АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Рішення

Іменем України

"06" липня 2012 року

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Худякова А.М.,

суддів: Широкової Л.В.,

Снітка С.О.,

при секретарі судового засідання Ходаківській 0.0.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 19 серпня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи приватний нотаріус Житомирського нотаріального округу Сєтак В.Я., ВАТ КБ «Надра» про визнання договору купівлі-продажу таким що відбувся, визнання права власності, зобов`язання вчинення певних дій,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначали, що 08.05.2007 року уклали з ОСОБА_4 в усній формі договір купівлі-продажу незавершеного будинку по АДРЕСА_1 . На підтвердження наміру придбання вказаного житлового будинку між ними та відповідачем було складено розписку та внесена основна сума в розмірі 300000 дол.США. В подальшому в рахунок оплати будинку та подальшого оформлення договору купівлі-продажу будинку позивачами ОСОБА_4 передавались кошти та складались з ним відповідні розписки.

Посилаючись на те, що з червня 2009 року позивачі використовують вказаний будинок для постійного проживання,

Справа №22и/0690/2518/12 Головуючий в суді 1і інсг.Чішмзн Л.М.

Категорія 20 Доповідач Худяков А.М.

2

хоча в ньому незареєстровані, проводять його поточний ремонт та облаштування земельної ділянки за цією ж адресою, та з огляду на те, що ОСОБА_4 ухилявся від нотаріального оформлення договору купівлі-продажу будинку, позивачі у зміненій позовній заяві просили задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 19 серпня 2011 року позов задоволено. Визнано право власності на житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 в рівних частках за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/2 частині за кожним. Зобов`язано приватного нотаріуса Житомирського нотаріального округу Сєтака В. Я. виключити з реєстру заборон відчуження запис про заборону відчуження майна щодо будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного за договором іпотеки об`єкта незавершеного будівництва, укладеного з ВАТ КБ «Надра» та посвідченням приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Сєтаком В.Я. 11.08.2007р. о 11.33 хв.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 , до якої приєдналось ВАТ КБ «Надра», просить скасувати постановлене по справі рішення, оскільки ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 15 листопада 2011 року по цивільній справі за його позовом до ОСОБА_4 з метою забезпечення позову був накладений арешт на майно відповідача і в тому числі на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність судом обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими та порушення судом норм процесуального права. Зокрема, вказує на те, що суд вирішив питання про його права не залучивши його до участі у справі. Крім того, зазначає, що правочин між позивачами та ОСОБА_4 був укладений з недодержанням стонами вимог про нотаріальне посвідчення та державну реєстрацію.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213,214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення; якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до розписок від 08.05.2007 року, 09.03.2008 року, 30.09.2008 року та 21.05.2010 року ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти на загальну суму 543300 дол.США в якості оплати за будинок та земельної ділянки що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а тому визнав договір купівлі- продажу таким, що відбувся, та визнав за позивачами в рівних частках право власності на житловий будинок та земельну ділянку.

З даним висновком не погоджується колегія суддів, оскільки він суперечить вимогам чинного законодавства.

Згідно з вимогами ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч.2 ст.220 ЦК України не застосовується до правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст.210 та 640 ЦК України пов`язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Суд першої інстанції у порушення ст.ст.213,214 ЦПК України на зазначені вище положення закону та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України уваги не звернув та не врахував, що договір купівлі-продажу будинку, укладений між позивачами та відповідачем ОСОБА_4 підлягав і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, а оскільки такі вимоги закону сторонами договору дотримані не були, зазначений договір не може визнаватись укладеним і не створює прав та обов`язків для сторін.

Крім того, вирішуючи спір, суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що будинок та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , знаходяться в іпотеці ВАТ КБ «Надра» та в порушення вимог ЦПК України поклав обов`язок щодо виключення з реєстру заборон відчуження запис про заборону відчуження майна на

третю особу - приватного нотаріуса Житомирського нотаріального округу Сєтака В.Я., який не є стороною у справі.

Враховуючи викладене, відповідно до ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,314-316 ЦПК України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 19 серпня 2011 року скасувати. Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи приватний нотаріус Житомирського нотаріального округу Сєтак В.Я., ВАТ КБ "Надра" про визнання договору купівлі- продажу таким що відбувся, визнання права власності, зобов`язання вчинення певних дій - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього ж дня на протязі двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого оуду України з рбзгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді