АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2012 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Болтунової Л.М.

суддів: Тамакулової В.О., Козлова С.П.

при секретарі: Коляда О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2011 року за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно, виселення та зняття з реєстраційного обліку, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2008 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що за кредитним договором № DNNOGK00000005 від 04.03.2008 року ОСОБА_2 отримав у нього кредит у розмірі 79717,80 грн. зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 16,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04.03.2028 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за цим договором відповідач за договором іпотеки № № DNNOGK00000005 від 04.03.2008 року надав в іпотеку належну йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартиру, розташовану в м. Новомосковськ, вул. Жовтнева, буд.18 квартира314, Дніпропетровської області.

Однак свої зобов'язання позичальник не виконує і має заборгованість за кредитом станом на 03.02.2009 року в сумі 67 570,85 грн.

У подальшому, позивач, 17 листопада 2010 року уточнив свої вимоги, зазначивши суду заборгованості на цю дату 120 565,60 грн.

З таких підстав, позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором звернути стягнення на зазначену квартиру відповідача шляхом її продажу з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності та наданням позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, а також виселити відповідача та його доньку ОСОБА_3В, які зареєстровані ІНФОРМАЦІЯ_1, зі зняттям їх з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України м. Новомосковська.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга, підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заявлених позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором на предмет іпотеки спірну квартиру, суд першої інстанції виходив з того, що Закон України «Про іпотеку» не передбачає продаж іпотекодержателем предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця, як того просить позивач. Крім того, на думку суду, укладений договір іпотеки взагалі не передбачає спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу самим банком предмета іпотеки.

З таким висновком колегія погодитися не може, оскільки він не відповідає вимогам закону, обставинам і матеріалам справи та являється помилковим.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами був укладений кредитний договір № DNNOGK00000005 від 04.03.2008 року, за яким відповідач отримав у позивача кредит у розмірі 79717,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04.03.2028 року.

Свої зобов'язання позичальник не виконав та має заборгованість за кредитом станом на 17.11.2010 року в сумі 120 565,60 грн., яка складається з заборгованості: за кредитом 65 986,33 грн ; по відсоткам за користування кредитом 36 807, 03 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобов*язання за договором 17 772,24 грн.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. А за ст.35 цього Закону у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж тридцятиденний строк. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Статтею 39 цього Закону України передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців.

Разом з тим, ч. 1 ст. 40 Закону України "Про іпотеку" зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому частинами 2 і 3 цієї ж статті встановлений певний порядок дій банку, а саме: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч. З ст. 109 ЖК України. Вимога про добровільне звільнення житлового приміщення може бути направлена разом з вимогою, передбаченою ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку".

Проте в матеріалах справи відсутні письмові вимоги позивача про усунення відповідачем порушення за кредитним договором та повернення кредиту в повному обсязі у тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги та про добровільне звільнення його спірної квартири.

Отже, коли письмова вимога, передбачена ст. 35 Закону України "Про іпотеку" банком іпотекодавцю та/або боржнику не направлялася, то позов про звернення стягнення на предмет іпотеки є передчасним. Тобто недотримання іпотекодержателем процедури звернення стягнення на предмет іпотеки є підставою для відмови в позові.

Вказані обставини справи та вимоги закону суд залишив без уваги і належної правової оцінки, відповідно не мотивувавши своє рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшовши до правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», помилково не застосував норми матеріального та процесуального права, ст.ст.33,35 Закону України "Про іпотеку", ст.1054 ЦК України та ст.ст.11,60 ЦПК України, а тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині обґрунтування мотивів відмови в задоволенні позову відповідно з даним рішенням. Апеляційна скарга задовольняється частково.

Керуючись ст. ст. 303,307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2011 року змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно, виселення та зняття з реєстраційного обліку, відповідно з даним рішенням.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: