Справа № 1003/5923/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

08 червня 2012 року Білоцерківський міськрайонний суд у складі:

головуючого судді Гапоненко А. П. ,

при секретарі Миронова Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Біла Церква , справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася з названим позовом до суду, посилаючись на те, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 з 5 листопада 1977 року по 26 січня 2005 року. Від спільного шлюбу є син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею. Шлюб між нею та відповідачем було розірвано 26 січня 2005 року. Відповідач зареєстрований в належній їй та сину квартирі за адресою: АДРЕСА_1, але тривалий час не проживає у вказаній квартирі, не цікавиться нею та не бере участі в оплаті комунальних послуг. Добровільно знятися з реєстраційного обліку квартири відповідач не бажає, що змушує позивача звернутися до суду з зазначеним позовом, яким просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

В судовому засіданні позивач повністю підтримала заявлений позов, просить його задовольнити та визнати відповідача особою, що втратила право користуватись належним їй та сину на праві власності житлом.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчать розписки повідомлення , а тому, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку що позов підлягає задоволенню.

Так, в суді встановлено, що позивач та її син ОСОБА_3 являються співвласниками житлового приміщення квартири АДРЕСА_2, що підтверджується витягом про реєстрацію прав власності МБТІ та копією договору дарування від 09.04.2011 року. Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 26.01.2005 року. Як вбачається з позовної заяви, пояснень позивача та показів свідка ОСОБА_4 відповідач залишив сімю та переїхав проживати на інше місце, тобто не проживає за місцем реєстрації понад 1 рік як бувший член сім"ї позивачки, за комунальні платежі не сплачує, чим порушується право власників квартири на вільне користування житлом.

Вищенаведене підтверджується письмовими матеріалами справи.

Аналізуючи викладене, суд прийшов до висновку, що відповідач без поважних причин не користується спірним житлом на протязі більше ніж 1 рік, а тому заважає позивачу здійснювати своє право на безперешкодне користування власним житловим приміщенням.

За таких обставин суд вважає, що відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, позов задовольнити.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст.72 ЖК України визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням проводиться в судовому порядку.

У відповідності до ст.317 ЦК України право власності являє собою право на володіння, користування та розпорядження майном , причому відповідно до Конституції України та ст.387 ЦК України захист права власності забезпечується державою.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тобто вимагати поновлення його порушеного права власності.

Також ст.167 ЖК України передбачено, що у разі вибуття наймача жилого приміщення, що належить громадянинові, в інше жиле приміщення, останній втрачає право користуватись жилим приміщення.

Згідно ст.107 ЖК України, член сім"ї наймача жилого приміщення втрачає право на користування жилим приміщення в разі вибуття його на постійне місце проживання до іншого жилого приміщення в даному населеному пункті або до іншого населеного пункту.

Таким чином, враховуючи, що відповідач, який не проживає в спірному жилому приміщенні, має інше постійне місце проживання, але залишився перебувати на реєстраційному обліку в квартирі, яка належить позивачу та її сину, порушує права власників, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати за сплату судового збору в сумі 107,30 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.316,317, 319,386,391, 405 ЦК України, ст.ст.72,107,167 ЖК України та ст. 10, 60, 212, 213, 214,215,223,224 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користуватись жилим приміщенням - квартирою № 71, будинку № 62, по вул. Леваневського м. Біла Церква, Київської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 107,30 грн. за оплату судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_5