2014/2682/2012
2/2014/812/2012
РІШЕННЯ
іменем України

23.10.2012 м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області
в складі: головуючого судді Бібіка О.В.,
за участю секретаря судового засідання Онацької В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві Харківської області цивільну справу за позовом казенного підприємства «Зміївський ремонтний енергомеханічний завод»Зміївської районної ради Харківської області до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з водовідведення,
встановив:
Казенне підприємство «Зміївський ремонтний енергомеханічний завод»07 червня 2012 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь підприємства заборгованість за комунальні послуги з водовідведення в сумі 2354 грн. 53 коп. та судові витрати в сумі 214,60 коп.
В обґрунтування позову зазначено наступне: підприємство надавало відповідачам комунальні послуги у виді водовідведення за їх місцем проживання. Відповідачі зареєстровані і проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1, є споживачами житлово комунальних послуг, але своїх обовязків не виконують. Між позивачем та відповідачами утворилися фактичні договірні відносини з приводу надання комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку, згідно якого заборгованість за надані послуги за період з 01.01.2006 року по 01.11.2010 рік становить 2354 грн. 53 коп.
Наданням письмової заяви від 03.10.2012 року. Позивач збільшив розмір позовних вимог і просив стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості з надання комунальних послуг з водовідведення у розмірі 2721 грн.33 коп.
Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердила фактичні обставини, викладені у позовній заяві та просила позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1, в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні, застосувавши загальний строк позовної давності.
В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, так як із січня 2001 року він за адресою АДРЕСА_1 не проживає та вказаними послугами з цього часу не користується.
Судом встановлені наступні факти, та відповідні ним правовідносини.
Правовідносини у сфері житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги»№ 1875-ІV від 24.06.2004 року.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 цього закону, залежно від функціонального призначення житлово комунальні послуги поділяють на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів).
Між сторонами було укладено 01.01.2006 року договір про надання послуг з водовідведення. Терміном дії на три роки з пролонгацією на один рік. Тобто вказані правовідносини урегульовані договором (а.с.10).
Відповідно до ч.1 ст. 630 ЦК України договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, ОСОБА_2 зареєстровані в період виникнення боргу за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 9) та фактично отримували послуги з водовідведення у період з січня 2006 року по 01 листопада 2010 року, що підтверджується розрахунком заборгованості за послуги з водовідведення (а.с. 51-52)
Відповідно до п. 17 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води.
Відповідно до ст.ст. 66, 67, 68 ЖК України наймач зобовязаний вчасно вносити плату за комунальні послуги.
Відповідно до п. 21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.
Відповідно до положення ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у т.ч. сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобов`язання виникають з підстав, зазначених ст. 11 ЦК України.
За наведених умов позовні вимоги є обґрунтованими.
Посилання відповідача ОСОБА_1 на застосування наслідків спливу позовної давності до вказаних правовідносин частково відповідає матеріалам справи та вимогам закону.
Статтею 257 ЦК України встановлено загальний трирічний строк позовної давності.
Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630 оплата наданих послуг здійснюється щомісячно, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.
Як вбачається із розрахунку заборгованості, про що не заперечувала в судовому засіданні і представник позивача, послуги з водовідведення казенним підприємством «Зміївський ремонтний енергомеханічний завод»відповідачам з листопада 2010 року не надавались (а.с.51-52).
Відповідно до ч. 2 ст.264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред»явлення особою позову до одного із кількох боржників. А також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.
Як вбачається із матеріалів справи, позивачем 24 жовтня 2011 року було подано заяву до суду про видачу судового наказу зі стягнення заборгованості з відповідачів за період із 01 січня 2006 року по 01 листопада 2011 року у розмірі 2354 грн.53 коп. Що випливає із ухвали Зміївського районного суду Харківської області від 03.01.2012 року ( а.с.23). Таким чином, з цієї дати перервано перебіг строку позовної давності. Оскільки з цього часу не сплинув трирічний строк позовної давності, то позивачу не може бути відмовлено в позові у зв»язку із спливом позовної давності. Однак, вказане стосується вимог про стягнення боргу який утворився за три роки до 24 жовтня 2011 року. Щодо позовних вимог про стягнення боргу за надання послуг з водовідведення за період з 01.01.2006 року по 24 жовтня 2008 року, то у цій частині слід застосувати наслідки, передбачені ч.4 ст.267 ЦК України, згідно якої сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Позивачем не надано жодного доказу, який би свідчив про поважність причин пропущення позовної давності, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення суми заборгованості за надані послуги з водовідведення за період з 01.01.2006 року по 24 жовтня 2008 року у сумі 2148,33 грн.
Тобто, строк позовної давності почав спливати з 24 жовтня 2008 року. Таким чином, підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідачів суми боргу за надані послуги з водовідведення за період із 24 жовтня 2008 року по 01 листопада 2010 року, що згідно розрахунків, наданих позивачем становить з урахуванням п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630, де оплата наданих послуг здійснюється щомісячно, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим становить 24 місяці * 22, 92 грн. = 550 грн. 08 коп. ( а.с.51-52).
Твердження відповідача про неотримання послуг у зв»язку з не проживанням з 2001 року за адресою АДРЕСА_3 та надання на підтвердження цього письмових доказів ( а.с.39, 40) спростовується положенням п. 33. Правил надання населенню послуг з водо-теплопостачання та водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 1997 р. N 1497 (діючих на час виникнення правовідносин). Споживач зобов'язаний своєчасно, в установлений договором термін, оплачувати надані послуги (у разі наявності засобів поквартирного обліку холодної і гарячої води та теплової енергії - щомісячно знімати їх показання та сплачувати вартість надання послуг за цими показаннями і встановленими тарифами); повідомляти виконавця про всіх осіб, які тимчасово проживають у квартирі (приватному будинку) більше одного місяця на рік, а також про всі зміни у стані підсобного господарства та санітарно-технічного обладнання протягом місяця.
Відповідач ОСОБА_2 залишався зареєстрованим за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 до 16.02.2012 року про що свідчить довідка Державної міграційної служби ( а.с.26)
Законодавчо визначений обов»язок особи зареєструватись за новим місцем проживання. Відповідно до статті 6. Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»Реєстрація місця проживання особи громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.
Крім зазначеного, відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що передав ати про своє не проживання, складені у листопаді 2011 року ( а.с.41,42) надавачу послуг тільки 23 жовтня 2012 року. Вказана обставина визнана сторонами і у відповідності до ст.. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.
Таким чином відповідач ОСОБА_2не надав суду належних доказів, щодо обрання з 2001 року ним нового місця проживання та повідомлення у зв»язку з цим надавача послуг з водовідведення про зміну кількісного складу споживачів послуг за адресою АДРЕСА_1. Тому суд вважає обґрунтованою вимогу позивача щодо стягнення з відповідачів суми заборгованості у солідарному порядку.
За наведеного, суд вважає, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Судові витрати слід стягнути з відповідачів у рівних частках, відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 208- 209, 212-215 ЦПК України, суд,
вирішив:
Позов казенного підприємства «Зміївський ремонтний енергомеханічний завод» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення солідарно заборгованості за надання послуг з водовідведення в розмірі 2721 (дві тисячі сімсот двадцять однієї) грн. 33 коп.- задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Суддя: О.В.Бібік