Справа № 2-7502/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2012 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі - Райковській О.К.

з участю: позивачки: - ОСОБА_1

представника позивача: - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Публічне акціонерне товариство "Перший

український міжнародний банк" третя особа , що не заявляє самостійних вимог Зубар

ОСОБА_4 про визнання договору поруки недійсним,

встановив:

В провадженні Рівненського міського суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Перший український міжнародний банк" третя особа , що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 про визнання договору поруки недійсним.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що у 2007 році познайомилася з ОСОБА_5, який обіцяв одружитися, однак через деякий час почав обманювати її про місце перебування та місце роботи. На зауваження та повідомлення, що не буду більше з ним проживати, Зубар С В. почав їй погрожувати вбивством у випадку якщо вона з ним не проживатиме і побив її. Враховуючи характер та фізичну силу ОСОБА_5 не могла йому опиратися побоюючись за своє життя. До правоохоронних органів боялася одразу звернутися, так як ОСОБА_5 попередив , що позбавить її життя за це.

В кінці листопада 2007 року ОСОБА_5, погрожуючи їй фізичною розправою, примусив піти в ПАТ «Перший український міжнародний банк» і підписати документи які він скаже. Таким чином ОСОБА_5 змусив її підписати договір поруки № 5903791, у відповідності до якого взяла на себе обов'язки поручителя за виконання зобов'язань ОСОБА_5, які випливають із кредитного договору №5886094 від 30 листопада 2007 року.

Неодноразові відмови брати участь у фінансових справах ОСОБА_5 супроводжувалися постійними побоями , що заставляло її весь час перебувати у страху за своє життя та здоров'я.

Спочатку ОСОБА_5 обіцяв виконувати свої кредитні зобов'язання, проте згодом виявилося, що це був лише обман. ОСОБА_5 знав, що так як ? квартири він зареєстрував на мене, то я буду зобов'язана буду виплатити за нього кредит як поручитель повністю добровільно, або за рішенням суду, а він потім проживатиме у квартирі так як є власником інших ? зазначеної іпотечної квартири.

В грудні 2009 року ОСОБА_5 вироком Рівненського міського суду засуджено за ч. З ст. 187 КК України до п'яти років позбавлення волі з поміщенням його до кримінально-виконавчої установи. Перебуваючи в ув'язненні у кримінально-виконавчій установі ОСОБА_5 неодноразово дзвонив до неї з різних мобільних телефонних номерів з погрозами: він казав що в нього на волі є друзі, які її вб'ють якщо я не виконуватиму його зобов'язання по виплаті кредиту за квартиру чи звернуся до правоохоронних органів. У зв'язку з тим, що вона не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, що є предметом іпотеки за кредитним договором №5886094 від 30 листопада 2007 року на адресу якої висилалися повістки до суду не знала, що ПАТ «Перший український міжнародний банк» подано позов до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором №5886094 від 30 листопада 2007 року.

Просила позов задовольнити. Договір поруки № 5903791 укладений 30 листопада 2007 року, між нею та Публічним акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» визнати недійсним з дня укладення. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на її користь понесені судові витрати.

В судовому засіданні позивачка та представник позивача підтримати позов в повному об'ємі в межах доводів позовної заяви. Позивачка підтвердила, що за кошти, отримані з договору кредиту була придбана квартира № 11 буд.№ 75, в які їй та ОСОБА_5 належить по ? частки. Просили позов задовольнити.

В поданих до суду запереченнях, підтриманих в судовому засіданні, представник відповідача позов не визнав, вважає їх необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Свої заперечення обґрунтовує тим, що при укладенні договору поруки Поручитель був ознайомлений з усіма умовами, викладеними у кредитному договорі, та висловив своє волевиявлення та згоду з порядком та процедурою реалізації його умов шляхом підписання договору поруки. Так, згідно п.5.1 Договору поруки сторони підтвердили, що поручителю добре відомі всі умови договору кредиту, та він погодився з ними. Просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивачки, представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, 30.11.2007 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» та ОСОБА_5 було укладено договір кредиту № 5886094.

Також судом встановлено, що 30.11.2007 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки. З оглянутого судом вироку Рівненського міського суду від 08.12.2009 року вбачається, що ОСОБА_5 був засуджений за ч.3 ст.187 КК України до 5 років позбавлення волі та відбуває покарання з 26.05.2010р. покарання в Полицькій ВК (№ 76 Злочин скоєно 17.12.2008 р., тобто після укладення договору поруки, не по відношенню до ОСОБА_1, а тому судом оцінюється критично і до уваги не приймається.

Постановою від 19.10.2011 року відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_5 Рекомендовано ОСОБА_6 звернутися в суд м.Рівне в порядку приватного обвинувачення.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК.

Таким чином, оцінивши в сукупності достовірно встановлені докази, суд прийшов до висновку, що позивачкою не надано доказів на підтвердження своїх доводів, що 30.11.2007 року вона укладала договір поруки під впливом насильства з боку ОСОБА_5, а судом достовірних доказів встановлено не було, тому позовна заява до задоволення не підлягає за недоведеністю позовних вимог.

На підставі викладеного, ст.. ст. 203, 231 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 82, 88, 212-215, 225 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" третя особа, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 про визнання договору поруки недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя : Панас О.В.