РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 0616/4091/12

провадження у справі № 2/0616/1149/12

07 грудня 2012 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Коцюби О.М.,

за участю секретаря Гопанчук Н.О.

представників позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Новоград-Волинський справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 комітету Новоград-Волинської міської ради та ОСОБА_3 про визнання недійсним і скасування розпорядження про приватизацію державного житлового фонду, свідоцтва про право власності на житло та договору купівлі-продажу квартири,

встановив:

13.08.2012 року ОСОБА_6 звернувся до Новоград-Волинського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_8 Новоград-Волинської міської ради та ОСОБА_3 у якому просить визнати недійсним розпорядження виконкому Новоград-Волинської міської ради від 01.06.1993 року № 138, визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на квартиру № 91, що знаходиться за адресою: вул. Р. Люксембург, 3/6, м. Новоград-Волинський, визнати недійсним та скасувати договір купівлі-продажу квартири № 91, що знаходиться за адресою: вул. Р. Люксембург, 3/6, м. Новоград-Волинський від 20.11.2006 року та визнати за ним право власності на спірну квартиру за набувальною давністю.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 заперечили проти задоволення позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_8 Новоград-Волинської міської ради ОСОБА_5, заперечила проти задоволення позовних вимог, просила відмовити у їх задоволенні у звязку зі спливом строку позовної давності, про що надала відповідну заяву.

Суд, заслухавши представників позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 та представника відповідача ОСОБА_7 комітету Новоград-Волинської міської ради ОСОБА_5, свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, дослідивши матеріали справи дійшов висновку.

Встановлено, що рішенням Новоград-Волинської міської ради №195 від 31.05.1990 року ОСОБА_13 надано житлову площу та видано ордер на 2-х кімнатну квартиру № 91, по вул. Р.Люксембург, 3/6, м. Новоград-Волинський. Склад сімї 2 особи. До складу сімї входять: ОСОБА_13 та її син ОСОБА_6 (а.с. 4-5).

У звязку з виїздом у район Крайньої Півночі ОСОБА_6Б було видано охоронне свідоцтво на квартиру № 91, що знаходиться за адресою: вул. Р. Люксембург, 3/6, м. Новоград-Волинський. Строк дії охоронного свідоцтва до 17.11.1992 року (а.с. 6).

18.01.1993 року ОСОБА_6 надіслав адресовану ОСОБА_13 телеграму, де він дозволяє їй приватизувати заброньовану ним житлову площу (а.с. 7).

19.05.1993 року ОСОБА_13 звернулася до органу приватизації із заявою про оформлення передачі у власність квартири № 91, що знаходиться за адресою: вул. Р. Люксембург, 3/6, м. Новоград-Волинський (а.с. 8).

Згідно довідки ПЖРЕП №1 про склад сімї, особою, яка має право на житло на момент введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» зазначено ОСОБА_13. ОСОБА_6 викреслено, оскільки бронь за ним зберігалася до 17.11.1992 року (а.с. 9).

01.06.1993 року за розпорядженням ОСОБА_8 Новоград-Волинської міської ради № 138 передано ОСОБА_13 у приватну власність квартиру № 91, що знаходиться за адресою: вул. Р. Люксембург, 3/6, м. Новоград-Волинський (а.с. 10).

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду № 0616/2170/12 від 01.10.2012 року встановлено, що ОСОБА_6 повернувся до України у 1995 році. У період з 1995 року по 2008 рік він перебував на території України не легально. Дозвіл на тимчасове перебування на території України ОСОБА_6 отримав у 2008 році. Громадянство України зареєстровано 15.06.2012 року (а.с. 67-68).

20.11.2006 року ОСОБА_13 продала за договором купівлі-продажу квартиру № 91, що знаходиться за адресою: вул. Р. Люксембург, 3/6, м. Новоград-Волинський ОСОБА_3 (а.с. 35-37).

З квітня 2007 року вищевказаний договір купівлі-продажу був предметом судового розгляду за позовом ОСОБА_6, у якому він просив визнати його недійсним. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду відмовлено у задоволенні позовних вимог. Також ухвалою апеляційного суду Житомирської області рішення суду першої інстанції залишено в силі (а.с. 44-45).

Ст. 75 ЖК Української РСР передбачає, що у разі бронювання жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за місцем знаходження приміщення, що бронюється, видає наймачеві або членові його сім'ї охоронне свідоцтво (броню). У разі виникнення спору питання вирішується в судовому порядку.

Як зазначено вище, ОСОБА_6 було надано охоронне свідоцтво № 159 на спірну квартиру у звязку з виїздом у район Крайньої Півночі. Строк дії даного свідоцтва до 17.11.1992 року.

Відповідно до ст. 73 ЖК Української РСР жилі приміщення, що їх займають наймачі та члени їх сімей, бронюються при направлені на роботу за кордон - на весь час перебування за кордоном, при виїзді на роботу в райони Крайньої Півночі і в прирівняні до них місцевості - на весь час дії трудового договору, а у випадках, передбачених законодавством Союзу РСР, - на весь час перебування в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях.

Аналізуючи вищевказану норму закону суд дійшов висновку, що строк дії охоронного свідоцтва не повинне обмежуватись певною датою (строком), а діє на весь час дії трудового договору.

Однак, ПЖРЕП № 1, в порушення вимог ст. 73 ЖК Української РСР виключило ОСОБА_6 з числа осіб, що мають право на житло на момент введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» у звязку із закінченням строку броні.

Відповідно до п. 18 «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» громадянином до органу приватизації подаються:

· оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі;

· довідка про склад сім'ї та займані приміщення;

· копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку);

· документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду;

· копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації;

· заява - згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.

На виконання вимог вказаного пункту ОСОБА_6 надсилалася телеграма із погодженням ОСОБА_13 провести приватизацію заброньованої житлової площі. Однак, вказане погодження не було долучене до заяви про оформлення передачі в приватну власність спірної квартири ОСОБА_13.

На підставі вищевикладеного вбачаються порушення при проведенні приватизації та передачі у приватну власність ОСОБА_13 квартири № 91, що знаходиться за адресою: вул. Р. Люксембург, 3/6, м. Новоград-Волинський.

Однак, у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним розпорядження органу приватизації № 138 від 01.06.1993 року та визнання недійсним і скасування свідоцтва на право власності на квартиру № 91, що знаходиться за адресою: вул. Р. Люксембург, 3/6, м. Новоград-Волинський за ОСОБА_13 слід відмовити, оскільки на час звернення до суду з даним позовом сплинув строк позовної давності.

Як зазначено вище та встановлено рішеннями суду першої та апеляційної інстанції ОСОБА_6 перебував на території України з 1995 року та проживав у спірній квартирі. З квітня 2007 року оспорив договір купівлі продажу квартири № 91, що знаходиться за адресою: вул. Р. Люксембург, 3/6, м. Новоград-Волинський. Із змісту вказаного договору достовірно випливає, що вказана квартира, що відчужувалась, належала ОСОБА_13 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Новоград-Волинської міської ради 01.06.1993 року згідно з розпорядженням від 01.06.1993 року за № 138, зареєстрованого в Новоград-Волинському МБТІ 11.06.1993 року в реєстрову книгу № 1, реєстр № 4/34, реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно: 16800807.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Ч. 1 ст. 261 ЦК України вказує, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Тому, з вищевказаного вбачається, що позивач знав чи міг дізнатися про порушення свого права, як найпізніше з часу звернення до суду з оспорюванням дійсності договору купівлі-продажу спірної квартири з квітня 2007 року.

Частини 3-5 ст. 267 ЦК України передбачають, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Представником ОСОБА_8 Новоград-Волинської міської ради ОСОБА_5, заперечила проти задоволення позовних вимог, просила відмовити у їх задоволенні у звязку зі спливом строку позовної давності, про що надала відповідну заяву.

Представниками позивача не надано до суду заяв та не заявлялось клопотань про поновлення строку позовної давності. Посилання їх на ч. 4. ст. 268 ЦК України є безпідставним, оскільки вказано норма закону виключена.

Ст. 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Оскільки судом відмовлено в основній частині позовних вимог стосовно визнання недійсним розпорядження органу приватизації № 138 від 01.06.1993 року та визнання недійсним і скасування свідоцтва на право власності на квартиру № 91, що знаходиться за адресою: вул. Р. Люксембург, 3/6, м. Новоград-Волинський за ОСОБА_13 то, в силу ст. 266 ЦК України, слід відмовити й у частині додаткової позовної вимоги щодо визнання не дійсним та скасування договору купівлі-продажу квартири № 91, що знаходиться за адресою: вул. Р. Люксембург, 3/6, м. Новоград-Волинський, оскільки вона є похідною вимогою із попередніх.

Стосовно позовної вимоги визнати за ОСОБА_6 право власності на спірну квартиру за набувальною давністю судом встановлено наступне.

20.11.2006 року ОСОБА_13 продала за договором купівлі-продажу ОСОБА_3 спірну квартиру (а.с. 35-37).

Ст. 344 ЦК України передбачає, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Тобто, до 20.11.2006 року ОСОБА_6Б, користувався вказаною квартирою як член сімї. Строк набувальної давності повинен рахуватися з дати укладання договору купівлі-продажу спірної квартири. На час подання позову до суду передбачений законом 10 річний строк не сплинув. Крім того, у період з квітня 2007 року ОСОБА_6 оспорює договір купівлі продажу спірної квартири, що виключає розуміння відкритості та добросовісності володіння чужим майно, що передбачено ст. 344 ЦК України. На підставі вищевикладеного слід відмовити позивачу у задоволенні позовної вимоги щодо визнання за ним права власності на спірну квартиру за набувальною давністю

Аналізуючи усі докази в сукупності та співставляючи їх з позовними вимогами суд дійшов висновку відмовити у задоволенні позову повністю.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 57 - 60, 61, 212215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7 комітету Новоград-Волинської міської ради та ОСОБА_3 про визнання недійсним і скасування розпорядження про приватизацію державного житлового фонду, свідоцтва про право власності на житло та договору купівлі-продажу квартири відмовити.

Рішення ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошена його вступна і резолютивна частини у судовому засіданні 07.12.2012 року.

Повний текст рішення складено 12.12.2012 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: О.М. Коцюба