Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Драгомерецького М.М.,

суддів: Парапана В.Ф.,

ОСОБА_1,

при секретарі: Павлін О.В.,

за участю: представника відповідача ТОВ «Інтерагент ЛТД» - ОСОБА_2

та представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ТОВ «Інтерагент ЛТД» на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21 червня 2012 року за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагент ЛТД» про стягнення вартості майна, -

в с т а н о в и л а:

17 червня 2011 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Інтерагент ЛТД», в якому просила стягнути з відповідача вартість частини майна товариства, яка пропорційна частці померлого учасника ТОВ «Інтерагент ЛТД» ОСОБА_5, а саме 33,3 %, а також судові витрати, повязані з розглядом справи, які складаються із суми сплаченого державного мита, витрат на ІТЗ судового процесу, а також із сплати проведення комплексної судової експертизи.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 10 червня 2007 року помер рідний брат позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 11 червня 2007 року серія 1-ЖД №1069.

01 лютого 2008 року ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, зареєстровано у реєстрі за №44-292 (спадкова справа № 573/2007 р.). Відповідно до вказаного свідоцтва спадкове майно складається з частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагент ЛТД», що складає 33,3%. Оскільки позивачка ОСОБА_3 не згодна з оцінкою вартості визначеної частки товариством, то вона звернулася з відповідним позовом до суду, та просила його задовольнити з наведених у позовній заяві правових підстав.

Представник відповідача ТОВ «Інтерагент ЛТД» позовні вимоги ОСОБА_3 не визнав, та в своїх запереченнях на позов зазначав, що не може підлягати стягненню з ТОВ «Інтерагент ЛТД» ринкова вартість майна, яка визначена судовою експертизою, а підлягає стягненню балансова вартість майна, яка визначена на час виходу спадкоємця з товариства, крім того, позивачка пропустила строки позовної давності для звернення до суду, а тому просив у задоволенні позову відмовити.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 21 червня 2012 року позов ОСОБА_3 задоволено у повному обсязі, судом стягнуто з відповідача ТОВ «Інтерагент ЛТД» на користь позивачки ОСОБА_3 ринкову вартість 33,3 % майна ТОВ «Інтерагент ЛТД» в розмірі 952 018 (девятсот пятдесят дві тисячі вісімнадцять) гривень 70 копійок, а також судові витрати по справі у розмірі: державне мито - 1700 гривень, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 120 гривень, та вартість комплексної судової експертизи у розмірі 4952 гривень 64 копійки.

В апеляційній скарзі ТОВ «Інтерагент ЛТД» просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити у повному обсязі, вказуючи на те, що рішення суду першої інстанції являється незаконним та необґрунтованим, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права та процесуального права, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

У судове засідання не з'явилась позивачка по справі ОСОБА_3, але про розгляд справи вона сповіщалась належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання нею судової повістки, крім того іі інтереси у суді апеляційної інстанції представляє довірена особа, тому у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України її неявка до суду апеляційної інстанції не перешкоджає розглядові справи, та не перешкоджає її у доступі до апеляційного суду.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ТОВ «Інтерагент ЛТД» та пояснення на апеляцію його представника ОСОБА_2, а також заперечення на апеляційну скаргу представника позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, оскільки рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи позивачка ОСОБА_3 є єдиною спадкоємницею ОСОБА_5, який помер 10 червня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 11 червня 2007 року, серії 1-ЖД № 1069.

Позивачка ОСОБА_3 заявою від 03 листопада 2007 року, поданою через державного нотаріуса ОСОБА_6, повідомила товариство відповідача, що нею як спадкоємицею ОСОБА_5, частка якого у статутному капіталі товариства становить 33,3 %, подана заява про прийняття спадщини та оформлення прав на спадкове майно, а саме частку у статутному капіталі ТОВ «Інтерагент ЛТД».

01 лютого 2008 року ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, зареєстровано у реєстрі за №44-292 (спадкова справа №573/ 2007 р.). Відповідно до вказаного свідоцтва, спадкове майно складається з частки у статутному капіталі ТОВ «Інтерагент ЛТД», що складає 33,3 %.

Оцінка спадкового майна становить 289 710 (двісті вісімдесят девять тисяч сімсот десять) гривень. Таким чином у вказаному свідоцтві зазначено, як склад спадкового майна так і його вартість. При цьому позивачка вказане свідоцтво в частині визначення вартості спадкового майна не оспорювала.

На цих підставах у позивачки ОСОБА_3 виникло право вимоги до відповідача - ТОВ «Інтерагент ЛТД», щодо отримання спадщини у вигляді частки 33,3% у статутному фонді ТОВ «Інтерагент ЛТД» вартістю 289 710 гривень.

Рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Інтерагент ЛТД» від 22 квітня 2008 року (протокол №1/08 від 22.04.2008 року) було вирішено не приймати (відмовити у прийомі) до складу учасників ТОВ « Інтерагент ЛТД» позивачку, як спадкоємця вибувшого учасника ТОВ «Інтерагент ЛТД» ОСОБА_5 та провести з нею розрахунки шляхом виплати частини вартості майна товариства, що пропорційна частці спадкодавця, у порядку, визначеному чинним законодавством України. На вказаних зборах був присутній уповноважений представник позивачки, якому за його заявою було видано рішення зборів учасників ТОВ «Інтерагент ЛТД» від 22 квітня 2008 року, що підтверджується його розпискою.

За змістом ч.1 ст.1216 та ч.1 ст.1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкодавець ОСОБА_5 був учасником товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагент ЛТД», його частка у майні становила 33,3 % статутного капіталу товариства, що підтверджується статутом товариства в редакції 2005 року.

Згідно до ч.1 ст.140 ЦК України, ч.3 ст.80 ЦК України та ч.1 ст.50 Закону України «Про господарські товариства» товариством з обмеженою відповідальністю є господарське товариство, що має статутний капітал, поділений на частки, розмір яких визначається установчими документами, і несе відповідальність за своїми зобовязаннями тільки майном.

Відповідно до ч.2 ст.1219 ЦК України право на участь у товаристві до складу спадщини не входить, якщо інше не встановлено законом або його установчими документами.

Як визначив Пленум Верховного Суду України у свої правової позиції, яка викладена в п.9 Постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи спір про спадкування частки учасника підприємницького товариства, необхідно враховувати, що це допускається ст.ст. 130, 147, 166 ЦК України, ст.ст.55,69 Закону України від 19 вересня 1991 року №1576-ХII «Про господарські товариства» і не підпадає під заборону п.2 ч.1 ст. 1219 ЦК України. При цьому спадкується не право на участь, а право на частку в статутному (складеному) капіталі.

Підпунктом 6.6 статуту ТОВ «Інтерагент ЛТД» передбачено, що при відмові Товариства від прийняття до нього спадкоємця, останньому видається у грошовій або натуральній формі частка у майні, що належала спадкодавцю, вартість якої визначається на день смерті учасника.

22 квітня 2008 року зборами учасників товариства «Інтерагент ЛТД» спадкодавця учасника товариства ОСОБА_5 виведено зі складу учасників у звязку зі смертю (протокол №1/08 від 22 квітня 2008 року), а позивачці було відмовлено у прийнятті до складу учасників ТОВ «Інтерагент ЛТД», як спадкоємця ОСОБА_5.

Відповідно до ч.2 ст.148 ЦК України, ч.2 ст. 55 Закону України «Про господарські товариства» та п. 5.5 статуту товариство повинно виплатити позивачці вартість частини майна, пропорційну частці спадкодавця у статному капіталі.

Згідно з ч.1 ст.54 ЗУ «Про господарські товариства» при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість майна товариства, пропорційно його частці у статному капіталі. Виплата проводиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до дванадцяти місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі.

Відповідно ч.2 ст.55 ЗУ «Про господарські товариства» при відмові правонаступника (спадкоємця) від вступу до товариства з обмеженою відповідальністю або відмові товариства у прийняті до нього правонаступника (спадкоємця) йому видається у грошовій або натуральній формі частка у майні, яка належала реорганізованій або ліквідований юридичній особі (спадкодавцю), вартість якої визначається на день реорганізації або ліквідації (смерті) учасника. У цих випадках розмір статутного капіталу товариства підлягає зменшенню.

З аналізу зазначених норм судова колегія приходить до висновку, що визначення ринкової вартості нерухомого майна законом не вимагається, а вартість майна товариства визначається із відповідного фінансового звіту та балансу товариства за відповідний рік.

Як вбачається з розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» від 24 жовтня 2008 року №13, які викладені в п.30 при визначені порядку і способу обчислення вартості майна товариства на частини прибутку, яку має право отримати учасник при виході (виключенні) з товариства (або спадкоємець учасника у випадку відмови у прийнятті до товариства), суд, за умови неврегульованості цього питання установчими документами, визначає вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, виходячи з вартості чистих активів товариства, що зазначається на підставі балансу, складеного на дату виходу (дату смерті учасника).

Для зясування питання щодо вартості частки у статутному капіталі, яка підлягає сплаті спадкоємцю ОСОБА_3, ухвалою суду першої інстанції було призначено комплексну судово-економічну експертизу.

Згідно висновку комплексної судово-економічної експертизи №12644/1465, сума коштів, яка підлягає виплаті спадкоємцю долі вартості майна ТОВ «Інтерагент ЛТД» ОСОБА_5 33,3 % станом на 01 липня 2007 року (найближча дата складання балансу до дати смерті спадкодавця):визначено альтернативно: - з урахуванням ринкової вартості будівлі офісу та ринкової вартості автомобілів, які визначені судово-будівельно-технічною експертизою №14646/23 від 19.03.2012 року та судово-авто-товарознавчими експертизами від 29.12.2011 року №14647, №14648, №14649, а саме: 952 018,70 гривень; та - згідно даних балансу товариства станом на 01 липня 2007 року, а саме: 269 060 гривень.

Для визначення вартості майна суд першої інстанції помилково в оскаржуваному рішенні прийняв суму з урахуванням ринкової вартості активів нерухомого майна та транспортних засобів товариства, а саме 952 018 гривень.

На думку колегії суддів, така позиція суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, так як висновок місцевого суду про необхідність враховувати ринкову вартість майна ТОВ «Інтерагент ЛТД» для визначення сумарності вартості активів та здійснення переоцінки основних засобів товариства, помилково зроблені з посиланням на Рекомендації президії Вищого господарського суду України від 28.12.2007 року №04-5/14 «Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин» (з відповідними змінами), згідно яких будь-який учасник товариства має право вимагати проведення з ним розрахунків, виходячи з дійсної (ринкової) вартості майна товариства, та Положення (стандарти) бухгалтерського обліку, якими передбачено можливість переоцінки балансової вартості для деяких категорій активів товариства, зокрема таких як основні засоби (пункт 16 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 N 92).

З огляду на вище наведене, судова колегія вважає ці доводи місцевого суду такими, що не відповідає правовій позиції, яка викладеній в пункті 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» від 24 жовтня 2008 року №13.

Також, згідно до розяснень №Х-II-19 від 28 липня 2004 року МЮ України «Про визначення вартості майна товариства з обмеженою відповідальністю у разі виходу із його складу учасників» слідує, що розрахунок повинен здійснюватися на підставі даних саме балансу підприємства.

Що стосується доводів суду першої інстанції про обовязкову переоцінку основних засобів товариства, то судова колегія зазначає, що обовязкове проведення експертної оцінки майна товариства відповідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», передбачено при виході (виключенні) учасника із товариства, у якому є частина державного чи комунального майна, або при зверненні одного або кількох учасників товариства при наявності на це згоди самого товариства, отриманого в порядку, передбаченому законом та Уставом.

Однак такої згоди товариства в матеріалах справи не міститься. З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що ТОВ «Інтерагент ЛТД» створено за рахунок внесків фізичних осіб та в ньому відсутня частка державного чи комунального майна.

Таким чином судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції є помилковими, та такими що не відповідають дійсним обставинам справи і не ґрунтуються на нормах матеріального права. В даному випадку позивачка ОСОБА_3 має право на виплату вартості частки у майні товариства, яка визначається виходячи з даних балансу товариства станом на 01 липня 2007 року, а саме виходячи з розміру власного капіталу товариства, у звязку з чим сума, які підлягає виплаті позивачу складає 269 060 гривень.

Згідно п.3 ч.1 ст.307, ч.1 ст.309 рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру стягнутої з відповідача ТОВ «Інтерагент ЛТД» на користь позивачки ОСОБА_3 вартості 33,3 % майна товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагент ЛТД» в розмірі 269 060 гривень.

Інші доводи апеляційної скарги, а саме щодо пропуску позивачкою ОСОБА_3 строків позовної давності, то на думку судової колегії вони суттєвими не являються, а тому не дають підстав для відмови у задоволенні позову в повному обсязі за їх спливом.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати, які сторони понесли при розгляді справи в суді першої та апеляційної інстанцій, підлягають розподілу між сторонами пропорційно до задоволених позовних вимог та вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 3 ч.1 ст.307, 309, 313, 316, 317, 319 Цивільного процесуального кодексу України, судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Одеської області,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагент ЛТД» задовольнити частково, рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21 червня 2012 року змінити.

Позов ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагент ЛТД» про стягнення вартості майна задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагент ЛТД» на користь ОСОБА_3 269 060 (двісті шістдесят девять тисяч шістдесят) гривень, судові витрати при розгляді справи судом першої інстанції: державне мито у розмірі 480,46 гривень, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 33,91 гривень, 1399,72 гривень вартості комплексної судової експертизи.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагент ЛТД» судові витрати при розгляді справи в суді апеляційної інстанції: 1 154,62 гривень судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено в касаці йному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області М.М. Драгомерецький

ОСОБА_7

ОСОБА_1