Справа № 2-1053/12
Рішення

Іменем України

"14" листопада 2012 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді Бондарчука В.В.

при секретарі Тузенко А.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання окремих положень та самих кредитних договорів № ZRZOG100003997, № ZRZOG200003997 від 9.08.2007 року недійсними ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що 09 серпня 2007 року між нею та відповідачем були укладені кредитні договори № ZRZOG100003997 та № ZRZOG200003997, відповідно до яких вона мала отримати на руки 50 000 доларів США, а отримала лише 40 000 доларів США. При цьому працівники банку запевнили, що решта суми 10 000 доларів це сплата страхових платежів у випадках і в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 Договору № ZRZOG100003997, розраховуватись необхідно лише за 40 000 доларів США, однак, в 2010 році позивачці стало відомо, що вона розраховується за всю суму кредиту, з цієї ж суми нараховуються штрафні санкції та проценти. Вважає, що працівники банку ввели її в оману при укладанні правочину, а саме: надали їй фактично нечитабельні копії вказаних кредитних договорів, не надали графіки погашення кредитів, а також видали кредити на суму, меншу, ніж вказану в договорах. Просить суд визнати пункти 7.1 кредитних договорів № ZRZOG100003997 та № ZRZOG200003997 від 09 серпня 2007 року недійсними та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

20 вересня 2012 року позивач подала заяву про збільшення позовних вимог, в яких просила визнати недійсними окремі положення та самі кредитні договори № ZRZOG100003997, № ZRZOG200003997 від 09 серпня 2007 року.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову за безпідставністю.

Представник третьої особи- Головного управління юстиції в Житомирській області- позов також не визнала за безпідставністю.

Суд заслухав пояснення сторін, дослідив матеріали справи та приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як встановлено судом, позивач, уклавши кредитний договір, повністю досягла мети цього договору: отримала від відповідача кошти на умовах, з якими вона погодилася при укладанні, а в судовому засіданні представник позивача, як і позивач, не довели відповідними доказами обставин істотного порушення умов договору відповідачем. Посилання на нечитабельність кредитних договорів не може бути підставою для визнання договорів чи їх окремих положень недійсними, оскільки позивач до підписання договорів не заявляла претензій щодо їх нечитабельності, погодилася з умовами та підписала їх. До того ж, позивач не надала доказів про нечитабельність договорів, клопотань про їх витребування (про проведення експертизи) не заявляла. Ці обставини є суб»єктивною думкою позивача і не підтверджені жодними доказами.

В копії кредитного договору, наявній в матеріалах справи, а саме в п.7.1 «Особливі вимоги» зазначено наступне: «Банк зобов»язується надати «Позичальникові » кредитні кошти… у розмірі 32 000,00 доларів США на наступні цілі: придбання житла, а також у розмірі 10 000 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного Договору зi сплатою за користування кредитом відсотків у pозмipi 1.0 % на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструмента у poзмipi 0.0% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та винагороди за надання фінансового інструменту у poзмipi 0.2 % від суми виданого кредиту щомісяця в Період сплати відсотків за дострокове погашення кредиту» (а.с. 19).

Таким чином позивач при підписанні договору погодилася з його умовами, в тому числі і з п.7.1, тому її посилання на те, що працівники банку ввели її в оману щодо розміру отримуваного кредиту не відповідає дійсності, оскільки в пункті чітко визначено, що призначення спірної суми - 10 000 доларів США - на сплату страхових платежів у випадках та порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного Договору.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (стаття 625 ЦК України).

Отже, судом встановлено, що кредитні договори, укладені між сторонами, є результатом їх домовленості, спрямованої на встановлення цивільних прав та обов»язків, після їх укладення вони стали обов»язковими для виконання сторонами, тому суд дійшов висновку про недоведеність позову та відмовляє в його задоволенні.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 208, 209, 212, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання окремих положень та самих кредитних договорів № ZRZOG100003997, № ZRZOG200003997 від 9.08.2007 року недійсними - за безпідставністю.

На рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира.

Головуючий суддя В. В. Бондарчук