20.12.2012 2/1224/5176/12
Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:
головуючого - судді Москаленко В.В.
при секретарі - Прудовій О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Рубіжне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства „ОТП Банк, третя особа без самостійних вимог- приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню , -
В обґрунтування позову позивач вказав, що 26 вересня 2012 року Відділом Державної виконавчої служби Рубіжанського МУЮ на його адресу було направлено акт опису й арешту майна, згідно якого і, на підставі виконавчого напису №116, виданого 30 січня 2010 року приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_2, без його участі був описаний, вилучений і переданий представнику Публічного акціонерного товариства „ОТП БАНК автомобіль марки FORD FIESTA, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить йому.
Вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки договір застави автотранспортного засобу № PGL-101/549/2006 укладений 06 вересня 2006 року між Акціонерним комерційний банком „Райффайзенбанк Україна та ним, ОСОБА_1 в забезпечення зобов,язань за кредитним договором № СL-101/549/2006, укладеного між тими ж сторонами, тобто має похідний характер від первісного зобов,язання.
Договір застави автотранспортного засобу № PGL-101/549/2006 від 06 вересня 2006 року не містить умов, за яким можливо звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Пункт 6.4 договору застави містить положення про можливість позасудового порядку звернення стягнення на предмет застави, який повинен відповідати діючому законодавству України.
Статтею 26 Законом України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяженьвизначено позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, відповідно до якої обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження:
1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом;
2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах;
3) відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги;
4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери.
5) реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Пункт 5 статті 26 зазначеного вище закону доповнено згідно із Законом № 3795-VI від 22 вересня 2011 року, який набув чинності 16 жовтня 2011 року.
Прикінцевими положеннями зазначеного закону передбачено, що його дія не поширюється на кредитні договори, укладені до набрання ним чинності, а відтак і на договори застави, що мають похідний характер від зобовязань, які забезпечуються заставою.
Відповідно до частини 1 статті 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.
Таким чином, ОСОБА_3 № 3795-VI від 22 вересня 2011 року, який набув чинності 16 жовтня 2011 року зворотної сили не має і на момент укладення договору застави автотранспортного засобу № PGL-101/549/2006 від 06 вересня 2006року та вчинення 13 січня 2010 року виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на рухоме майно - автомобіль, Законом України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяженьне було передбачено процедуру задоволення вимог кредитора шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса на предмет застави - рухомого майна.
Крім того, виконавчий напис зроблено нотаріусом на підставі договору застави автотранспортного засобу № PGL-101/549/2006 від 06 вересня 2006року, укладеного між Акціонерним комерційним банком Райффайзенбанк Україната ним, ОСОБА_1 на забезпечення зобовязань за кредитним договором № CL-101/549/2006, укладений між тими ж сторонами.
Право вимоги може належать тільки кредитору, яким ПАТ ОТП БАНКне являється за кредитним договором № CL-101/549/2006, оскільки відповідач не являється правонаступником АКБ Райффайзенбанк Україна. Відповідно, відповідач не може бути визнаний стороною по договору застави.
Зміни кредитора у зобовязанні, в порядку встановленому діючим законодавством, що випливає із кредитного договору не відбувалось.
Відповідно, право одержання задоволення за рахунок заставленого майна у відповідача не виникає.
Ці обставини вказують на наявність спору про цивільне право.
Отже, між сторонами існують спірні відносини, що виключає виконання зі стягнення на автомобіль марки FORD FIESTA, реєстраційний № НОМЕР_1 на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Його право власності на автомобіль марки FORD FIESTA, реєстраційний № НОМЕР_1 підтверджується реєстрацією цього транспортного засобу, що зазначено у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу.
При визнанні виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, знаходження автомобілю у ПАТ ОТП БАНКне має правових підстав та порушає його право власності на цей автомобіль, що обумовлює предявлення наступної похідної від первісної вимоги іншої вимоги, направленої на захист його права власності.
Позивач просить визнати виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 116, виданий 13 січня 2010року приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_2, зі звернення стягнення на автомобіль марки FORD FIESTA, реєстраційний № НОМЕР_1 таким, що не підлягає виконанню. Зобовязати ПАТ ОТП БАНКповернути йому автомобіль марки FORD FIESTA, реєстраційний № НОМЕР_1.
В судовому засіданні представник позивача підтвердив заявлені позовні вимоги, надав суду аналогічні пояснення по суті заявлених вимог..
Представник відповідача в судове засідання не з,явився, надав суду заперечення проти позову, в яких вказав, що вважає позов необгрунтованим, оскільки відповідно до умов пункту 6.4 Договору застави автотранспортного засобу № PGL-101/549/2006 від 06 вересня 2006 року заставодержатель має право звернутися до уповноважених органів за захистом своїх прав, в порядку, встановленому чинним законодавством України, також, заставодержатель має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет застави, а також, заставодержатель має право використовувати для звернення стягнення на предмет застави будь- який інший порядок і будь- які інші права і процедури, дозволені чинним законодавством, але не передбачені в цьому договорі.
Твердження позивача відносно того, що ані у договорі застави, ані законом, на день вчинення виконавчого напису нотаріусу, не передбачено звернення стягнення на майно на підставі виконавчого напису нотаріусу, спростовується зазначеними нормами законодавства та умовами договору застави.
Крім того, позивач посилається на те, що відповідно до положень ст.26 Закону України „ Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень ( що діяла на момент вчинення виконавчого напису), такого позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження як реалізація заставного майна на підставі виконавчого напису нотаріусу передбачено не було, а зазначений закон є спеціальним для спірних правовідносин і повинен застосовуватися до них переважно перед іншими законами.
Однак, між позивачем та відповідачем за договором застави існують правовідносини застави, які регулюються насамперед ЦК України та Законом України „ Про заставу.
Твердження позивача про те, що ОСОБА_3 України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень є спеціальним законом порівняно з Законом України „Про заставу до правовідносин застави є надуманими.
Окрім того, позивач стверджує, що прикінцевими положеннями ЗУ „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень передбачено те, що його дія не поширюється на кредитні договори, укладені до набрання ним чинності, а відтак і на договори застави, що мають похідний характер від зобов,язань, які забезпечуються заставою.
Таке тлумачення позивачем положення закону не є обгрунтованими, оскільки відповідно до п.3 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ „ Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень до відносин, щодо обтяжень рухомого майна, які виникли до набрання чинності цим Законом, застосовується законодавство, чинне на момент встановлення цих обтяжень. ОСОБА_3 застосовується до реалізації прав та обтяженнями, які виникли до набрання чинності цим Законом.
Звернення стягнення на предмет застави за виконавчим написом є реалізацією права за обтяженням.
У спірних правовідносинах обтяження виникло до набрання чинності редакції ЗУ „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень від 16.10.2011 року, а реалізація прав за обтяженням, тобто звернення стягнення на предмет застави провадиться у теперішньому часі і до цих правовідносин підлягає застосуванню ЗУ „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обяжень в редакції, чинний на даний час.
На данний час, ст.26 ЗУ „ Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень передбачено право стягувача використовувати позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження як реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису.
Відповідно до статті 1 Загальні положення Статуту Публічного акціонерного банку „ОТП Банк, Публічне акціонерне товариство „ОТП Банк є правонаступником усіх прав і обов,язків Закритого акціонерного товариства „ОТП Банк, яке в свою чергу є правонаступником усіх прав і обов,язків Акціонерного комерційного банку „Райффайзенбанк Україна.
На підставі вищевикладеного АТ „ОТП Банк є правонаступником прав і обов,язків в тому числі і за кредитним договором і договором застави, укладеними між АКБ „Райффайзенбанк Україна та ОСОБА_1.
Просить відмовити позивачу в задоволені позовних вимог в повному обсязі за необгрунтованністю. Справу розглянути в відсутність представника відповідача.
Третя особа без самостійних вимог- приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 в судове засідання не з,явилася, надала суду заперечення проти позову, в яких вказала, що згідно Постанови №2 від 31.01.1992 року Пленум Верховного Суду України „Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні від 31.01.1992 року з подальшими змінами роз,яснив судам, що в справах щождо оспорювання виконавчого напису боржник може оспорити в позовному провадженні лише правильність вимог, зазначених у виконавчому напису.
Але предметом спору в цій справі є не дійсний розмір його боргу перед кредитором, або відсутність такого, а є дотримання нотаріусом діючого законодавства при вчиненні виконавчого напису, а такі порушення, навіть якби вони були допущенні, не можуть бути підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, адже не порушують прав та законних інтересів боржника.
Позивач лише вказує в позовній заяві, що розмір заборгованості перед банком є спірний, але не обгрунтовує відсутність заборгованості або наявності боргу в меньшому розмірі, не вказує сум, які ним були сплачені, не підтверджує факт погашення заборгованості погашення заборгованості, тобто ніяк не спростовує розміру заборгованості, вказаного у виконавчому написі.
Отже, вищенаведений спір щодо процедури вчинення виконавчого напису не є спором про майнові чи особисті немайнові права, а приватний нотаріус не є суб,єктом такого спору згідно ст.ст.1,2 ЦК України.
Твердження позивача щодо того, що виконавчий напис суперечить вимогам Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень є неспроможними, оскільки відповідно до ст.1 вказаного Закону, він визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов,язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.
На момент вчинення виконавчого напису у ст.ст.24,26 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень виконавчий напис нотаріуса не був вказаний як засіб позасудового звернення стягнення на предмет застави. Але виконавчий напис взігалі не є і не може бути засобом звернення стягнення. Таким засобом є реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Як вбачається з позовної заяви, до сьогодні реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису не проведена. А, оскільки, на момент розгляду справи судом такий засіб, передбачений законом, і реалізація не проведена, то сам по собі факт вчинення виконавчого напису жодним чином не суперечив вимогам вказаного вище закону. Тим більше, що чинна на момент розгляду справи редакція ст.ст.24,26 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень передбачає виконавчий напис нотаріуса як підставу звернення стягнення на предмет застави.
Окрім цього, п.6.4 договору застави не передбачає жодних обмежень щодо застосування засобів звернення стягнення на предмет застави: заставодержатель має право використовувати для звернення стягнення на предмет застави будь-який інший порядок і будь- які інші процедури, дозволені чинним законодавством, але не передбачені в цьому договорі.
Крім того, за вчиненням виконавчого напису до неї звернувся повноважний представник ПАТ „ОТП Банк. Відповідно до наданих ним уставних документів, в 2006 році АКБ „Райффайзенбанк Україна, який є кредитором за договором застави, був перейменований в ПАТ „ОТП Банк, який наразі є правонаступником.
Твердження позивача щодо бузпідставності вчинення напису є наявно хибним, оскільки виконавчий напис був здійснений нею з суворим дотриманням п.283 Інструкції „Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України на підставі наданих банком документів, що підтверджують безспірність заборгованості: договір застави, розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 05.08.2009 року.
В п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року вказано, що при вирішенні справ, пов,язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до ст.34,36,87,88 Закону України „Про нотаріат виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актом з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло небільне трьох днів, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності- не минув цей строк.
Таким спеціальним нормативним актом є Постанова Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 „Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п.1 цього нормативного акту, для виконавчого напису додаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає право звернення стягнення на заставне майно і документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення.
З огляду на вишенаведене, просить відмовити в позові.
Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши й оцінивши надані письмові докази по справі в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що 06.09.2006 року між АКБ „Райффайзен Україна (відповідно до статті 1 Загальні положення Статуту Публічного акціонерного банку „ОТП Банк, Публічне акціонерне товариство „ОТП Банк є правонаступником усіх прав і обов,язків Закритого акціонерного товариства „ОТП Банк, яке в свою чергу є правонаступником усіх прав і обов,язків Акціонерного комерційного банку „Райффайзенбанк Україна) був укладений договір застави автотранспортного засобу № PGL-101/549/2006 (копія договору- а.с.6).
Відділом Державної виконавчої служби Рубіжанського МУЮ, на підставі виконавчого напису №116, виданого 30 січня 2010 року приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_2 (копія виконавчого напису- а.с.5), був складений акт опису й арешту майна (копія акту опису й арешту майна- а.с.11-14) відповідно до якого, був описаний, вилучений і переданий представнику Публічного акціонерного товариства „ОТП БАНК автомобіль марки FORD FIESTA, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить позивачу ( копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу- а.с.15).
Згідно з ч.1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави дійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом ст.20 Закону України „Про заставу звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.
Частина 3 статті 6 ЦК України передбачає, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.
Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
У ст.26 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов,язань, у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, наведено вичерпний перелік позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а саме:
1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом;
2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах;
3) відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги;
4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери.
Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса Законом України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяженьу редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, не передбачено.
Згідно з частиною 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяженьзаконодавчі та інші нормативно- правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Таким чином, норми Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяженьє спеціальними відносно Закону України „Про заставу.
Отже, положення Закону України „Про заставу у частині здійснення звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, як такі, що суперечать нормам Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяженьу редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, щодо позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.
Таким чином, звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса не відповідає вимогам Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяженьу редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин ( 09 вересня 2009 року), і безпідставно не застосовано до спірних правовідносин норми зазначеного Закону.
Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису вчиненого 13.01.2010 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 щодо звернення стягнення на автомобіль марки FORD FIESTA, реєстраційний № НОМЕР_1 таким, що не підлягає виконанню, та зобовязання ПАТ ОТП БАНКповернути позивачу автомобіль марки FORD FIESTA, реєстраційний № НОМЕР_1.- підлягають задоволенню.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,60,212-215,226 ЦПК України, ст.ст. 525,526, 651,654 ЦК України, Законом України „Про банки та банківську діяльність, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства „ОТП Банк, третя особа без самостійних вимог- приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.
Визнати виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №116, вчинений 13.01.2010 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 щодо звернення стягнення на автомобіль марки FORD FIESTA, реєстраційний № НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_1, таким, що не підлягає виконанню.
Зобовязати Публічне акціонерне товариство ОТП БАНКповернути ОСОБА_1 автомобіль марки FORD FIESTA, реєстраційний № НОМЕР_1.
Заочне рішення може бути переглянуте Рубіжанським міським судом Луганської області за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міській суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.В.Москаленко