Справа № 2/0504/1496/2012
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 вересня 2012 року м. Донецьк

Будьоннівський районний суд м. Донецька у складі:

Головуючий-суддя Богун О.О.

При секретарі Ткаченко І.В.

ОСОБА_1

За участю представника позивача ОСОБА_2

ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Згідно позову, на підставі договору купівлі-продажу від 04 листопада 1999 року, ОСОБА_7, який помер 16 січня 2012 року є власником жилого будинку. Позивачка по справі є дружиною померлого ОСОБА_7. ОСОБА_5 біла одружена зі своїм чоловіком з 11 жовтня 2008 року. З 2008 року позивачка постійно проживає у житловому будинку № 95 по вул. Довженка у м.Донецьку. Оскільки позивачка постійно проживала із своїм чоловіком у вищезазначеному будинку і також продовжувала там проживати після його смерті, тому вона фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка, вступивши в управління спадковим майном. По теперішній час позивачка утримує будинок, сплачує комунальні платежі. Відповідач не є сином померлого ОСОБА_8, фактично не проживає в будинку з 2003 року, не сплачує комунальні послуги, що нараховуються у звязку з його реєстрацією у будинку, чим порушуються права позивачки. ОСОБА_5 є пенсіонеркою, отримує невелику пенсію та не має матеріальної можливості оплачувати комунальні послуги за відповідача. Позивачка просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м.Донецьк, вул..Довженко, буд.95, оскільки він більше ніж півроку не мешкає у вищезазначеному будинку.

Позивачка належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала письмову заяву, відповідно до якої справу просить розглянути без її присутності за участю її представників.

Представники позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та доводи позовної заяви на яких вони ґрунтуються. Пояснили, що позивачці невідомо де мешкає відповідач по справі на теперішній час, та вона його ніколи не бачила.

Відповідач належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явився, про причини неявки до суду не повідомив, направив свого представника.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, пояснила, що на теперішній час між сторонами існують спори стосовно житлового будинку за адресою: м.Донецьк, вул..Довженко, буд.95.

Допитані у судовому засіданні у якості свідків сусіди позивачки ОСОБА_9Г та ОСОБА_10 підтвердили, що відповідач по справі не проживає у спірному будинку тривалий час, перешкод у користуванні житлом йому ніхто не чинить.

На підставі оцінених у сукупності пояснень позивача, показань свідків та досліджених у судовому засіданні письмових доказів судом встановлені наступні фактичні обставини:

04 листопада 1999 року на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого девятою Донецькою державною нотаріальною конторою за номером № 2-2031 (а.с.10), власником жилого будинку за адресою м. Донецьк, вулиця Довженка, будинок 95 є ОСОБА_7, який згідно свідоцтва про смерть серії № I НО № 594943 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції м. Донецька актовий запис № 63 від 20.01.2012 року (а.с.8) помер.

11 жовтня 2008 між позивачем та ОСОБА_6 був зареєстрований шлюб, що підтверджується копією свідоцтва серія I-НО № 152978 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у Донецькій області актовий запис № 540 (а.с.7).

Відповідно до копії домової книги (а.с.9) ОСОБА_6 є зареєстрованим у спірному будинку з 15 лютого 2000 року по теперішній час.

Позивачка мотивує свій позов тим, що вона постійно проживала зі своїм чоловіком, та мешкала у спірному будинку після смерті ОСОБА_6, тому вважає що фактично прийняла спадок, а саме спірний будинок. По теперішній час вона утримує спірний будинок, сплачує комунальні платежі.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 25 червня 2012 року, зі слів сусідів було зясовано, що в спірному будинку позивачка мешкала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_7 з 2008 року по день смерті останнього. Його син ОСОБА_6 постійно за вказаною адресою не проживав, але постійно приходив та допомагав ОСОБА_7 по-господарству (зробив покрівлю будинку).

Вирішуючи заявлені позовні вимоги суд виходить з наступного:

Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За ч. 2 ст. 405 цього ж Кодексу, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Житлового кодексу, житлові відносини в Українській РСР регулюються Основами житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік та виданими відповідно до них іншими актами житлового законодавства Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами житлового законодавства Української РСР.

Згідно ст. 150 цього ж Кодексу, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші на заборонені законом угоди.

В судовому засіданні встановлено, що право власності на домоволодіння за адресою: м.Донецьк, вул.Довженко, буд. 95 у встановленому законом порядку не оформлено. Відповідно, вимоги ОСОБА_5 про визнання відповідача таким, що стратив право користування житловим приміщенням за адресою: м.Донецьк, вул.Довженко, буд. 95 не ґрунтуються на законі.

З огляду на вищенаведене, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 слід відмовити в повному обсязі.

Кеоуючись ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст.ст. 1, 150 Житлового Кодексу , ст.ст. 10,60, 212 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_6, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням відмовити в повному обсязі.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Донецької області через Будьоннівський районний суд м. Донецька протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий: