АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
22-ц/490/315/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
Категорія 31 Доповідач - Романюк М.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :

головуючого Романюк М.М.

суддів Козлова С.П., Петренко І.О.

при секретарі Солодовій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 02 грудня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до відділення виконавчої дирекції Фонду загальнодержавного соціального страхування від нещасних випадків на виробництві й професійних захворювань України в м.Дніпропетровську про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що відповідач щомісячно проводить страхові виплати не в повному обсязі, у зв'язку з чим утворилася заборгованість за період з 10.11.2006 р. в сумі 52 383 грн. 45 коп. Крім того, просить стягнути компенсацію за несвоєчасну виплату в розмірі 13 622 грн. 57 коп. та з 01.07.2010 р. встановити страхові виплати в розмірі 1 760 грн. 22 коп.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 02 грудня 2010 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає на таких підставах.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що при нарахуванні та виплаті страхових виплат позивачу з боку відповідача порушень діючого законодавства не було.

З даним висновком суду судова колегія погоджується виходячи з наступного.

Судом першої інстанції було встановлено, що внаслідок отриманих виробничих травм позивач має право на страхове відшкодування.

Згідно п.13 ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»у разі повторного ушкодження здоров'я середньомісячний заробіток, за бажанням потерпілого, обчислюється за відповідні періоди, що передували першому або повторному ушкодженню здоров'я. Сума страхової виплати в цьому разі визначається згідно із ступенем (у відсотках) втрати професійної працездатності, що встановлюється МСЕК за сукупністю випадків ушкодження здоров'я.

Скориставшись наданим законом правом, позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив для розрахунку страхових виплат взяти середньомісячний заробіток що передує першому пошкодженню здоров'я.

На підставі наданих підприємством довідок про розмір заробітної плати позивача, відповідачем був зроблений розрахунок страхових виплат.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачем не надано суду доказів того, що зроблений відповідачем розрахунок не відповідає вимогам закону. Посилання, як на доказ, на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28.05.2004 р., не може бути прийнято до уваги, оскільки зазначеним рішенням не був встановлений новий розмір базового середнього заробітку позивача. Крім того, зазначеним рішенням в позові до відділення виконавчої дирекції Фонду загальнодержавного соціального страхування від нещасних випадків на виробництві й професійних захворювань України в м.Дніпропетровську відмовлено, оскільки нарахування та виплати проводяться у належному розмірі та у встановлений строк.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи позивача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 02 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: