АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/2806/12 Справа № 2-264/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Михайловська С.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2012 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого Михайловської С.Ю.

Суддів Чубукова О.П., Черненкової Л.А.

При секретарі Керімовій Л.К.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_2 апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 13 грудня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_2 державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, виконкому Ленінської районної у м.Дніпропетровську ради, треті особи: ОСОБА_2 державна нотаріальна контора, приватний нотаріус ОСОБА_6 міського нотаріального округу ОСОБА_7, КП «ДМБТІ» про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом та визнання недійсним свідоцтва про право власності на домоволодіння, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 13 грудня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_2 державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, виконкому Ленінської районної у м.Дніпропетровську ради, треті особи: ОСОБА_2 державна нотаріальна контора, приватний нотаріус ОСОБА_6 міського нотаріального округу ОСОБА_7, КП «ДМБТІ» про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом та визнання недійсним свідоцтва про право власності на домоволодіння задоволені.

Встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті батька ОСОБА_8, померлого 01 липня 1944 року.

Встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті батька ОСОБА_8, померлого 01 липня 1944 року.

Визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право власності по 1/8 частині домоволодіння №23 по вул. Тираспольська в м. Дніпропетровську за кожній в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8, померлого 01 липня 1944 року, яке складається з: Ж-сарай-6.80 в.м., Д-сарай-3.10 кв.м., В-вбиральня-1.20 кв.м., А-сарай-20.20 кв.м., під Б-,Б"-1-погріб-11.60 кв.м., б-1-віранда5.90 кв.м.,Б'-1прибудова25.20 кв.м., Б-1-житловий будтинок-58.50 кв.м., №2 цоколь-1.70 кв.м.,№1-колодязь, №1 трубопровід, №2 огорожа, №3 хвіртки, №4 огорожа.

Встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті матері ОСОБА_9, померлої 31 серпня 1994 року.

Встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті матері ОСОБА_9, померлої 31 серпня 1994 року.

Визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право власності по 5/24 частини домоволодіння № 23 по вул.Тираспільській в м. Дніпропетровську за кожною в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_9, померлої 31.08.94 року яке складається з: Ж-сарай-6.80 в.м., Д-сарай-3.10 кв.м., В-вбиральня-1.20 кв.м., А-сарай-20.20 кв.м., під Б-,Б'-1-погріб-11.60 кв.м., б-1-віранда5.90 кв.м.,Б'-1прибудова25.20 кв.м., Б-1-житловий будтинок-58.50 кв.м., №2 цоколь-1.70 кв.м.,№1-колодязь, №1 трубопровід, №2 огорожа, №3 хвіртки, №4 огорожа.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, виконкому Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради, треті особи: ОСОБА_2 дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус ОСОБА_6 міського нотаріального округу ОСОБА_7, КП ДМБТІ про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом та визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на домоволодіння-задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину домоволодіння №23 по вул. Тираспільській в м. Дніпропетровську в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_10, померлого 13.06.2007 року, яке складається з: Ж-сарай-6.80 в.м., Д-сарай-3.10 кв.м., В-вбиральня-1.20 кв.м., А-сарай-20.20 кв.м., під Б-,Б'-1-погріб-11.60 кв.м., 6-1-віранда5.90 кв.м.,Б'-1прибудова25.20 кв.м., Б-1-житловий будтинок-58.50 кв.м., №2 цоколь-1.70 кв.м.,№1 -колодязь, №1 трубопровід, №2 огорожа, №3 хвіртки, №4 огорожа.

В задоволенні позову в іншій частині-відмовлено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в розмірі 78 грн.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на неправильну оцінку судом доказів та обставин по справі, на порушення норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції, встановлено, що згідно рішення Ленінської районної ради депутатів від 09.07.1969 року за ОСОБА_9 та ОСОБА_8 визнано право власності на кожного по ? частки домоволодіння.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2007 року оголошено ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 померлим з 01 липня 1944 року.

Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому частину спірного домоволодіння.

В свою чергу, згідно статті 524 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

У відповідності до частини 1 статті 529 ЦК України (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого.

Спадкоємцями першої черги за законом 1/2 спадкового домоволодіння після смерті ОСОБА_8 були дружина померлого -ОСОБА_9, та їх спільні діти - ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_10.

Згідно частини 1 статті 548 ЦК України (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. А відповідно до вимог частини 1 статті 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців. В свою чергу стаття 525 ЦК України (в редакції 1963 року) визначає, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Однак після смерті ОСОБА_8, із заявою про при звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Разом з тим, суд прийшов до висновку, що дружина померлого ОСОБА_9, та їх спільні діти - ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_10 хоча у встановлений законодавством шестимісячний строк і не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, але у відповідності до вимог статті 549 ЦК України (в редакції 1963 року), фактично прийняли вказану спадщину частинах по 1/8, тому як постійно проживали в спадковому будинку на час відкриття спадщини фактично вступили в управління спадковим майном, що зокрема підтверджується записами домової книги по спірному домоволодінню.

31 серпня 1994 року ОСОБА_9 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим відділом РАГС виконкому Ленінської районної ради народних депутатів 27 вересня 1994 року. Відповідно, після її смерті відкрилася спадщина на вищевказану частину домоволодіння №23 по вул. Тираспольській в м. Дніпропетровську, та фактично успадковану 1/8 частину домоволодіння після чоловіка ОСОБА_8, яку вона не змогла оформити нотаріально, оскільки його було оголошено померлим згідно рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2007 року, тобто після її смерті, спадкоємцями першої черги за законом після її смерті є її діти - ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_10.

Після смерті ОСОБА_9, у встановлений законом строки із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Між тим, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_10, хоча у встановлений законодавством строк і не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак у відповідності до вимог статті 549 ЦК України (в редакції 1963 року), фактично прийняв вказану спадщину 5/24 частини домоволодіння, тому що постійно проживав в спадковому будинку на час відкриття спадщини та фактично вступив в управління спадковим майном, ОСОБА_4, хоча у встановлений законодавством строк і не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак у відповідності до вимог статті 549 ЦК України (в редакції 1963 року), фактично прийняла вказану спадщину 5/24 частини домоволодіння, шляхом користування земельною ділянкою, та тимчасовим проживанням у спадковому домоволодінні, ОСОБА_5, хоча у встановлений законодавством строк і не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак у відповідності до вимог статті 549 ЦК України (в редакції 1963 року), фактично прийняла вказану спадщину 5/24 частини домоволодіння, шляхом прийняття у спадок особистих речей померлої.

13 червня 2007 року ОСОБА_10 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим відділом реєстрації смерті ОСОБА_6 міського управління юстиції Дніпропетровської області 18 червня 2007 року. Відповідно після його смерті відкрилася спадщина на 1/3 частину домоволодіння №23 по вул. Тираспольській в м. Дніпропетровську.

Згідно статті 1217 ЦК України (в редакції 2004 року) спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до заповіту від 29 листопада 2006 року він залишив все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право ОСОБА_3

Після смерті ОСОБА_10 спадкоємець за заповітом ОСОБА_3 звернулася до Другої Державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. На підставі цієї заяви нотаріусом була відкрита спадкова справа 801/2007 за №1143, та розпочато оформлення спадщини в КП ДМБТІ.

Однак відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2008 року по справ за позовом ОСОБА_4 до КП ДМБТІ з приводу бездіяльності суб'єкта владних повноважень, було заборонено вчиняти будь-які дії стосовно оформлення та видачі документів по домоволодінню №23 по вул. Тираспольській в м. Дніпропетровську яке зареєстровано на праві власності за ОСОБА_9 в розмірі 1/2 частини та ОСОБА_8 1/2 його частина, до ухвалення рішення по справі.

Крім того, ОСОБА_3 в своєму позові ставить питання про визнання свідоцтва про право власності на домоволодіння № 23 по вул. Тираспольській в м. Дніпропетровську, видане у 1969 році на ОСОБА_9 та ОСОБА_8, частково недійсним у частині належності його ОСОБА_8, померлого 01 липня 1944 року, та визнати у ньому право власності на усе це домоволодіння за ОСОБА_9, визнати за ОСОБА_3 право власності на домоволодіння в цілому.

Однак в зв'язку з тим, що ОСОБА_3 є спадкоємцем після ОСОБА_10, і який за життя знав про існування цього рішення Ленінської районної ради народних депутатів, і жодного разу не звертався до суду з відповідними заявами про скасування цього рішення, позовні вимоги ОСОБА_3 в цій частині суд визнав безпідставними.

Таким чином, суд, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, прийшов до висновку, що первісні позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5 підлягають задоволенню, а зустрічна позовна заява ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія судді вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив вищезазначені обставини справи, дав цим обставинам та доказам по справі правильну правову оцінку і, відповідно до вимог 524, 529, 548, 549, 525, 549 ЦК України ( в ред..1963 року), 1217, 1218, 1221, 1233, 1234, 1276 ЦК України, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Довід апеляційної скарги ОСОБА_3 про неправильну оцінку судом доказів та обставин по справі - необґрунтовані та зводяться до переоцінки доказів та обставин по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці, тоді як, згідно ст. 212 ЦПК України, оцінка доказів є виключним правом суду.

Довід апеляційної скарги ОСОБА_3 про порушення норм матеріального та процесуального права не може бути прийнятий до уваги. Оскільки таких порушень які б могли потягнути скасування правильно по суті постановленого рішення не встановлено.

Таким чином рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не спростовують його правильність.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 13 грудня 2011 року залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному прядку протягом двадцяти днів.

Судді :