Київський районний суд м. Одеси
_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/1512/7257/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2012 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

судді Пучкової І.М.

за участю секретаря Бродецької Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину удаваним, визнання права власності на транспортний засіб,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить суд визнати правочин - нотаріально посвідчену довіреність на право керування та розпорядження автомобілем - удаваним, визнати право власності на транспортний засіб автомобіль марки ВМW, модель 320, випуску 2005 р., посилаючись на те, що між сторонами відбулася угода купівлі-продажу автомобіля, яка в нотаріальному порядку не укладалася, однак позивач сплатив ОСОБА_2 гроші й вважає себе власником цього автомобілю.

Відповідач, повідомлена належним чином, до суду не зявилася.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є власником автомобіля марки ВМW, серійний номер WВАVА71070РS00940, модель 320, випуску 2005 р., номер державної реєстрації ВН9673ВК.

14 липня 2010 року ОСОБА_2 довіреністю, що посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстрована у реєстрі за № 438, уповноважила ОСОБА_1 користуватися (керувати) легковим автомобілем, укладати від її імені договори щодо розпорядження та користування легковим автомобілем. Довіреність видана з правом передоручення наданих повноважень третім особам строком на три роки. Дійсність довіреності визначена до 14 липня 2013 р.

Згідно із ст.ст. 237, 244, 245 ЦК України, довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами, ґрунтується на договорі та визначає правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчиняти правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Згідно зі ст.1000 ЦК України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії.

Відповідно до ст. 1006 ЦК України, повірений зобовязаний: 1) повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; 2) після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; 3) негайно передати довірителеві все одержане у звязку з виконанням доручення.

Згідно з ч.3 ст. 238 ЦК України, представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

При наданні довіреності відповідач ОСОБА_2 чітко визначила обсяг повноважень позивача саме щодо виконання доручення за цією довіреністю.

Зі змісту виданої відповідачем довіреності вбачається, що вона видана тільки для правовідносин з питання користування та розпорядження належним ОСОБА_2 автомобілем, і лише для цих відносин представник-позивач був наділений правом укладати певні правочини (договори).

Той факт, що довіреність видана з правом передоручення та й із зазначенням строку дії довіреності три роки до 14 липня 2013 р., підтверджує укладення саме договору доручення, а не договору купівлі-продажу.

З тексту довіреності від 14.7.2010 р. вбачається, що ОСОБА_3 попередньо ознайомлена нотаріусом та повністю усвідомлює природу цього правочину та значення своїх дій.

Позивач не відмовився від виконання повноважень, наданих йому цією довіреністю.

Згідно зі ст. ст. 238, 244 ЦК України, довіреність не є правовим оформленням переходу права власності.

Видача довіреності на транспортний засіб, що має особливості цивільного обороту, та який був в експлуатації, без укладення договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності до третіх осіб.

Згідно з ч. 4 ст. 331 ЦК України, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Торгівля транспортними засобами, що були в експлуатації, здійснюється відповідно до Правил роздрібної торгівлі транспортними засобами і номерними агрегатами, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 31 липня 2002 року № 228.

Належний відповідачеві автомобіль досі не знятий з обліку, дій щодо зняття його з обліку не провадилося, що унеможливлює укладення договору відчуження автомобілю.

Згідно з ч. 1 ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, що вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 ЦК України, якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді здійснили.

Між сторонами не укладалось будь-яких письмових угод щодо купівлі-продажу спірного автомобіля, посилання позивача на те, що передав відповідачеві гроші за продаж указаного автомобіля, не підтверджені належними доказами.

Таким чином, відсутні правові підстави вважати удаваним договір доручення та визнати право власності позивача на зазначений автомобіль.

Керуючись ст.10,11, 60, 88, 209, 212 215 ЦПК України, ст. 235, 237, 238, 244, 245, 1000, 1006 ЦК України, -

В И Р І Ш И В:

В позовній заяві ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину довіреності від 14 липня 2010 року - удаваним, визнання права власності на транспортний засіб - автомобіль марки ВМW, серійний номер WВАVА71070РS00940, модель 320, випуску 2005 р., номер державної реєстрації ВН9673ВК, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги до Київського районного суду м. Одеси протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Пучкова І. М.