АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________
Справа: № 2036/1335/2012 Головуючий: 1 інстанції
Провадження: № 22-ц-/2090/7358/2012 ОСОБА_1
Категорія: відшкодування шкоди Доповідач: Даниленко В.М.

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2012 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Даниленка В.М.,

Суддів: Малінської С.М., Швецової Л.А.,

при секретарі: Каменській Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 28 вересня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2011 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у подальшому уточненим, у якому вказував на те, що 02 серпня 2008 року близько 21 год. 10 хв. на ділянці шляху біля будинку № 2 по вул. Перемоги в смт. Есхар Чугуївського району Харківської області гр. ОСОБА_4, керуючи належним відповідачеві ОСОБА_3 мотоциклом «Дніпро - 16», д/н - 67-72 ХАЛ, в умовах недостатньої видимості в порушення вимог п.п. 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху не вибрав небезпечну швидкість руху, в звязку з чим не впорався з керуванням транспортним засобом та допустив наїзд на легковий автомобіль «Daewoo-Lanos», д/н - АХ 32-71 АХ, що належить позивачу.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу транспортний засіб - автомобіль «Daewoo-Lanos», д/н - АХ 32-71 АХ зазнав значних механічних ушкоджень.

Згідно висновку автотоварознавчої експертизи № 6487 від 02 грудня 2008 року розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу внаслідок пошкодження його автомобіля, становить 10 682 грн. 03 коп.

Постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 12 травня 2009 року встановлено вину гр. ОСОБА_4 в скоєнні вказаної ДТП, але провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закрито за спливом строку, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Постановою о/у СУР Чугуївського РВ ГУМВС України в Харківській області від 07 грудня 2010 року в порушенні кримінальної справи за ст. 289 КК України (незаконне заволодіння транспортним засобом) відносно гр. ОСОБА_4 відмовлено на підставі ст. 6 п. 2 КПК України, за відсутності в його діях складу злочину.

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що законним власником транспортного засобу - мотоцикла «Дніпро - 16», д/н - 67-72 ХАЛ є саме відповідач ОСОБА_3, який у добровільному порядку відшкодовувати заподіяну йому шкоду не бажає, позивач ОСОБА_2 просив суд на підставі ст.ст. 1187, 1188 ЦК України стягнути з останнього на його користь 10 682 грн. 03 коп. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням належного йому автомобіля «Daewoo-Lanos», д/н - АХ 32-71 АХ внаслідок ДТП, що мала місце 02.08.2008 року, а також судові витрати, понесені ним по справі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 підтримав заявлені ним вимоги й наполягав на їх задоволенні в повному обсязі, посилаючись на обставини, наведені ним у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 заявлених до нього позивачем вимог не визнав та заперечуючи проти задоволення цих вимог, посилався на їх безпідставність.

При цьому відповідач вказував на те, що він, дійсно є власником мотоцикла «Дніпро - 16», д/н - 67-72 ХАЛ, але будь-якого відношення до дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 02.08.2010 року він не має, позаяк учасником цієї ДТП був його племінник ОСОБА_4, який керував належним йому мотоциклом та отримав при зіткненні транспортних засобів тілесні ушкодження, в звязку з чим визнаний потерпілим у кримінальній справі, порушеної відносно іншого учасника ДТП ОСОБА_2 за скоєння ним злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, яка вже розглядається судом.

Крім того, відповідач вказував і на те, що фактично винуватцем ДТП, що мала місце 02.08.2010 року, є саме ОСОБА_2, який керуючи своїм автомобілем у стані алкогольного спяніння, порушив правила дорожнього руху при виконанні маневру, що й стало причиною зіткнення транспортних засобів.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 28 вересня 2012 року в задоволенні заявленого ОСОБА_2 позову відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням міського суду, позивач ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить скасувати це судове рішення та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити заявлені ним вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування своєї скарги апелянт ОСОБА_2 посилається на неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального й процесуального права, що призвело до неправильного вирішення цивільно-правового спору по суті.

При цьому апелянт вказує на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні заявлених ним вимог, позаяк саме відповідач ОСОБА_3 є власником джерела підвищеної небезпеки - мотоцикла «Дніпро - 16», д/н - 67-72 ХАЛ, а тому й повинен відповідати за шкоду, заподіяну позивачу внаслідок ДТП, що мала місце 02 серпня 2008 року та сталася з вини гр. ОСОБА_4, який керував цим мотоциклом.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду відповідно до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК| України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу|, якщо| визнає, що| суд першої інстанції ухвалив|постановивши| рішення з додержанням| вимог| матеріального і процесуального| права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно зі ст. ст. 59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ст. 1166 ЦК України.

Відповідно до цієї правової норми шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, єдиною підставою цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, що включає такі елементи, як шкода, протиправність поведінки, причинний звязок між ними, а також за виключенням передбачених законом випадків, вина заподіювача шкоди, тобто відшкодуванню підлягає тільки та шкода, яка є обєктивним наслідком протиправної дії чи бездіяльності.

Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобовязана відшкодувати її на загальних підставах.

Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Правила відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, визначені в статті 1188 ЦК України.

Відовідно до цієї правової норми шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Як встановлено по справі, 02 серпня 2008 року близько 21 год. 10 хв. на ділянці шляху біля будинку № 2 по вул. Перемоги в смт. Есхар Чугуївського району Харківської області сталася дорожньо-транспортна пригода - зіткнення транспортних засобів: мотоцикла «Дніпро - 16», д/н - 67-72 ХАЛ (власником якого є відповідач ОСОБА_3А.) під керуванням водія ОСОБА_4, та легкового автомобіля «Daewoo-Lanos», д/н - АХ 32-71 АХ, під керуванням позивача ОСОБА_2

Внаслідок вказаної ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, а водій ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження.

Постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 12 травня 2009 року провадження у справі про притягнення гр. ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що призвело до вказаної ДТП, припинено у звязку зі спливом передбаченого законом строку для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення (а.с. 22).

Постановою о/у СУР Чугуївського РВ ГУМВС України в Харківській області від 07 грудня 2010 року в порушенні кримінальної справи відносно гр. ОСОБА_4 за ст. 289 КК України (незаконне заволодіння транспортним засобом - належним відповідачу ОСОБА_3 мотоциклом «Дніпро - 16», д/н - 67-72 ХАЛ) відмовлено на підставі ст. 6 п. 2 КПК України, за відсутності в його діях складу злочину (а.с. 21).

При цьому як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (пасажира мотоцикла «Дніпро - 16»в момент ДТП), протоколів їх допиту в межах кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_2 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 КК України, а також інших письмових доказів, наявних в матеріалах цивільної справи, в діях позивача ОСОБА_2 також мають місце порушення правил дорожнього руху, що призвело до виникнення дорожньо-транспортної пригоди 02 серпня 2008 року - зіткнення транспортних засобів під керуванням водіїв ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на ділянці шляху біля будинку № 2 по вул. Перемоги в смт. Есхар Чугуївського району Харківської області, й ця обставина позивачем ОСОБА_2 в установленому законом порядку будь-яким чином не спростована (а.с. 147-178).

За таких обставин, враховуючи наведене вище та з огляду на те, що відповідач ОСОБА_3 не був учасником зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, а також відсутність у матеріалах цивільної справи обєктивних, належних та допустимих, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, доказів на підтвердження безпосереднього причинного звязку між діями чи бездіяльністю останнього та наслідками цієї ДТП, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні заявлених позивачем ОСОБА_2 вимог за їх недоведеністю.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги позивача ОСОБА_2, наведених на її обгрунтування, то ці доводи апелянта, в даному випадку є несуттєвими й правильність ухваленого судом першої інстанції по справі рішення не спростовують.

Таким чином, на підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 28 вересня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня її проголошення.

Головуючий:

Cудді: