Чернігівський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/2523/766/2012 Справа № 2523/1271/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2012 року м.Чернігів Чернігівський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді Кухти В.О.

при секретарі Борисенко К.В.,

з участю первісного позивача, та первісного відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Чернігів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та усунення перешкод в користуванні квартирою, -

В с т а н о в и в :

У липні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у якому зазначила, що вони з відповідачем проживають в двокімнатній квартирі АДРЕСА_1 та області. Після їх розлучення у них почали виникати спори з приводу користування цією квартирою. Вона з сином ОСОБА_3 займає кімнату площею 22,7 кв.м.. Відповідач займає кімнату площею 11,7 кв.м.. У звязку з цим просить визначити порядок користування квартирою виділивши їй та її сину кімнату площею 22,7 кв.м., а відповідачу іншу кімнату; коридор, кухню, туалет та ванну кімнату залишити у спільному загальному користуванні.

Відповідач до початку розгляду справи по суті предявив зустрічний позов до ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_3 у якому послався на те, що вони більше шести місяців не проживають в квартирі, більшу кімнату площею 22,2 кв.м. ОСОБА_1 замкнула не надавши йому ключа і тепер він не може користуватися нею. Тому, просить визнати відповідачів за зустрічним позовом такими, що втратили право користування спірною квартирою та зобовязати ОСОБА_1 надати йому можливість користуватися кімнатою площею 22,2 кв.м. в спірній квартирі, відчинивши її для вільного доступу.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_1, яка виступала також як представник ОСОБА_3, свій позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в первісній позовній заяві, проти зустрічного позову заперечила та зазначила, що вона з сином періодично проживає у спірній квартирі, завезла туди свої речі, вирішувала побутові питання повязані з користуванням цією квартирою, має пільгу на оплату комунальних послуг по цій квартирі.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 в судовому засіданні зустрічний позов підтримав, а проти первісного позову заперечив та послався на те, що ОСОБА_3 взагалі жодного разу не був у цій квартирі, а ОСОБА_1 завезла старі речі для імітації свого проживання в квартирі та зачинила їх у більшій кімнаті, але фактично у спірній квартирі не проживала, а проживала разом з сином у м.Чернігові.

Заслухавши сторони, свідків, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що первісний позов не підлягає задоволенню, а зустрічний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно копії ордеру на житлове приміщення від 14.01.2010 року /а.с.4/ ОСОБА_2 та членам сімї ОСОБА_4 та ОСОБА_3 надана квартира площею 33,9 кв.м. в АДРЕСА_2.

За рішенням Чернігівського районного суду від 21.03.2012 року /а.с.8/, яке набрало законної сили 03.04.2012 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано.

Згідно довідки Боромиківської сільської ради /а.с.5/ та витягу з будинкової книги /а.с.6/ сторони зареєстровані та проживають в спірній квартирі з 27.01.2010 року.

Відповідно до ч.3 ст. 64 ЖК України якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сімї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

За ст. 104 ЖК України член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам ст. 63 ЖК України. У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку.

Отже, законодавство виходить із визнання рівності прав і обов'язків усіх членів сім'ї наймача та передбачає можливість встановлення судом порядку користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду лише при одночасному вирішенні питання про зміну договору найму жилого приміщення.

Проте, згідно з довідкою Боромиківської сільської ради від 06.09.2012 року /а.с.26/ спірна квартира не приватизовувалась та є службовою квартирою, що не заперечувалося сторонами.

Відповідно до ч.2 ст.123 ЖК України до користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73 - 76, 79 - 83, 85, 90, частиною шостою статті 101, статтями 103 - 106 цього Кодексу.

Таким чином, правила передбачені ст.104 ЖК України про можливість зміни договору найму не стосуються службового житла, а тому не можуть бути застосовані до спірних правовідносин. Глава 3 ЖК України, яка регламентує порядок користування службовими житловими приміщеннями не дозволяє зміну договору найму службової квартири, а тому первісний позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У разі відсутності особи понад встановлені строки в судовому порядку її може бути визнано такою що втратила право користування жилим приміщенням.

Однак, свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердили, що вони були у спірній квартирі разом з ОСОБА_1 та її сином ОСОБА_3 після її розлучення зі ОСОБА_2, зокрема, влітку цього року.

Посилання зустрічного позивача на акт обстеження житлово-побутових умов від 04.08.2012 року /а.с.26/ та показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які є їх сусідами та дали показання, що не бачили ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_3 у спірній квартирі, не спростовують показання зазначених вище свідків, оскільки законодавством не передбачено встановлення актами обстеження житлово-побутових умов часу відсутності наймача чи членів його сімї за місцем проживання, а ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не могли постійно слідкувати за тим, хто перебуває в спірній квартирі.

Крім цього, згідно з ч.6 ст.29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання, а тому посилання зустрічного позивача на те, що ОСОБА_1 та її син ОСОБА_3 фактично проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 не свідчить про їх відсутність за місцем реєстрації у спірній квартирі.

Тобто відсутність відповідачів за зустрічним позовом в спірній квартирі протягом більш ніж шести місяців в судовому засіданні не підтвердилася.

Разом з тим, як зазначалося вище, наймач та колишні члени його сімї в силу ст.64 ЖК України мають рівні права при користуванні житловим приміщенням.

Сторонами не заперечувалося, що ОСОБА_1 замкнула кімнату площею 22,2 кв.м. у спірній квартирі. Це також підтвердили свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12. Доказів того, що позивач за зустрічним позовом має ключ від цієї кімнати, як стверджувала ОСОБА_1, нею не надано. Тому, суд приходить до висновку, що необхідно усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_2 цієї кімнати у спосіб про який він просить у зустрічній позовній заяві.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.29 Цивільного кодексу України, ст.ст. 64, 70, 71, 123 Житлового кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

Вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою відмовити в повному обсязі.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та усунення перешкод в користуванні квартирою - задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_1 надати ОСОБА_2 можливість користуватися кімнатою площею 22,2 кв.м. в квартирі АДРЕСА_3 та області, відчинивши її для вільного доступу.

В іншій частині в задоволенні зустрічного позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 частину судових витрат в розмірі 36,73 грн..

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.О.Кухта