Справа №1490/3717/12 30.08.2012 30.08.2012 30.08.2012
Провадження №22-ц/1490/2514/12
Справа № 22ц/1490/2514/12 Головуючий у 1-ї інстанції Гуденко О.А.
Категорія 27 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

30 серпня 2012 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Кутової Т.З.,

суддів: Коломієць В.В., Ямкової О.О.,

при секретарі: Шпонарській О.Ю.,

за участю: позивачки - ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційними скаргами

ОСОБА_2

на ухвалу та рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 5 липня 2012 року

за її позовом

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокапітал»

(далі ТОВ «ФК «Єврокапітал»)

про визнання кредитного договору недійсним, стягнення зайво сплачених сум та відшкодування компенсації моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2011 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом та його доповненням до ТОВ «ФК «Єврокапітал» про визнання недійсним кредитного договору №1435, укладеного 25 листопада 2008 року між сторонами, стягнення в порядку реституції 29 328 грн. 90 коп. зайво сплачених нею платежів за період з грудня 2008 року по грудень 2009 року та процентів, і відшкодування 20 000 грн. 00 коп. компенсації моральної шкоди.

Позивачка вказувала, що обумовлений кредитний договір не відповідає вимогам діючого законодавства, зокрема ст. ст. 627, 638, 640-642 ЦК України, положенням Закону України «Про захист прав споживачів» і Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», так як кредит на придбання автомобіля надався на умовах кредитної акції під мінімальний процент без одноразових та щомісячних комісій і переплат. Порядок погашення кредиту був погоджений сторонами у графіку платежів із зазначенням щомісячної суми платежу в сумі 3596 грн. 84 коп. Однак, в порушення вказаних умов договору, відповідач щомісячно змінювати визначений сторонами розмір платежу, посилаючись на коливання курсу долара США та положення п. п.п. 2.2.3; 2.2 кредитного договору.

Посилаючись на викладене, а також на те, що договір було укладено в порушення вимог закону і під впливом обману, з використанням нечесної підприємницької практики, позивачка вважала його за можливе визнати в цілому недійсним, зі стягненням зайво сплачених нею коштів в подвійному розмірі та відшкодуванням компенсації моральної шкоди.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 5 липня 2012 року провадження у справі за позовом ОСОБА_2 закрито в частині вимог про визнання недійсним окремих положень кредитного договору пунктів 2.2.3, 4.1 та 4.3 з підстав невідповідності положенням ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 5 липня 2012 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційних скаргах представник позивачки ОСОБА_3А, посилаючись на те, що викладені в ухвалі та рішенні суду висновки не відповідають нормам матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення та в частині закриття провадження по справі направити на новий розгляд, а в частині розглянутих судом першій інстанції позовних вимог ухвалите нове рішення, яким її позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Вирішуючи спір, суд правильно виходив з того, що оспорюваний кредитний договір укладено сторонами в належній формі, за наявності необхідного обсягу цивільної дієздатності позивача і відповідача, повноважень відповідача щодо укладення кредитних договорів та вільного волевиявлення сторін, яке було спрямоване на реальне настання, передбачених у ньому наслідків. А тому обґрунтовано відмовив ОСОБА_2 у визнанні договору недійсним, стягненні сум та відшкодуванні моральної шкоди, а в частині повторного звернення до суду з тими вимогами, за якими вже ухвалене судове рішення, яке набрало законної сили, - вірно закрив провадження.

Доводи представника позивачки в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду, оскільки суперечать обставинам справи і наявним у ній доказам.

Як вбачається з матеріалів справи і таке встановлено судом, 25 листопада 2008 року між ТОВ «Фінансова компанія «Єврокапітал» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір за № 1435 на суму 51 960 грн. 00 коп. на придбання автомобіля зі строком погашення не пізніше 25 листопада 2010 року із сплатою 5% річних (а.с.13-28).

Відповідно до графіку погашення кредиту, який є додатком до договору № 1 та його невідємною частиною, розмір місячного платежу по кредиту складав 2 279 грн. 56 коп. з урахуванням процентів і плати за обслуговування кредиту, яка вираховувалась за наведеною в п. 2.2.3 формулою залежно від курсу національної валюти до долару США і на час укладення договору складала 0 грн. 00 коп.

В звязку із значним зростанням курсу долара США в подальшому оплата за обслуговування кредиту значно збільшилась .

4 грудня 2009 року позивачка ОСОБА_2 достроково виконала зобовязання за договором, сплативши при цьому суми визначені умовами пунктів 4.1, 4.3 кредитного договору.

Між тим, рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 31 серпня 2011 року, ухваленим в порядку перегляду рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2011 року за цивільною справою між тими ж сторонами, а саме за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Фінансова компанія «Єврокапітал» про визнання недійсним цього ж кредитного договору в частині умов викладених в пунктах 2.2.3 , 4.1 та 4.3, з тих підстав, що вони порушують інтереси споживача через несправедливі умови по відношенню до позичальника і суперечать вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що укладаючи кредитний договір, та включаючи в нього умови, що передбачають зміну розміру платежів в залежності від курсу валют, сторони брали на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу на момент укладання договору, а тому оспорювані умови договору відповідають вимогам ст. 203 ЦК України, в звязку з чим, відсутні правові підстави для визнання положень цього договору, що оспорював позивач, недійсними (а.с.59-60). В ньому зазначено, що оспорювані умови договору є зрозумілими і не суперечать вимогам цивільного законодавства.

Вказане рішення суду набрало законної сили, а тому суд першій інстанції обґрунтовано закрив провадження в частині позовних вимог та постановив про це ухвалу з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

В той же час, у відповідності до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, та враховуючи те, що відповідність вимогам закону оспорюваних положень договору по даній справі є доведеним, колегія суддів вважає, що відсутні підстави і для визнання недійсним спірного кредитного договору в цілому, як це заявлено у предявлених позовних вимогах по даній справі. Отже, наведений висновок суду першій інстанції по даній справі відповідає положенням вказаного процесуального закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів також приходить до висновку щодо обґрунтованості відмови суду першій інстанції в задоволенні позову про стягнення зайво сплачених сум за договором, які випливають з попередніх вимог, та відшкодування моральної шкоди.

Судом вірно враховано, що права ОСОБА_2 з боку ТОВ «Фінансова компанія «Єврокапітал» не порушені, підстави для стягнення моральної шкоди відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 230 ЦК України відсутні, а посилання позивачки на положення ст. 1167 ЦК України є помилковим, оскільки вказана норма регулює деліктні правовідносини.

Таким чином, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваних ухвали та рішення суду першій інстанції, колегія судів дійшла висновку, що вони відповідають вимогам норм процесуального та матеріального закону, а тому у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України, не підлягають скасуванню.

Інші доводи апелянту не спростовують висновків суду.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 відхилити, а ухвалу та рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 5 липня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча

Судді