АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/2090/6133/2012
Провадження № 2/2027/3779/2012 Головуючий 1 інстанції: Горбунова Я.М.
Категорія: трудові Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2012 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Гуцал Л.В.,

суддів Коростійової В.І., Ізмайлової Г.Н.,

за участю секретарів Остапович Л.С., Закопайло О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Харківський електромеханічний завод» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 4 липня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Харківський електромеханічний завод»про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку та моральної шкоди, -

встановила:

30 травня 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 3036 грн., моральну шкоду у сумі 2000 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку до постановлення рішення по справі.

Посилався на те, що він перебував у трудових відносинах з Державним підприємством (далі ДП) «Харківський електромеханічний завод», 14 листопада 2011 року був звільнений, в порушення вимог ст.116 КЗпП України, в день звільнення відповідач з ним не розрахувався, внаслідок чого він опинився у скрутному матеріальному становищі, та йому було завдано моральної шкоди.

Відповідач, в особі свого представника, в частині стягнення заборгованості по заробітній платі позов визнав, в іншій частині вважав позовні вимоги не обгрунтованими, оскільки відсутня вина підприємства в затримці розрахунку при звільненні.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 4 липня 2012 року позов задоволено частково: з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 3036 грн., середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку в сумі 12748 грн. 94 коп., витрати на правову допомогу в сумі 100 грн., а всього суму у розмірі 15884 грн. 94 коп.; вирішено питання про судові витрати; в іншій частині позову відмовлено.

ОСОБА_2 рішення суду не оскаржував.

ДП «Харківський електромеханічний завод», посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, просить рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та витрат на правову допомогу скасувати і ухвалити нове рішення, яким в цій частині позовних вимог відмовити.

В суді апеляційної інстанції представник ДК «Харківський електромеханічний завод»апеляційну скаргу підтримав.

Представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнала, наголошувала на тому, що дії відповідача по відношенню до позивача, який має важке захворювання та є інвалідом другої групи, порушують його конституційне право на своєчасне отримання плати за труд.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню і вважає за необхідне рішення суду першої інстанції змінити з таких підстав.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначеній у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» розяснено, що, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

У п.6 постанови зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.

Матеріалами справи встановлено та визнається сторонами, що ОСОБА_2 працював в ДП «Харківський електромеханічний завод»в якості токаря і був звільнений з роботи за наказом № 196 від 14 листопада 2011 року за ст. 40 п.2 КЗпП України, у зв'язку із хворобою.

При звільненні відповідач не здійснив остаточний розрахунок з позивачем, сума заборгованості по заробітній платі складає 3036 грн., що також не заперечується сторонами.

При ухваленні рішення, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14 листопада 2011 року по день ухвалення судового рішення, проте наведений судом розрахунок цієї суми є неправильним.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці»за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок).

Визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки pозрахунку при звільненні, суд допустив неправильне застосування ст. 27 Закону України «Про оплату праці» та Порядку, яке суперечить змісту цих норм та практиці їх застосування.

Відповідно до п. 5 розд. ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку при звільненні, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством календарних днів за цей період.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз. 3 п. 8 Порядку).

Згідно довідки ДП «Харківський електромеханічний завод», виданої на вимогу суду апеляційної інстанції, середньоденний заробіток ОСОБА_2 на момент звільнення складав 77 грн. 39 коп. Саме цю суму судова колегія бере за основу розрахунку, оскільки такий розмір середньоденної заробітної плати визнається сторонами.

За даними відповідача, проти яких не заперечувала представник позивача в суді апеляційної інстанції, на ДП «Харківський електромеханічний завод», відповідно до вимог закону, у звязку із скрутним фінансово-економічним станом підприємства, було встановлено скорочений робочий тиждень. Зокрема, за період з 14 листопада 2011 року по 4 липня 2012 року, підприємство працювало відповідно до наказів №266 від 12.10.2011 року, №32 від 31.01.2011 року, №82 від 25.04.2011 року, №141 від 01.08.2011 року, №189 від 0.11.2011 року та №23 від 02.02.2012 року чотири дні на тиждень. Отже, за зазначений період часу було 126 робочих днів.

Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить: 77 грн. 39 кп.(середньоденний заробіток) х 126 робочих днів = 9751 грн. 14 коп.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині розміру середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, що підлягає стягненню, необхідно змінити, зменшивши розмір стягнення в цій частині з 12748 грн. 94 коп. до 9751 грн. 14 коп.

Відповідно, підлягає зміні рішення і в частині розміру стягнення судових витрат, замість 158 грн. 85 коп, стягненню підлягають 128 грн. 87 коп.

Заперечення відповідача в тій частині, що середній заробіток не підлягає стягненню так як в діях підприємства не має вини за несвоєчасну виплату остаточного розрахунку, оскільки, за рішенням суду було порушено справу про банкрутство ДП «Харківський електромеханічний завод», і введений мараторій на задоволення вимог кредиторів, та на підставі постанов виконавчої служби накладені арешти на рахунки підприємства, суд першої інстанції правильно вважав необгрунтованими. Доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки зазначені відповідачем обставини не виключають необхідності здійснити остаточний розрахунок з робітником, і сама по собі відсутність коштів у роботодавця або неможливість їх виплатити не виключає його відповідальності.

Заперечення відповідача в тій частині, що позивачем пропущений строк позовної давності, виходячи з положень рішення Конституційного Суду України щодо офіційного тлумачення положень ст..233 КЗпПУ у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу від 22.02.2012 р. також правильно не взяті до уваги судом першої інстанції і доводи апеляційної скарги з цього приводу не грунтуються на законі.

Статтею 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

У п.25 зазначеної вище постаови Пленуму Верховного Суду України, йдеться про те, що у разі непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України і у цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку.

З урахуванням того, що при звільненні з позивачем не був проведений остаточний розрахунок всіх належних йому сум та він не проведений до теперішнього часу, підстави вважати, що позивач пропустив тримісячний строк для звернення до суду з вказаним позовом відсутні.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставного стягнення з відповідача на користь позивача 100 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу є безпідставними, оскільки ОСОБА_2 надано квітанцію №123 від 30 травня 2012 року з мокрою печаткою, про внесення ним 100 грн. до юридичної консультації Московського районому м.Харкова за складання позовної заяви (а.с.3а)

Керуючись ст. ст. 303, п. 3 ч.1 ст.309, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Харківський електромеханічний завод»

задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 4 липня 2012 року в частині стягнення з Державного підприємства «Харківський електромеханічний завод»на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку та в частині стягнення судових витрат змінити.

Стягнути з Державного підприємства «Харківський електромеханічний завод»на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, 9751 (девять тисяч сімсот пятдесят одну) грн. 14 коп. замість 12748 грн. 94 коп..

Стягнути з Державного підприємства «Харківський електромеханічний завод»в дохід держави судові витрати у сумі 128 (сто двадцять вісім) грн. 87 коп. замість 158 грн. 85 коп.

В частині стягнення витрат на правову допомогу рішення залишити без змін.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось і судом апеляційної інстанції не переглядалось.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у

касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з

розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним

законної сили.

Головуючий

Судді