Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-89/12 Головуючий у 1 інстанції: Комишня Н.І.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2012 року м . Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Гончара О.С.

суддів : Воробйової І.А.

ОСОБА_2

при секретарі Черненко А.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 05 грудня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа група громадянства еміграції та реєстрації фізичних осіб Камянсько-Дніпровського РВ УМВС України про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2006 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа група громадянства еміграції та реєстрації фізичних осіб Камянсько-Дніпровського РВ УМВС України про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та визнання права власності.

В позовній заяві зазначав, що він та ОСОБА_6 з 30 березня 2002 року за згодою ОСОБА_5 вселились в квартиру за адресою Запорізька область м. Камянка-Дніпровська вул. Леніна, 35/17.

У квітні 2002 року ними була погашена заборгованість за комунальні послуги. При вселенні до квартири зясувалось, що за несплату спожитої електроенергії постачання було припинено, не було лічильника, сантехніки, постачання води до квартири було припиненим. На дверях не було замку, на вікнах було відсутнє скло. Вже на той час особистих речей ОСОБА_5 у вищевказаній квартирі не було. ОСОБА_5 дала згоду на прописку позивача, за умовою, що комунальна заборгованість ним буде погашена.

У листопаді 2004 року у вищевказаній квартирі була прописана ОСОБА_6. Позивач також мешкав у вищевказаній квартирі, хоча прописаний був за іншою адресою. ОСОБА_5 добровільно відмовилась від права користування жилим приміщенням і вибула за невідомою адресою.

У травні 2005 року ОСОБА_6 добровільно вибула з вищевказаної квартири, залишивши право на приватизацію йому. Всі платежі сплачував ОСОБА_4 В звязку з ліквідацією К.-Дніпровського підприємства теплових мереж, він змушений був зробити індивідуальне газове опалення, зробив капітальний ремонт.

У листопаді 2005 року ОСОБА_4 звернувся до К.-Дніпровського державного комунального підприємства «ЖИТЛО» з заявою про передачу вищевказаної квартири йому у власність, в звязку з чим йому керівником органу приватизації було видано розпорядження про передачу квартири у приватну власність, однак рішення про визнання права власності так він і не отримав.

За даними Запорізького бюро технічної інвентаризації ОСОБА_5 не є власником квартири, а квартира є комунальною власністю.

На підставі викладеного, просив суд, визнати ОСОБА_5 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 17 в будинку № 35 по вул. Леніна, в м. К.-Дніпровська Запорізької області та визнати за ОСОБА_4 право власності на вказану квартиру.

Рішенням Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 05 грудня 2006 року позов задоволено.

Визнано ОСОБА_5, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 17, у будинку № 35, по вулиці Леніна, в м. Камянка-Дніпровська, Запорізької області.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3М.(дошлюбне прізвище ОСОБА_6) посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині визнання права власності, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог щодо визнання права власності на спірну квартиру за ОСОБА_4, в іншій частині залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до правовідносин.

Обгрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини, правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджені достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Судом не взято до уваги, що відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства.

Ухвалюючи рішення про визнання права власності за ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_2»янка-Дніпровська Запорізької області , суд першої інстанції, виходив із того, що позивач є громадянином України, який постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1»янка-Дніпровська Запорізької області, відповідно до розпорядження органу приватизації йому передана в приватну власність вказана квартира.

На порушення вимог ст.213 ЦПК України в рішенні суду не зазначено, на підставі якої норми матеріального права ним вирішено спор.

Суд безпідставно при винесені рішення послався на ст.256 ЦПК України, якщо діюче законодавство не передбачає іншого порядку від якого залежить встановлення особистих майнових прав громадян, то у судовому порядку такі права можуть бути встановлені.

Стаття 345 ЦК України встановлює, що фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є у комунальній власності, у порядку, встановленому законом. Порядок приватизації громадянами найманих ними жилих приміщень у будинках державного житлового фонду регулюється Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача займаних квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно мешкають в даній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обовязковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Передача квартир у власність громадян оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру, яке реєструється в органах приватизації.

Відповідно до наведених норм Закону та положень ЖК України на приватизацію мають особи, які поселились у квартиру в установленому законом порядку, у тому числі з дотриманням правил реєстрації, і постійно проживали в момент проведення приватизації. Лише один факт проживання в квартирі без зясування підстав поселення в неї не свідчить про набуття права користування квартирою, а відповідно й права на її приватизацію.

Проте судом залишилися не зясованими обставини поселення позивача в спірну квартиру, чи були дотримані при цьому вимоги діючого житлового законодавства, хоча це має суттєве значення для правильного вирішення спору.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації.

За змістом зазначеного закону право особи, яка виявила бажання приватизувати займану квартиру, реалізується шляхом звернення до відповідних органів, які приймають рішення про передачу чи відмову у передачі квартири у власність цієї особи.

У разі відмови належного органу у передачі квартири у власність, спір вирішується судом шляхом визнання недійсним рішення зазначеного органу та зобов»язання останнього вчинити певні дії.

З матеріалів справи вбачається, що 12 липня 2005 року ОСОБА_3 було зареєстровано у ІНФОРМАЦІЯ_2»янка-Дніпровська Запорізької області. (а.с.50)

19 травня 2005 року ОСОБА_4, не знімаючись з реєстрації за адресою квартира АДРЕСА_3»янка-Дніпровська Запорізької області, було зареєстровано за адресою квартира ІНФОРМАЦІЯ_3»янка-Дніпровська Запорізької області. (а.с.7).

Згідно довідки Державного комунального підприємства «Житло» від 10.11.2011 року органом приватизації щодо приватизації квартири АДРЕСА_4»янка-Дніпровська , Запорізької області розпорядження не видавалося.(а.с.66)

ОСОБА_4 не наведено жодних доказів щодо відмови органу приватизації з приводу його звернення щодо передачі спірної квартири у його власність.

Відповідно до пояснень, наданих ОСОБА_3 у судовому засіданні, вона своєї згоди на приватизацію спірної квартири не надавала, в органи приватизації не ходила, до суду її не викликали, дізналась про оскаржуване рішення суду лише в 2011 році.

Таким чином, небажання когось із членів сімї взяти участь у приватизації квартири позбавляє можливості інших членів сімї на отримання квартири у власність у порядку, передбаченому законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», чого суд не врахував та неправильно застосував норму матеріального права при ухваленні рішення у справі.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З огляду на вказане звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку приватизації повинно мати місце при наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного органу приватизації, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов невірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання права власності на спірну квартиру.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивачки підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню в частині визнання права власності за ОСОБА_4 на спірну квартиру.

Керуючись ст. ст.307, 308,313,317 ЦПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 05 грудня 2006 року по даній справі скасувати в частині визнання за ОСОБА_4 права власності на квартиру АДРЕСА_5»янка-Дніпровська Запорізької області. В решті рішення суду залишити без змін. Допустити поворот виконання рішення суду, скасувавши за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_5»янка-Дніпровська Запорізької області.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: