АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________
Провадження №22-ц/2090/6738/2012 Головуючий 1-ї інстанції Єрмак Н.В.
Справа №2-7138/2012 Доповідач: Довгаль А.П.
Категорія: поновлення порушеного
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2012 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Довгаль А.П.

суддів Коровіна С.Г., Коваленко І.П.

при секретарі Рудь А.С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 липня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: Харківська міська рада, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про знесення обєкту самочинного будівництва, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третіх осіб: ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому просить відповідачів демонтувати зливну яму №3, що розташована на території домоволодіння №36 по вул.. Іскринській в м. Харкові та виконати рекультивацію земельної ділянки у місті розташування цієї зливної ями

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що він є співвласником 41/100ч. вищевказаного домоволодіння. Відповідачі, які теж є співвласниками даного домоволодіння, без його згоди та отримання дозволу органів місцевого самоврядування самочинно збудували зливну яму № 3 на земельній ділянці, яка перебуває у спільному користуванні всіх співвласників домоволодіння.

У судовому засіданні суду першої інстанції позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_6 заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення позову, вказуючи, що спірна зливна яма була побудована ще до оформлення права власності позивачем на частину домоволодіння. Крім того, при ухваленні рішення Московським районним судом м. Харкова від 24.02.2012року, яким ОСОБА_3 було зобовязано знести самочинно збудовані зливні ями №№2,6 на цій же земельній ділянки, позивач із зустрічним позовом до суду не звертався, а тому, на її думку, предявивши окремо цей позов позивач зловживає своїми правами.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не заявилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник третьої особи - Харківської міської ради позов визнала, пояснивши, що дійсно відповідачами не отримано відповідного дозволу на забудову зливної ями №3 на території домоволодіння №36 по вул. Іскринській в м. Харкові.

Третя особа - ОСОБА_4 не заперечувала проти задоволення позову.

Третя особа - ОСОБА_5 про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10 липня 2012 року позов задоволено. Зобовязано ОСОБА_1 і ОСОБА_2 демонтувати зливну яму №3, розташовану на території домоволодіння №36 по вул.. Іскринській в м. Харкові та виконати рекультивацію земельної ділянки у місці розташування зливної ями№3. Стягнуто з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 109,40грн., а саме з кожної по 54,70грн.

Не погодившись з цим рішенням суду, в апеляційній скаргах ОСОБА_1 і ОСОБА_2 просять його скасувати і ухвалити у справі нове рішення про відмову ОСОБА_3 в позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, на неповне зясування обставин справи та на неналежну оцінку наданими доказам.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Так, відповідно до положень ст.ст. 10, 60 212 213, 215 ЦПК України умовами обґрунтованості рішення є повне зясування обставин, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими, та відповідність висновків суду, викладеним у рішенні, обставинам справи.

Згідно з вимогами ст.55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1ст.3 ЦПК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Частиною 1 ст.376 ЦК України встановлено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані на земельній ділянці що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно із ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судовим розглядом встановлено, що домоволодіння №36 по вул. Іскринській в м. Харкові на праві спільної часткової власності належить:

41/100ч. - ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 30.10.2007року;

по 25/200ч. кожній - ОСОБА_1, ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу від 22.10.2004року;

19/100ч. - ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 15.11.2002 року;

15/100ч.- володіє ОСОБА_4, даних про реєстрацію права власності на вказану частку за нею матеріали справи не містяться.

Земельна ділянка, яка закріплена за цим домоволодінням, перебуває в спільному користуванні всіх співвласників.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали від інших співвласників домоволодіння №36 по вул. Іскринській в м. Харкові згоду на будівництво зливної ями №3, а також що це будівництво проводилася за узгодженою у встановленому законом порядку технічною документацію, відповідачами ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не надано, хоча відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України це є їх обовязком.

Твердження відповідачів стосовно того, що ОСОБА_3 не вправі звертатися до суду з такими вимогами, оскільки на даний час не є власником будь-якої частини вищеназваного домоволодіння колегією суддів не приймаються, оскільки спростовуються договором про розірвання договору дарування частки житлового будинку від 16.07.2010року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за реєстровим №1193, згідно якого було розірвано договір дарування 41/100ч. житлового будинку №36 по вул. Іскринській в м. Харкові, укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_11 18 серпня 2009року.

Задовольняючи позов, суд дійшов правильного й обґрунтованого висновку про необхідність знесення самочинно збудованої відповідачами зливної ями №3 на території зазначеного вище домоволодіння.

Колегія судів, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, визнає, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до положень ст.308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 липня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді -