АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц/2090/ 7251 / 2012 Доповідач Кукліна Н.О.
Справа № 2-1516/2011 Головуючий 1 інстанції Федосенко В.В.
Категорія: кредитні правовідносини
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 грудня 2012 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Кукліної Н.О.

С у д д і в ОСОБА_1

ОСОБА_2

При секретарі Каплоух Н.Б.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «КРЕДІ ОСОБА_3»( до перейменування Публічне акціонерне товариство «Індустріально-експортний банк»») до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором

по апеляційній скарзі представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_7

на заочне рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 6 вересня 2011 року

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2010 року ПАТ «Індустріально-експортний банк»( який 21 березня 2011 року здійснив державну реєстрацію зміни назви на ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_3») звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вказував, що банк з позичальником ОСОБА_4 30 квітня 2008 року уклав кредитний договір на суму 150000 дол.США зі строком повернення 29 квітня 2028 року. Станом на 27 вересня 2010 року заборгованість за договором складала 151977 дол.США або 1 202 054 грн., які позивач просив стягти солідарно з позичальника та поручителів ОСОБА_5, ОСОБА_6 на підставі укладених з ними договорів поруки на виконання позичальником кредитних зобовязань . В ході розгляду справи позичальник виконав зобовязання за кредитним договором від 20 квітня 2008 року за рахунок відчуження предмету іпотеки та кредитних коштів на суму 366 204,21 грн., одержаних ОСОБА_4 на підставі кредитного договору №3353 від 19 листопада 2010 року. На забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору від 19 листопада 2010 року з ОСОБА_5, ОСОБА_6 укладено договори поруки.

В лютому 2011 року позивач позовні вимоги змінив і просив достроково стягти з позичальника ОСОБА_8 солідарно з поручителями ОСОБА_5, ОСОБА_6 через невиконання позичальником умов договору про щомісячну сплату згідно встановленому графіку 2142 грн. на погашення кредиту за кредитним договором №3353 від 19 листопада 2010 року заборгованість за кредитним договором, яка станом на 21 січня 2011 року складає : 361921,37 грн. - заборгованість за кредитом, 299,09 коп. заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом та 2 ,10 грн. пені, а всього 364 395,21 грн. ( а.с.48-51)

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 6 вересня 2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Індустріально-експортний банк» заборгованість за кредитним договором №3353 від 19 листопада 2010 року в сумі 364395,21 грн. та судові витрати.

В апеляційній скарзі представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_7 ставиться питання про скасування рішення суду 1 інстанції та ухваленні судом апеляційної інстанції нового рішення про відмову в позові, як предявленого до поручителя передчасно, бо вимога про дострокове повернення кредиту ні позичальнику , а ні поручителю банком не направлялася, хоча така дія до предявлення позову для банку є обовязковою .

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, обговоривши наведені в скарзі доводи та заперечення, перевіривши матеріали справи знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать, що між позичальником ОСОБА_9 та ПАТ «Індустріально-експортний банк»( після перейменування ПАТ«КРЕДІ ОСОБА_3») укладено кредитний договір № 3353 від 19 листопада 2010 року на суму 366 204,1 грн. зі строком повернення 18 березня 2024 року . До договору складено письмовий графік погашення кредиту, згідно якому позичальник на кожне 19 число місяця вносить грошову суму у розмірі, визначеному цим графіком. ( а.с.52-56)

Починаючи з грудня 2010 року, позичальник зобовязання, визначені кредитним договором № 3353 від 19 листопада 2010 року , про сплату на кожне 19 число місяці по 2475,70 грн., не виконує.

Згідно до п.2.5, 3.2.3 день прострочення заборгованості рахується з наступного дня після настання терміну сплати процентів та суми кредиту. Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту в повній сумі, сплаті нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій , якщо позичальник протягом трьох робочих днів від дати отримання вимоги банку не надасть додаткового забезпечення або запропоноване забезпечення не влаштовує банк.

За умовами п.3.1 договорів поруки № Р/3353-1 та № Р/3353-1 від 19 листопада 2010 року , укладеними з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 встановлено, що поручителі несуть перед банком солідарну відповідальність з позичальником на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги. ( а.с. 59-60)

Згідно до ст. 1050 ЦК України та розяснень, що містяться в п.29 Постанові Пленуму Вищого спеціаліз?ованого суду України з розгля?ду цивільних і кримінальних с?прав від 30 березня 2012 року «Про практику застосува?ння судами законодавства при? вирішенні спорів, що виникают?ь із кредитних правовідносин»у разі прострочення повернення позичальником чергової частини позики позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Також позикодавець має право згідно до ст.. 1052 ЦК України вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу , у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції вважав доведеним факт невиконання позичальником ОСОБА_9, починаючи з 20 грудня 2010 року умов кредитного договору про повернення кредиту та щомісячну сплату процентів за користування кредитом у визначені строки на кожне 19 число місяця.

Даний висновок суду першої інстанції підтверджується наявними у матеріалах справи доказами і доводами апеляційної скарги не спростовується.

Відповідно до ст. 554 ЦК України в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники , якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно зі ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Матеріали справи свідчать, що позичальником ОСОБА_9 зобовязання про повернення кредиту , забезпеченого порукою , не виконується.

Виходячи з наведених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про покладення на відповідача ОСОБА_5 солідарного з позичальником обовязку по виконанню грошового зобовязання за кредитним договором, укладеним між «Індустріально-експортний банк» та позичальником ОСОБА_9, по достроковому поверненню суми кредиту , процентів, неустойки.

Такий висновок суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовується.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у позивача права на вимогу про дострокове повернення заборгованості за кредитом не ґрунтуються на законі та умовах договору поруки, згідно якому банк має право достроково вимагати повернення кредиту.

За змістом п.3.1 договору поруки поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед банком на всю суму заборгованості , встановлену на момент подання позовної вимоги. ( а.с.59)

Твердження представника відповідача ОСОБА_5 про те, що банк не повідомляв поручителя про виникнення заборгованості позичальника, спростовується письмовою вимогою банку про дострокове погашення кредиту, яке одержано безпосередньо поручителем ОСОБА_5 23 лютого 2011 року.

Для перевірки вказаної обставини за клопотання представника ОСОБА_5 в судовому засіданні апеляційного суду оголошувалася перерва. Відповідач ОСОБА_5 факт одержання вимоги банку не заперечує.

Та обставина, що вимога банком вручена поручителю ОСОБА_5 після предявлена в суд позову про стягнення заборгованості на висновки суду першої інстанції не впливає і не може стати підставою для відмови в позові до поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором.

При вирішенні спору та ухваленні рішення суд 1 інстанції виходив відповідно до ст.ст. 10,11,60, 212,213 ЦПК України із повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.. 303 ЦПК України апеляційний суд в апеляційному порядку перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду 1 інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді 1 інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом 1 інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду 1 інстанції було зумовлено поважними причинами. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги. Якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Колегією суддів не встановлено таких порушень норм процесуального та матеріального права, які могли стати підставою відповідно до вимог ст.. 309 ЦПК України для перегляду рішення суду першої інстанції та ухваленні нового.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів , перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду 1 інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді 1 інстанції, визнає , що рішення судом 1 інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги

Керуючись ст.ст. 303,304,307, 308,313, 317, 319, 323, 324 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_7 відхилити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 6 вересня 2011 року залишити без змін

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді