.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 дали показання, що з травня 2009 року відповідач не проживає у квартирі позивача. Свідкам ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які є сусідами позивача, не було відомо про її конфлікти з відповідачем самі вони нічого не чули, а позивач не розповідала про це. Свідок ОСОБА_11, яка працює разом з позивачем дала показання, що їй відомо про часті конфлікти та бійки в сім'ї позивача. Свідки були у квартирі позивача та зробили висновок, що відповідач не проживає у квартирі, так як не бачили там речей та одягу відповідача. При цьому свідок ОСОБА_9 повідомила, що бачила у квартирі чоловічі речі, які вона сприйняла як речі сина позивача ОСОБА_4, виходячи з їх невеликого розміру. Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11 також бачили у квартирі речі сина позивача ОСОБА_4

Суд критично ставиться до показань свідків у тій частині, що у кватирі з 2009 року були відсутні речі відповідача. Суд виходить з того, що у кватирі крім відповідача також проживає з 2005 року син позивача - третя особа по справі ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, якому у 2009 році було 23 роки, який є людиною значно вищого зросту ніж відповідач та має середню статуру тіла, що не узгоджується з показаннями свідка ОСОБА_9 Крім того, даючи показання свідки не навели суду беззаперечних фактів, які б давали підстави вважати, що вони добросовісно не помиляються або їм достовірно відомо про відсутність речей відповідача у кватирі. З показань свідків видно, що вони не бачили речей відповідача, які були відсутні на видному місці, що в той же час не виключає наявність речей відповідача у шафах, комодах та інших прихований від сторонніх осіб місцях.

Дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, виходячи з внутрішнього переконання, яке склалося під час спілкування зі сторонами, суд приходить до висновку, що викладені в позовній заяві обставини не знайшли свого підтвердження відповідними доказами. Позивачем не надано суду доказів того, що відповідач понад 1 рік не проживав у її квартирі без поважних причин.

Крім того суд прийшов до переконання, що позивачем при поданні позовної заяви та під час попереднього розгляду справи допущено недобросовісне використання своїх прав, оскільки у позовній заяві було вказано неправдиву інформацію про місце проживання відповідача, а саме, АДРЕСА_2, куди він «переїхав проживати до своїх родичів». Тоді як у судовому засіданні встановлено, що за вказаною адресою проживає третя особа у справі син позивача ОСОБА_3, який не є родичем ОСОБА_2 Вказана обставина призвела до винесення у справі заочного рішення без повідомлення та виклику відповідача.

Таким чином у задоволенні первісної позовної заяви слід відмовити.

Вирішуючи зустрічну позовну заява про визнання за ОСОБА_2, права на користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та вселення його у вказану квартиру судом враховується, що на час даного судового розгляду ОСОБА_2 був знятий з реєстрації за вказаною адресою на підставі заочного рішення суду від 04.11.2012.

Так, допитаний свідок ОСОБА_12 дав показання суду, що разом з відповідачем працює охоронцем на заводі без офіційного працевлаштування. Знає відповідача приблизно 4 роки. За цей час відповідач періодично залишався ночувати у нього вдома, або на роботі, пояснюючи це тим, що постійно конфліктує зі своєю дружиною відповідачем по справі, та її дітьми. Показання даного свідка не суперечать фактичним обставинам, які встановлені судом.

Суд критично оцінює доводи позивача за зустрічним позовом, що його було побито відповідачем ОСОБА_1 15.01.2010, оскільки у постанові про відмову у порушенні кримінальної справи від 22.01.2010 не встановлено обставин заподіяння тілесних ушкоджень відповідачу саме ОСОБА_1, зокрема сам ОСОБА_2 таких фактів не повідомляв.

Проаналізувавши надані сторонами докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що зустрічна позовна заява підлягає задоволенню

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 405 ЦК України ст.ст.10, 11, 60, 79, 88, 123, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права користування житлом та вселення задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та вселити його у вказану квартиру.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 26.12.2012 року

Суддя ОСОБА_13