АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________
Провадження № 22ц/2090/1225/2012 Головуючий 1-інстанції Гаврилюк С.М.
Справа № 2-К-1/11 Доповідач Кругова С.С.
Категорія примусове виконання
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2012 року Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - Кругової С.С.,

суддів колегії - ОСОБА_1,

- ОСОБА_2,

за участю секретарів - Шпарага О.О., Єндовицької І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Харкова від 06 жовтня 2011 року за клопотанням ОСОБА_3 про визнання та примусове виконання рішення Когалимського міського суду Ханти-Мансійського округу Російської Федерації від 01 грудня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про здійснення батьківських прав,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Когалимського міського суду Ханти-Мансійського округу РФ від 01 грудня 2010 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про здійснення батьківських прав по відношенню до дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, відмовлено, відносно сина- Зав'ялова ОСОБА_6, 31 грудня 2008 позов задоволено.

ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого райсуду м.Харкова із клопотанням про визнання та примусове виконання в Україні рішення Когалимського міського суду Ханти-Мансійського округу РФ від 01 грудня 2010 року по справі за його позовом до ОСОБА_4 про здійснення батьківських прав. У клопотанні просить примусово виконати вищевказане рішення на території України посилаючись на те, що на території Російської Федерації рішення не виконувалось.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Харкова від 06 жовтня 2011 року у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення ( іноземного суду ) Когалимського міського суду Ханти-Мансійського округу РФ від 01 грудня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про здійснення батьківських прав на території України -відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подана апеляційна скарга, в якій він просить її скасувати та постановити нову про задоволення його клопотання.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом не в повній мірі з'ясовані обставини справи, внаслідок чого порушені та неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Крім того, така ухвала додатково створює умови для зловживання відповідачем своїми батьківськими правами та безстрокового невиконання обов'язків, які встановлені для неї рішенням, що набрало чинності.

Судом не надано належної оцінки відомостям відповідача щодо того, що вона не була повідомлена про розгляд справи в Когалимському міському суді. Оскільки ще 19 квітня 2010 року намагалась ізолювати від нього дітей, намагаючись виїхати в Україну з надуманих причин. Після повернення в м.Когалим знала, що він звернувся до суду з позовом, але знову зникла з дітьми в невідомому напрямку, не попередив про це суд.

Крім того, 02 листопада 2010 року ОСОБА_4 направила на ім'я головуючого по справі судді Давлетової Т.В. власноручно написану заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, дана заява своєчасно надійшла до Когалимського міського суду та була зареєстрована там 13 листопада 2010 року, при цьому про причини неявки не повідомила.

Вказана заява та причини неявки відповідача були перевірені судом та знайшли своє підтвердження у рішенні. Дії міського суду були перевірені судовою колегією у цивільних справах суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри РФ в касаційній ухвалі від 19 квітня 2011 року.

Згідно ч. 1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що скарга задоволенню не підлягає.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в Україні, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_4 стосовно якої постановлено рішення іноземного суду була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що її не було належним чином повідомлено про розгляд справи 1 грудня 2010 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про здійснення батьківських прав.

З таким висновком суду, судова колегія погоджується з наступних підстав.

Рішенням Когалімського міського суду Ханти-Мансійського округу РФ від 1 грудня 2010 року встановлено порядок здійснення батьківських прав ОСОБА_3 відносно сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає з матір'ю - ОСОБА_4

Позивачу надано право спілкування з сином у вихідні дні в перший та четвертий тиждень кожного місяця, а також в святкові дні на протязі всієї тривалості святкових днів, починаючи з 18-00 години останнього робочого дня перед вихідними, з дотриманням режиму дня, за відсутністю матері, включаючи можливість залишення на ніч ОСОБА_7 за місцем проживання батька, між цими днями.

Зобов'язано ОСОБА_4 узгоджувати із ним випадки виїзду за межі м.Когалима сина, що перевищує дві доби, із вказівкою в письмовому вигляді місцезнаходження дитини, у випадку виїзду за межі РФ по засвідченій нотаріальній довіреності на виїзд ОСОБА_7 з письмовою вказівкою місця знаходження дитини.

ОСОБА_3 надано можливість проведення відпустки з сином з виїздом до місця проведення відпустки, та в інші дні, надані ОСОБА_3 для відпочинку, на курортно-санаторне лікування, в пансіонати, будинки відпочинку, санаторії, профілакторії, курорти, дачі, готелі та в інші місця з поділом літнього відпочинку в рівних частках з почерговим використанням літнього періоду.

Зобов'язано ОСОБА_4 повідомляти про благополучне прибуття сина ОСОБА_8 до місця відпочинку, а також про дату, час та місце прибуття. ОСОБА_3 надано можливість відвідувати із сином культурно-розважальні дитячі заклади в дні проведення таких заходів та обов'язковим поверненням дитини не пізніше, чим до 21-00 години, відводити та забирати почергово з дитячого садка сина ОСОБА_8, узгоджуючи із ОСОБА_4

Зобов'язано ОСОБА_4 у випадку виїзду для проведення ОСОБА_3 відпочинку з сином ОСОБА_8, готувати до часу від'їзду відповідний багаж дитини, з наданням необхідних для подорожі документів на дитину; також зобов'язано ОСОБА_4 повідомляти ОСОБА_3 в письмовому вигляді про причини неможливості зустрічей та спілкування з сином, а також повідомляти про його хвороби. У випадку його хвороби відвідування батьком узгоджувати із ОСОБА_4.

Зобов'язано ОСОБА_4 у випадку зміни постійного місця проживання сина повідомляти про це ОСОБА_3 в письмовому вигляді не пізніше десяти днів з дати зміни постійного місця проживання дитини, з вказівкою адреси та контактних телефонів, зміни банківських рахунків; батьки зобов'язані сприяти моральному розвитку дитини та не відвідувати з ним заходи, які можуть негативно вплинути на його психічний стан здоров'я. ОСОБА_4 зобов'язано не перешкоджати спілкуванню батька з сином у періоди вказані у цьому рішенні.

З матеріалів справи вбачається, що справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про здійснення батьківських прав була призначена в попереднє судове засідання в Когалимському міському суді Ханти-Мансійського округу РФ 15.09.2010 р., 29.09.2010 р., 1.10.2010 р. і 19.11.2010 року (а.с.90-106).

Телефонограмою від 6.10.2010 року відповідач ОСОБА_4 була повідомлена про день, час і місце розгляду справи на 19.11.2010 року на 9 год.00 хв. (а.с.102).

13.11.2010 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_4 від 2.11.2010 року в якій вона зазначала, що позов не визнає і просить розглядати справу за її відсутності (а.с.103).

Таким чином, відповідач просила розглядати справу без неї в попередньому судовому засіданні , що було призначене на 19.11.2010 року.

За результатами розгляду в попередньому судовому засіданні 19.11.2010 року справа була призначена до судового розгляду на 30 листопада 2010 року (а.с.107).

Листом від 19.11.2010 року № 10028 відповідач була повідомлена про місце, час і день розгляду справи на 30.11.2010 року на 10 год.00 хв. (а.с.108).

23.11.2010 року на адресу суду надійшли телеграма і заява ОСОБА_4 в яких вона повідомляла, що буде відсутня тривалий час за межами міста разом з дітьми і позовні вимоги не визнає (а.с.109-110).

Тобто, суду було достовірно відомо 30.11.2010 року, що відповідач відсутня за місцем свого проживання в м.Когалим.

Але судом не було розглянуто справу в цей день коли відповідач була повідомлена, а саме 30.11.2010 року, а було відкладено розгляд справи на наступний день на 1 грудня 2010 року про що на адресу відповідача в м.Когалим було направлено лист 30.11.2010 року № 10087 (а.с.113).

Такі дії суду не узгоджуються з вимогами ч.1, ч.3 ст.113, ст..116 ЦПК Російської Федерації, які передбачають вручення судових повісток під розписку особі, яка приймає участь у справі з таким розрахунком, щоб вона мала достатній строк для підготовки до справи та своєчасної явки до суду.

Згідно ч.1 ст.396 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст..55 Мінської Конвенції «Про правову допомогу і правовідносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах»у визнанні передбачених ст..52 рішень і у видачі дозволу на примусове виконання може бути відмовлено у випадках, якщо: відповідач не прийняв участі в процесі внаслідок того, що йому або його уповноваженому не був вчасно і належно вручений виклик до суду.

З огляду на це, судова колегія дійшла висновку, що не можна вважати належним повідомленням відповідачки ОСОБА_4 на 1 грудня 2010 року направлення їй листа на передодні 30 листопада 2010 року на адресу за якою вона не знаходилась і про це суду було відомо, тобто їй не було вчасно і належно вручено виклик до суду на 1 грудня 2010 року.

Крім того, судова колегія також враховує, що сторони є громадянами ОСОБА_9, зареєстровані за місцем фактичного проживання вони і їх діти в РФ, працюють обидва також в РФ і позивач не позбавлений можливості звернути рішення російського суду до виконання на території ОСОБА_9, оскільки відповідач тимчасово перебуває на території України.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини по справі і дав належну оцінку наданим сторонами доказам і дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні клопотання.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Будь яких доказів, які б спростовували висновки суду -позивач суду не надав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України , колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Харкова від 06 жовтня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ухвалою апеляційної інстанції законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: