Справа № 1007/3492/12
Провадження № 2/1007/1456/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2012 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Маценко Н.П.

при секретарях Лисенко М.В., Петренко С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, сектору у справах громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області про визнання фізичної особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку

в с т а н о в и в:

У березні 2012 року позивачі звернулися до суду із даним позовом, в якому просять суд визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1, зняти ОСОБА_1 з реєстраційного обліку в спірній квартирі.

В обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на те, що їм на праві приватної власності в рівних частинах належить вищевказана квартира.

03.10.2003 року ОСОБА_3 зареєстрував шлюб із ОСОБА_1 у зв»язку з чим остання в 2005 року була зареєстрована до належної їм квартири.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 10.09.2010 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано.

З березня 2009 року відповідач в належній їм на праві власності квартирі не проживає, зібравши свої особисті речі, добровільно залишила житло та повернула ключі від вхідних дверей квартири. Будь-яких перешкод у проживанні та користуванні жилим приміщенням їх ніхто не чинив.

Далі зазначає, що відповідачка будучи формально зареєстрованою в квартирі не цікавиться ні житлом, ні оплатою за комунальні послуги по його утриманню. Добровільно вирішити питання про зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_1 не бажає. З підстав визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням змушені звернутися до суду.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, дала пояснення аналогічні фабулі позовної заяви.

Позивач ОСОБА_2 позовні вимоги та пояснення дані позивачкою ОСОБА_1

Позивач ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не «явилася, подала заяву про слухання даної справи без її участі, рішення просить прийняти на розсуд суду.

Вислухавши пояснення позивачів, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Правилами ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що позивачам по даній справі на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.10.2004 року в рівних частинах належить квартира АДРЕСА_2.

Згідно з технічним паспортом на приватизовану спірну квартиру остання є двокімнатною, житловою площею 28,9 кв. м, загальною - 50,5 кв. м.

Згідно з довідкою № 57 від 03.03.2012 року, виданою КП «Служба замовника» зареєстрованими в квартирі № 109 за вищевказаною адресою з правом на житлову площу значаться ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, без права на житлову площу значиться невістка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та онук ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 10.09.2010 року розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, зареєстрований 03.10.2003 року відділом РАГС Броварського міського управління Київської області.

Згідно із актом обстеження житлових умов від 05.03.2012 року, складеного депутатом Броварської міської ради Київської області ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 значаться зареєстрованими в спірній квартирі, але фактично з 2009 року не проживають, будь-які особисті речі ОСОБА_1 в квартирі відсутні.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 підтвердив, що відповідачка впродовж трьох років не проживає в квартирі позивачів, до житла не навідується.

У матеріалах справи відсутні дані про те, що відповідачка протягом періоду відсутності, тобто з 2009 року зверталася у різні інстанції з приводу чинення їй перешкод в користуванні спірним житловим приміщенням, несе витрати по її утриманню та фактично користується житлом. ОСОБА_7 в судове засідання не з»явилася написала заяву про слухання справи без її участі, будь-яких заперечень по суті та доказів, якими б вони обґрунтовувалися до суду не направила.

Таким чином, суд оцінюючи викладене, вважає, що відповідачка добровільно залишила спірну квартиру, не проживає у ній понад рік без поважних причин, не цікавиться житлом, не утримує його, тому останню слід визнати такою, що втратила право користування спірною квартирою, в звязку з не проживанням в ній понад рік без поважних причин.

Судом не встановлено наявності між сторонами домовленості та законних підстав поважних причин щодо зберігання за відповідачкою спірного житлового приміщення понад рік та збереження його реєстрації.

Вирішуючи питання по суті вимоги про зняття відповідачки з реєстраційного обліку, суд приходить до висновку про відмову в її задоволенні, виходячи з наступного.

Правилами до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою. У даному випадку позивачі поряд з вимогою про визнання фізичної особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням пред»являють вимогу про зняття відповідачки з реєстраційного обліку.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Аналізуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги про зняття з реєстраційного обліку в ньому відповідачки задоволенню не підлягають, оскільки остання втратила право користування житловим приміщенням спірною квартирою, де значиться зареєстрованою.

На підставі викладеного та керуючись ст. 405 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд Київської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н. П. Маценко