Справа № 1306/2022/2012
У Х В А Л А

Іменем України

28 лютого 2012 року року місто Дрогобич

Суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Івасівка А.П., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль»про забезпечення позову в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль»до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 Аваль»з метою забезпечення позовних вимог про стягнення заборгованості в розмірі 209051,81 долар США за кредитним договором №014/08-5/3718-СК від 25.08.2005 року, подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно належне ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер 270751941, останнє відоме місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2,) та ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_4). Разом з тим просить обмежити відповідачів у праві виїзду за кордон та затримання або вилучення закордонного паспорта громадян України.

Вважає, що у випадку незадоволення судом його заяви про забезпечення позову призведе до обставин, які значно ускладнять в разі задоволення позову виконання рішення суду.

Перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку, що в заяві позивача слід відмовити.

У відповідності до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В ч. 1 ст. 151 ЦПК України наведено види забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У поданій заяві позивачем не наведено на яке саме все майно, яке належать відповідачам слід накласти арешт, не зазначено де таке знаходяться.

На підставі наведеного, суд не може дати оцінку зазначеному та визначити співмірність виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, оскільки позивачем не зазначено конкретне майно, що в подальшому може бути наслідком унеможливлення виконання ухвали суду, і привести до порушення прав та інтересів, а тому суд не вбачає можливим забезпечення позовних вимог.

Разом з тим, як вбачається з кредитного договору №014/08-5/3718-СК зобовязання за таким були забезпечені заставою.

Окрім того, статтею 152 ЦПК України передбачено перелік видів забезпечення позову. Даною нормою не передбачено забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон відповідача. Заборона вчиняти певні дії не є поняттям тотожним з тимчасовим обмеженням прав у виїзді за кордон. Одночасно суд враховує, що вказаною нормою, в разі необхідності, передбачено право суду застосувати інший вид забезпечення позову, однак такий повинен ґрунтуватися на законі.

Закон України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну», на який посилається позивач, регулює порядок здійснення права громадян на виїзд і вїзд в Україну, порядок оформлення документів, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України»передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі. Даною нормою регламентовано право субєкта владних повноважень вчинити зазначені дії.

Суд має можливість розглянути цивільну справу, навіть, за відсутності відповідача, в тому числі, при знаходженні відповідача за межами України. У разі відсутності відповідача за зареєстрованим місцем проживання вважається, що судовий виклик вручений йому належним чином (ч. 5 ст. 74 КПК України).

Позивач не надав суду доказів того, що відповідачі мають намір тимчасово або на постійне проживання виїхати за кордон, а також мають відповідні візи на виїзд чи бажає їх отримати, як то випливає зі змісту вказаного закону і їм необхідно такий виїзд тимчасово обмежити.

Крім того питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України вирішується судом при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), і такі питання вирішуються судом в порядку ст. 377-1 ЦПК України за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Питання щодо заборони видачі відповідачам паспорта/проїзного документа, вжиття адміністрацію Державної прикордонної служби України заходів щодо тимчасового затримання та вилучення наявних у відповідачів паспортів/проїзних документів по суті не є способом забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 151- 153 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»України, суд, -

УХВАЛИВ :

В заяві Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль»про забезпечення позову шляхом накладення арешту все майно, що належить ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер 270751941, останнє відоме місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2,) та ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_4), тимчасове обмеження їх у праві виїзді за кордон та затримання або вилучення закордонного паспорта громадянина України - відмовити, повернувши її заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя А.П. Івасівка