Октябрський районний суд м.Полтави
РІШЕННЯ

Іменем України

03 травня 2012 року.

Октябрський районний суд м.Полтави в складі:

Головуючої судді Сороки K.M.

При секретарі Сороці Ю.Г.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до закритого акціонерного товариства «ОТП ОСОБА_2» про захист прав споживачів та стягнення збитків

Встановив:

В лютому 2012 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача закритого акціонерного товариства «ОТП ОСОБА_2» про захист прав споживачів, посилаючись на те, що ним 18.10.2006 року було укладено кредитний договір №CL-DOO /101/2006 в сумі 109 291,00 грн. В договорі зазначалося, що позичальник зобов»язаний використати кредитні кошти на придбання автомобіля згідно з договором купівлі-продажу між позичальником та продавцем .

Позивач вважає, що він не мав можливості розпоряджатися отриманими коштами безготівковим шляхом у вищезазначеній сумі , що підтверджується, на його думку , неукладеним кредитним договором у відповідності до істотних умов кредитного договору.

Відповідач мав можливість списати в період з 10.08.2007 року по 17.04.2012 року з поточного рахунку його, споживача , 109 291,00 грн. для виконання його зобов»язань за кредитним договором.

Позивач вважає недійсним рахунок-фактуру №СФ 00139 від 03.10.2006 року та платіжне доручення №1 від 18.10.2006 року , та акт прийому-передачі транспортного засобу від 18.10.2006 року , кредитну заяву, яка не погоджена, як позивачем так і відповідачем, як сторонами за кредитним договором, з вини відповідача.

З огляду на зазначене, позивач вважає його право ,як споживача послуг за кредитним договором порушеними, оскільки сам договір він вважає не укладеним та зобов»язання по ньому такими, що взагалі не виникли.

Позивач в судовому засіданні стверджував, що автомобіль марки ФОРД він придбав за власні кошти, що знаходилися на його рахунку в Райфайзен ОСОБА_3, а зобов»язань по кредитному договору відповідач не виконав.

Позивач вважає, що причина пропуску строку позовної давності для пред»явлення позову в суд є поважною , оскільки до квітня 2012 року він не знав, що його права як споживача порушені відповідачем, він, як споживач , не володіє спеціальними знаннями що до властивостей і характеристики продукції,яка є предметом кредитного договору та договору банківського рахунку. Просив поновити строк для звернення до суду.

Позивач також просив винести рішення, яким встановити , що при постановленні рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 14.03.2008 року визнано , що 18.10.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір ,який не було спрямовано на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, від укладення якого необґрунтовано відмовився відповідач ,а позивач відмовився від укладення договору з вини відповідача.

На підставі укладеного кредитного договору відповідач, який не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання , повинен своєчасно повідомити боржника- позивача про неможливість виконання відповідачем свого зобов»язання ,внаслідок чого споживач не мав можливості розпоряджатися кредитними коштами в сумі 109 291,00 грн. та не мав можливості придбати продукцію в кредит, що є підставою для відмови від виконання свого обов»язку боржником(споживачем) щомісячно здійснювати оплату за кредитом в сумі 2 524,48 грн. в період з 20.11.2006 року по 20.11.2006 року та в послідуючому до 18.10.2012 року.

В зв»язку з тим, що він, позивач, отримав кредит внаслідок прострочення в період з 18.10.2006 року по 17.04.2012 року та по день винесення судом рішення, відповідачем згідно умов кредитного договору , внаслідок порушення зобов»язання

18.10.2006року та прострочення виконання зобов»язання кредитором- відповідачем по справі, відповідач повинен відшкодувати йому завдану шкоду в сумі 1 665 460грн.00 коп.(1% від 102 190,50 грн.=1021,905 х 1635 днів).

За період часу з 18.07.2007 року по 17.04.2012 року відповідач повинен відшкодувати йому, позивачу , суму 1 778 404грн. 00 коп. ( 1.665 460грн.+112 944,50 грн.).

Позивач просив стягнути вказану суму з відповідача.

В судовому засіданні позивач свій позов підтримав, просив його задовольнити, посилаючись на свої письмові пояснення, додані до справи.

Представник відповідача ОСОБА_4 з позовом не погодився та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що між банком та позивачем було укладено кредитний договір на суму 109 291грн. 1.8.10.2006 року. Позивач повинен був сплачувати вказану суму банку щомісячно 2524,48 грн. Позивач придбав автомобіль ФОРД за вказані кошти та після того, як позивач вказаний автомобіль пошкодив в вересні 2007 року, він припинив оплату кредитних коштів .Згідно рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 14 березня 2008 року з позивача ОСОБА_1 стягнуто заборгованість на користь ЗАТ «ОТП ОСОБА_2» в сумі 112 944,50 грн.

Позов ОСОБА_1 безпідставний та такий, що не підлягає задоволенню, оскільки судом стягнуто за кредитним договором заборгованість, договір є чинним, ніким не скасований, отже підстав для задоволення позову не вбачається.

Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.10.2006 року за заявою ОСОБА_1 про видачу кредиту (а.с.28) між позивачем ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП ОСОБА_2» було укладено кредитний договір №CL-D00/I01/2006 за умовами якого позивач отримав кредит в сумі 109 291,00 грн. з встановленням фіксованої процентної ставки в розмірі 18,49% річних з терміном остаточного погашення кредиту 18 жовтня 2012 року.

Кредит позивач отримав для придбання автомобіля.(а.с.29-32).

Цього ж дня ,18.10.2006 рок між позивачем ОСОБА_1 та АКБ «ОСОБА_2 Україна» було укладено договір №DOO/1305/06 про відкриття та обслуговування банківського рахунку в іноземній та національній валюті для фізичних осіб з номером поточного рахунку «5391.(а.с.13-14).

На підставі рахунку-фактури №СФ-00139 від 3 жовтня 2006 року(а.с.іб) платіжним дорученням №1 від 18.10.2006 року (а.с.15) на рахунок ТОВ «Полтава Автосвіт» з поточного рахунку позивача, було перераховано кошти в сумі 109 291 грн.00 коп. як оплату за автомобіль по рахунку -фактурі №СФ-00139 від 03.10.2006 року ОСОБА_1 FORD Fokus кузов № НОМЕР_1. Автомобіль було передано продавцем ТОВ «Полтава Автосвіт» позивачу ОСОБА_1 на підставі акту приймання-передачі транспортного засобу від 18.10.2012 року (а.с.17).

18.10.2016 року ОСОБА_5, як власнику транспортного засобу автомобіля НОМЕР_2 видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу(а.с.18) органом ОСОБА_6 України в Полтавській області.

18.10.2006 року між «ОСОБА_2 ОСОБА_3 Україна» та ОСОБА_1 укладено договір застави автотранспортного засобу (а.с.25),який придбав у кредит позивач.

Оплату по кредитному договору позивач здійснював до вересня 2007 року, після чого 21.09.2007 року ОСОБА_1 звернувся до банку з заяво що автомобіль пошкоджений і з того часу оплати по кредитному договору не здійснював, чим порушив зобов»язання по кредитному договору.

У відповідності до рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 14 березня 2008 року було задоволено позов ЗАТ «ОТП ОСОБА_3» та стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором від 16.10.2006 року в сумі 112 944 грн.50 коп. Вказане рішення набрало чинності.

У відповідності до ч.З ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі,що набрало законної сили ,не доказуються при розгляді інших справ,у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Судовим рішенням встановлено порушення зобов»язання з боку позивача, та це порушення усунуто судовим рішенням 14.03.2008 року

Доводи позивача , що він придбав товар який пошкоджений з вини продавця, є безпідставними та такими , що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Позивач зазначив, що він не володіє спеціальними знаннями щодо властивостей і характеристики продукції,яка є предметом кредитного договору банківського рахунку . Але згідно договору банківського рахунку (а.с.13-14) , предметом цього договору є поточний рахунок клієнта,який відкритий банком «ОСОБА_2 Україна», а предметом кредитного договору (а.с.29-32) є грошові кошти,які позичальник зобов»язався повернути банку в певний період часу з відсотками за його користування.

Позивач отримав кошти, використав їх на придбання автомобіля, який сам прийняв від продавця. Ніхто не приховував від нього ні якості грошових коштів, їх покупної спроможності та придбаного за них товару.

Питання пошкодження придбаного автомобіля в позові не порушувалося та не є предметом позову.

Таким чином позивач безпідставно зазначає, що відповідачем порушено його право, як споживача при отриманні кредитних коштів у відповідача та при їх використанні.

З самого початку укладення договору і придбання автомобіля всі операції було погоджено з позивачем, тому підстав для стягнення коштів з відповідача за прострочення виконання взятого зобо»язання, не вбачається.

ОСОБА_3 не користувався коштами позивача жодного дня, а відразу після укладення договору кредитування перерахував кошти продавцю за придбаний позивачем автомобіль.

У відповідності до ч.4 ст.612 ЦК України, прострочення боржника не настає, якщо зобов»язання не може бути виконано внаслідок прострочення кредитора.

Отже банк не може нести відповідальності за вимогами позивача, оскільки позивач сам не виконав зобов»язання по укладеному договору.

Окрім того суд вважає, що позивачем було пропущено встановлений строк позовної давності для звернення до суду , передбачений ст..257 ЦК України в три роки.

Доводи позивача в частині того,що йому стало відомо про його порушене право лише в квітні 2012 року нічим не підтверджені та є неспроможними.

Позивач стверджує, що невиконанням зобов»язання та відмовою від його виконання з боку банку, йому нанесено матеріальну збитки, які він оцінив в сумі 1 778 404 грн. Отже суд вважає, що при зверненні до суду позивач мав сплатити судовий збір у відповідності до Закону України «Про судовий збір» , оскільки просив стягнути на його користь збитки. Це позов матеріального характеру.

Таким чином з позивача необхідно стягнути на користь держави судові витрати.

Зібрані по справі докази дають підстави суду для відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст..5,10,60,88, 212-215,218 ЦПК України, ст..ст.538ч.3,251-

257,611,612,613,614.1046,1054,1066,1068 ЦК України,суд, -

Вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ЗАТ «ОТП -ОСОБА_2» про захист прав споживача та стягнення збитків - відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 судові витрати на користь держави в сумі 3021грн.90 коп.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м.Полтави .

Суддя К.М.Сорока