Справа № 2604/1812/2012
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"28" лютого 2012 р.Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Ластовки Н.Д.

При секретарі Колокольниковій Х.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл особового рахунку ( зміну умов найму квартири),

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просить внести зміни до договору найму житлового приміщення квартири АДРЕСА_1; розділити між ними спірну квартиру визнавши за нею право власності на Ѕ частину спірної квартири ; виділити окремий особовий рахунок зі сплатою платежів за користування по 22,65 кв.м. частини квартири на неї та відповідача, розподілити особовий рахунок між нею та відповідачем, та покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона та відповідачка ОСОБА_2 є співвласниками в рівних долях по Ѕ частині квартири АДРЕСА_1. Оскільки між ними постійно виникають сварки по оплаті квартири та комунальних послуг, щодо користування житлом та його обслуговуванням, вона вимушена була переїхати тимчасово до свого чоловіка в квартиру АДРЕСА_2. Вона неодноразово зверталася до відповідачки з проханням відшкодувати частину витрачених нею коштів на оплату квартири, однак відповідачка на це відмовилась. Згоди на розподіл майна між ними не досягнуто, тому вона звернулася до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві та доповнила, що в спірній квартирі вона зараз не проживає. Відповідач зі своє сімєю проживає в спірній квартирі і займає кімнату площею 14,6 кв.м., яка є за прохідною.

Відповідач проти позову категорично заперечила, оскільки кімнати даній квартирі є прохідними, то розподілити квартиру в натурі неможливо. Заперечила той факт, що вона не сплачує квартплату та комунальні послуги за квартиру. Навпаки підтвердила факт того, що позивач, яка не проживає в даній квартирі самовільно встановила перегородку в кімнаті площею 15,8 кв.м. закрила кімнату і чинить їй перешкоди в користуванні балконом, який розміщений в цій кімнаті. Не заперечувала того факту, що між нею та позивачем склалися неприязні відносини.

Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, є співвласниками в рівних долях по Ѕ частині квартири АДРЕСА_3, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданого 09 січня 1998 року Дніпровською районною державною адміністрацією м. Києва. ( ас.3, 19)

Як вбачається з технічної документації спірної квартири АДРЕСА_3, квартира складається з двох суміжних ( прохідних) кімнат площею 14,6 кв.м. та 15, 8 кв.м.( ас. 4-5).

Згідно довідки по ф. 3 ЖРЕО 408 від 08.02.2012 року за № 161 в спірній квартирі зареєстровані сторони по справі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та неповнолітній син відповідачки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ас. 17).

Судом встановлено, що в даний час в спірній квартирі позивач не проживає, оскільки фактично мешкає у свого чоловіка в квартирі АДРЕСА_4.

В спірній квартирі за згодою позивачки в кімнаті площею 14, 6 кв. м. проживає відповідачка зі своєю сімєю.

Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними і у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Однак судом встановлено і це підтверджується показами сторін, що домовленості між сторонами про поділ спільної сумісної власності щодо квартири АДРЕСА_3 не досягнуто.

Згідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ к натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно п. 14 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, згідно з яким квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати у такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири.

З огляду на те, що розподіл спірної квартири та особового рахунку в судовому порядку необхідно позивачу для вирішення питання щодо укладення з ним окремого договору найму, суд керується вимогами Житлового кодексу України стосовно можливості передачі в користування громадян житлових приміщень.

Згідно зі ст. 104 ЖК України, член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 63 ЖК України, - предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення ( кухня, коридор, комора тощо).

Положеннями постанови Пленуму ВСУ Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України№2 від 12.04.1985р. врегульовано, що суд має право виділити в користування на підставі ст. 104 ЖК України ізольоване приміщення, що відповідає вимогам ст. 63 ЖК України, при цьому виділене приміщення не може бути меншим від площі, що припадає на одну особу від загальної житлової площі квартири, а також штучно погіршити умови позивача.

Однак судом встановлено, що спірна квартира АДРЕСА_3, складається з двох суміжних (прохідних) кімнат площею 14,6 кв.м. та 15, 8 кв.м., тобто в даній квартирі відсутні ізольовані кімнати для виділення в користування позивачу без порушення законних прав інших мешканців, а тому суд вважає, що сторонам не можливо виділити ізольовані жилі приміщення, оскільки вони не обладнані самостійними виходами, а тому підстав для задоволення позовних вимог про внесення змін до договору найму житлового приміщення, розділити між сторонами спірної квартири, про визнання за нею право власності на Ѕ частину спірної квартири; виділення окремого особового рахунку зі сплатою платежів за користування по 22,65 кв.м. частини квартири на позивача та відповідача, розподілу особового рахунку між сторонами, а тому даний позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 364, 372 ЦК України, ст.ст. 63,104 ЖК України, Постановою Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року Про судову практику у справах за позовами про захист права власності, Постановою Пленуму ВСУ Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України№2 від 12.04.1985р., ст.ст.10, 58, 79, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл особового рахунку ( зміну умов найму квартири) відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: