АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/4320/12 Справа № 2-1967/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лаченкова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2012 року колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Лаченкової О.В.

суддів Варенко О.П., Григорченка Е.І.

при секретарі Солод О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи - виконавчий комітет Нікопольської міської ради, Управління архітектури та містобудування Нікопольської міської ради про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, -

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2012 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та задовольнити його позовні вимоги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та сторонами не заперечується, що ОСОБА_2 згідно договору про довічне утримання від 20 грудня 2004 року, укладеного між ним та ОСОБА_8, посвідченого Першою Нікопольською державною нотаріальною конторою за № 2-2587, є власником 2/13 частин будинку № 29 по вул. Херсонській в м. Нікополі.

З відповіді КП «НМБТІ» № 559 від 10 лютого 2010 року вбачається, що 2/13 частини вказаного будинку це квартира №8.

Згідно державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_2 1-ДП № ООП64, земельна ділянка площею 0,0255 га, що розташована в м. Нікополі по вул. Херсонській, 29/8 передана у приватну власність ОСОБА_8 для обслуговування житлового будинку 0,0255 га.

ОСОБА_3 є власником 1/13 частини будинку № 29 по вул. Херсонській в м. Нікополі (квартира № 9) на підставі договору дарування від 20 червня 2000 року.

За ОСОБА_4 зареєстровано квартиру ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі договору купівлі-продажу від 04 грудня 2001 року.

Квартира № 5 зареєстрована за ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу від 11 квітня 2006 року.

З відповіді Нікопольського міського відділу ДРФ «Центр ДЗК» № 3-6-12/13-681 від 26 серпня 2010 року вбачається, що згідно бази даних автоматизованої системи, що ведеться з липня 2003 року, інформація про правовий режим земельної ділянки домоволодіння № 29 по вулиці Херсонській в м. Нікополі відсутня.

ОСОБА_8 зверталась до різних інстанцій з приводу дій відповідачів, а позивач звертався до виконавчого комітету щодо звернень ОСОБА_10

Згідно витягу з рішення виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 09 липня 2008 року № 584 ОСОБА_4 надано дозвіл на проектування на реконструкцію індивідуального житлового будинку і господарських споруд, проект реконструкції житлової квартири № 7 із прибудовою на вулиці Херсонській, 29 в м. Нікополі.

Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю 02 жовтня 2008 року виносився припис начальнику ЖЕК №7 з дорученням розібратися в правомірності встановлення паркану мешканцями кв.7,9. 21 листопада 2008 року комісія з вирішення земельних спорів вирішила рекомендувати ОСОБА_4 звернутися до ДАБК з приводу самовільного будівництва підвалу.

Виконавчим комітетом Нікопольської міської ради, після розгляду технічного висновку на відповідність вимогами державних будівельних норм житлового будинку після самовільно проведеної реконструкції та прибудови сіней та самовільно побудованої господарської будівлі на вул. Херсонській, 29 в м. Нікополі, було надано згоду на визнання права власності за ОСОБА_3 на самочинні побудови.

Згідно відповіді начальника Нікопольського РВ ГУМНС України від 22 березня 2010 року № 103 доступ пожежно-рятувального підрозділу для гасіння пожежі в будинку № 9 домоволодіння № 29 можливе з боку вулиці Херсонської.

Суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.І, 7 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови неможливим або особа.

яка здійснила будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Отже, судом вірно вказано, що право на звернення до суду з позовом про перебудову чи знесення самочинно збудованої споруди надано відповідному органу державної влади або органу місцевого самоврядування, а фізичній особі такого права діючим законодавством не надано.

Крім того, суд прийшов до вірного висновку, що оскільки позивачем не доведено, що з протиправних дій відповідачів він зазнає перешкоди у доступі до своєї квартири, то вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Враховуючи те, що інші вимоги позову безпосередньо пов'язані з вирішенням спору про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, зобов'язання знести самовільно збудовані споруди, у задоволенні яких відмовлено, то суд обґрунтовано відмовив в задоволенні цих вимог.

Колегія суддів вважає, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень по ним.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Крім того приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

З'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями сторін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді