Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 2-2141/12
26.06.2012 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в
головуючого судді: Дубас Т.В.
за участю секретаря: Гуменної Ю.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Убагс ОСОБА_3,ОСОБА_2 Владімір, ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: відділення у справах громадянства, міграції і реєстрації фізичних осіб Києво-Святошинського районного відділу внутрішніх справ МВ С України в Київській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
У квітні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до Києво- Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2, Убагс ОСОБА_3.ОСОБА_2 Владімір, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що Позивачем були прописані Відповідачі в належному йому житловому будинку за адресою: Київська область, Києво- Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Садова, 98.
З громадянином ОСОБА_2 ОСОБА_1 уклав договір оренди даного житлового приміщення в якому останній проживав зі своєю сім'єю. Термін проживання Відповідачів закінчився 15 серпня 2011 року, після чого останні виїхали у невідомому Позивачу напрямку.
Відповідачі не проживають за вказаною адресою з 15 серпня 2011 року, так як виїхали зі своїми речами, а у відповідності з ч.І ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Підтвердженням факту того, що Відповідачі не проживають ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Садова є акти депутата Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво- Святошинського району Київської області.
Позивач просив суд визнати ОСОБА_2, Убагс ОСОБА_3,ОСОБА_2 Владімір, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим будинком № 98 за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Садова та зобов'язати відділення у справах громадянства, міграції і реєстрації фізичних осіб Києво- Святошинського районного відділу внутрішніх справ МВС України в Київській області зняти з реєстрації Відповідачів за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Садова, 98.
В судовому засіданні Позивач просив позов задовольнити в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час, та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується оголошенням в газеті, наявним в матеріалах справи.
Представник відділення у справах громадянства, міграції і реєстрації фізичних осіб Києво-Святошинського районного відділу внутрішніх справ МВС України в Київській області у судове засідання не з'явився, начальник Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України у Київській області подав заяву з проханням слухати справу за відсутності їх представника.
Суд, зі згоди Позивача та у відповідності до ст. 224 ІДИ К України ухвалює заочне рішення.
Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ч.І. ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в тому числі визнання права.
Як встановлено в судовому засіданні, що Позивачем були прописані Відповідачі в належному йому житловому будинку за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Садова, 98.
З громадянином ОСОБА_2 ОСОБА_1 уклав договір оренди даного житлового приміщення в якому останній проживав зі своєю сім'єю. Термін проживання Відповідачів закінчився 15 серпня 2011 року, після чого останні виїхали у невідомому напрямку.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни,-які. мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 р. № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сімї наймача, чи прописані вони в даному жилому, приміщенні, чи було це приміщення постійним, місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість л часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сімї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.
Суд не знаходить підстав для застосування ст. 72 Житлового кодексу України, на яку посилається Позивач як на обгрунтування заявлених вимог, оскільки дана норма застосовується для регулювання відносин щодо користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду, а відповідно до витягу Києво- Святошинського бюро технічної інвентаризації № 14303559 від 19.04.2007 року будинок за адресою: і Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Садова, 98 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, а тому при вирішенні даного спору необхідно застосовувати норми Цивільного кодексу.
Відповідно до 4.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає права на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. :
Згідно ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Ц1ІК України.
Відповідно до статті 57 ЦІ1К України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин^ що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення дяк вирішення справи.
За таких обставин, суд, розглядаючи справу в межах позовних вимог та на підставі наданих Позивачем доказів, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, оскільки факт відсутності відповідача понад один рік в спірному житловому приміщенні не підтверджений судовому засіданні. ...
На підставі ст. ст. 15, 16, 405 Цивільного кодексу України, ст. 150 Житлового кодексу України, п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 р. № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» та керуючись ст. ст. 57,60, 208, 209, 212, 213, 224, 225 ЦПК України, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Убагс ОСОБА_5,ОСОБА_2 Еіладімір, ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: відділення у справах громадянства, міграції і реєстрації фізичних осіб Києво- Святошинського районного відділу внутрішніх справ МВС України в Київській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.
Заочне рішення може бути оскаржене до Апеляційнбого суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: Т.В. Дубас