Справа № 2506/5334/2012 Провадження № 22-ц/2590/3446/2012 Головуючий у I інстанції Жук М.І.
Категорія цивільна Доповідач - Скрипка А. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2012 року
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 вересня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 вересня 2012 року в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про зменшення розміру аліментів відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про задоволення його позовних вимог. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржуване рішення суду є незаконним, його ухвалено судом з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що судом при вирішенні спору по суті не враховані норми статті 192 Сімейного кодексу України, яка передбачає можливість зменшення розміру стягнутих аліментів за рішенням суду. Апелянт зазначає, що суд не прийняв до уваги того факту, що він навчається на платній основі в Чернігівському державному інституті економіки і управління, оплата за навчання складає 10 100 грн., що негативно позначається на матеріальному стані ОСОБА_5 ОСОБА_1 вважає, що грошова сума, яка залишається йому із заробітної плати після відрахувань по сплаті аліментів, є недостатньою для проживання. На думку ОСОБА_5, за вказаних обставин, є підстави для зменшення розміру аліментів, які він сплачує на утримання двох неповнолітніх дітей, з 2/5 частин всіх видів заробітку щомісяця до 1/ 3 частини всіх видів заробітку щомісяця.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції, залишенню без змін, оскільки його судом ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

В ході судового розгляду даної справи встановлено і вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, що з позивача ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до рішення апеляційного суду Чернігівської області від 18 січня 2010 року ( а. с. 4 - 5), на користь відповідачки на утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6) та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 7) стягнуто аліменти у розмірі 2/5 частин всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.10.2009 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Як вбачається з вимог позову ОСОБА_5 ( а. с. 2-3), він просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на утримання двох неповнолітніх дітей до 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця, обгрунтовуючи вимоги позову наступними підставами: - оплата позивачем комунальних послуг за виділені йому в користування дві житлові кімнати в квартирі № 36 в будинку № 213 А по проспекту Мира в м. Чернігові, за місцем реєстрації позивача( порядок користування квартирою визначено рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 квітня 2010 року( а. с. 10 - 12); - наявність у позивача батьків - батька ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, інваліда ІІ групи та матері ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5, які потребують постійного стороннього догляду ; - навчання позивача (заочна форма навчання) в Чернігівському державному інституті економіки і управління в період 2011 - 2012, 2012 - 2013 навчальні роки ( а. с. 15). Згідно довідки Чернігівського державного інституту економіки і управління від 04.09.2012року № 103- 02/556 ( а. с. 38), ОСОБА_5 сплатив кошти за навчання в наступних розмірах: 2011-2012 навчальний рік 4900 грн., 2012 2013 навчальний рік 5200 грн.

Відмовляючи в задоволенні вимог позову ОСОБА_5, суд першої інстанції, дослідивши та перевіривши доводи позивача, обґрунтовано прийшов до висновку, що відсутні обставини, які відповідно до положень статті 192 Сімейного кодексу України можуть бути підставами для зменшення розміру аліментів.

Апеляційний суд погоджується з вірним по суті висновком суду першої інстанції, оскільки вказаний висновок узгоджується з фактичними обставинами справи та нормами матеріального права, які регламентують спірні правовідносини.

Відповідно до приписів ч. 1 статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції не надав належної оцінки фактичним обставинам справи, що призвело до необґрунтованої відмови в задоволенні вимог позову, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Зокрема, суд першої інстанції вірно зазначив, що твердження позивача відносно того, що необхідно провести зменшення розміру стягнутих з ОСОБА_5 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, оскільки позивач має батьків - батька ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, інваліда ІІ групи та матері ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5, які потребують постійного стороннього догляду, не може бути підставою для зменшення розміру аліментів. Оскільки вказана обставина вже була предметом дослідження та їй надано відповідну оцінку рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 18 січня 2010 року за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів і додаткових витрат на утримання дітей та компенсації моральної шкоди ( а. с. 4-5). Як вбачається з мотивувальної частини вказаного рішення апеляційного суду, при визначенні розміру аліментів апеляційним судом було враховано майновий стан позивача та наявність в нього на утриманні батьків похилого віку, що і стало підставою для зменшення розміру аліментів до 2/5 частин з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця.

Згідно матеріалів справи ( а. с. 58, 59, 60), відповідачка також має батьків батько ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_6 та мати ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Твердження апелянта відносно того, що ним сплачено за своє навчання в Чернігівському державному інституті економіки і управління значні кошти, і це негативно відобразилось на його матеріальному стані, також не можуть бути підставою для скасування вірного по суті рішення суду першої інстанції. Відповідно до довідки з навчального закладу від 04.09.2012 року № 103-02/556 (а. с. 38), ОСОБА_5 кошти за навчання сплачені в наступних розмірах: 2011-2012 навчальний рік 4900 грн., 2012 2013 навчальний рік 5200 грн. Апелянтом не представлено суду належних та допустимих доказів відносно того, що у звязку з оплатою ним коштів за своє навчання та комунальних послуг за житло, в якому він є зареєстрованим, суттєво змінилось його матеріальне положення. Суд першої інстанції обгрунтовано зазначив в оскаржуваному рішенні, що кредит на оплату навчання в банківській установі позивач не отримував, також він не є позичальником коштів у фізичних осіб, оплата за навчання протягом двох навчальних років позивачем здійснена в повному обсязі, він продовжує працювати та отримувати заробітну плату, дохід позивача, згідно досліджених судом довідок про доходи сторін перевищує дохід відповідачки, підтверджень про зміну сімейного стану або стану здоровя позивачем не представлено.

Згідно з довідкою про доходи № 239 від 13.06.2012 року ( а. с. 16), заробітна плата позивача за період з грудня 2011 року по травень 2012 року становить 21 672 грн. 03 коп., з якої за вказаний період утримано аліменти на користь відповідача в розмірі 7 415 грн. 31 коп.

Відповідно до довідки про доходи № 526 від 10.08.2012 року ( а. с. 39), заробітна плата відповідачки ОСОБА_6 за період з лютого 2012 року по липень 2012 року становить 12 287 грн. 03 коп.

Крім того, виходячи з інтересів неповнолітніх дітей, розмір стягнутих на їх утримання з позивача аліментів не підлягає зменшенню також і з тих підстав, що термін навчання позивача в Чернігівському державному інституті економіки і управління закінчується в 2013 році, і зменшення розміру стягнутих з позивача аліментів негативно відобразиться на матеріальному становищі неповнолітніх дітей.

Приймаючи до уваги вищенаведене, а також приписи „Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27. ІХ. 1991 року та „Декларації прав дитини, які регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу, апеляційний суд приходить до висновку, що твердження апелянта щодо невідповідності висновків рішення суду першої інстанції фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. За даних обставин у апеляційного суду відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухваленого на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями : 303, 304, 307,308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 вересня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: