Справа №22-1386 Головуючий в інстанції - Дубінін B.І.
Доповідач - Осипенко М.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючого - судді Слюсар Т.А.

Суддів Осипенка М.І., Рубан С.М.

При секретарі Кононенко В.А.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2010 року позивачка звернулась з позовом до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дідусь ОСОБА_4, і після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частки квартири АДРЕСА_1. Державним нотаріусом 15-ої держконтори було видано їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом 2/3 частини спадкової квартири, а на інші 1/3 частини квартири видано свідоцтво про право на спадщину дружині померлого - ОСОБА_5

18.06.2009 р. ОСОБА_5 був складений заповіт, за яким остання заповідала все належне їй майно ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла.

Посилаючись на те, що при складанні заповіту ОСОБА_5 була неадекватною, в пригніченому стані, не розуміла значення своїх дій, просила задовольнити позов.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2011 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким задовольнити позов, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або

оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Звертаючись до суду з заявою про визнання заповіту не дійсним, позивачкою не було зазначено, які саме її права та інтереси оспорюваним заповітом зачіпаються, оскільки вона є сторонньою особою для померлої ОСОБА_5 та відноситься до осіб, які є спадкоємцями за законом.

Відповідно до ст.1217ЦК України, яка визначає види спадкування,спадкування

здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1254 ЦК України визначено, що заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт.

Як вбачається із матеріалів справи і це було встановлено судом, що після смерті ОСОБА_6, 12.09.2001 p., позивачу ОСОБА_2 було видано свідоцтво про прав на спадщину за заповітом від 18.06.2009 р. на 2/3 частки майна спадкодавця, а саме квартири АДРЕСА_1. На іншу 1/3 частку спадкового майна - спірної квартири видано свідоцтво про право спадщину за законом ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3

В цей же день, 18.06.2009 p., ОСОБА_5 було здійснено особисте розпорядження на випадок її смерті - складений заповіт на ім.»я ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла. Після її смерті відкрилась спадщина. Спадкоємцем спадкового майна є ОСОБА_3 на підставі заповіту.

За правилами ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відмовляючи у позові, районний суд виходив з того, що 19.08.1999 р. ОСОБА_7 був складений заповіт на ім.»я ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище позивачки), який був скасований 10.04.2002 p., ОСОБА_5, у відповідності з вимогами ч.1 ст.1235 ЦК України призначила своїм спадкоємцем ОСОБА_3, спірний заповіт був посвідчений державним нотаріусом з дотриманням норм чинного законодавства та вимог про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусом, а відтак відсутні правові підстави для визнання його недійсним.

Такі висновки відповідають матеріалам справи та ґрунтуються на законі.

Рішення суду відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що як в позовні заяві так і під час розгляду справи в суді нею заявлялось про те, що спадкодавець ОСОБА_7 не усвідомлювала значення своїх дій та не могла ними керувати, проте судом це не перевірялось, клопотання, що були заявлені нею про витребування відповідної медичної документації стосовно психічного стану ОСОБА_5 судом відхилялись, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія не може прийняти до уваги виходячи із слідуючого.

Відповідно до ст.225 ЦК України, якою передбачені правові наслідки вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Даних про те, що під час складання заповіту, спадкодавець не усвідомлювала значення своїх дій та не могла ними керувати в матеріалах справи відсутні. Крім того, позивачкою не ставилось питання в судовому порядку вимоги, щодо визнання ОСОБА_5 недієздатною або обмежено дієздатною.

Інші доводи висновків суду не спростовують і не містять підстав для скасування або зміни рішення суду.

Керуючись ст.307 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді :