Справа № 2-2/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2012

Сихівський районний суд м.Львова

в складі : головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Гулі А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Сихівського РВ ЛМУ УМВСУ про визнання незаконною реєстрації, усунення перешкод в користуванні власністю визнання недійсним договору піднайму,-

в с т а н о в и в :

позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом скасування реєстрації відповідачів у квартирі АДРЕСА_1, зняти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з реєстрації за вказаною адресою. В подальшому позивачка збільшила позовні вимоги та просить визнати недійсним договір піднайму квартири АДРЕСА_2, укладений 18.07.2009р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, визнати незаконною реєстрацію місця проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вказаній квартирі. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 27.04.1979р. перебувала у шлюбі з відповідачем, спірна квартира набута за час їх з відповідачем шлюбу за рахунок спільної сплати пайових внесків, однак, право власності було оформлено лише на відповідача. У вказаній квартирі зареєстровані та проживають вона, їх з відповідачем діти ОСОБА_6, ОСОБА_7 та її чоловік ОСОБА_8 та неповнолітній ОСОБА_9 29.04.2009р. шлюб між нею та відповідачем було розірвано, однак, спірну квартиру відповідач залишив ще у 2006р. та з цього часу не оплачував жодних житлово-комунальних послуг. 23.12.2008р. вона звернулась із заявою до директора ЛКП «Під Зуброю»з проханням без її згоди не вчиняти жодних дій по реєстрації осіб у вказаній квартирі. 12.09.2009р. відповідач одружився із ОСОБА_4, а у грудні 2009р. їй стало відомо, що відповідач у їх квартирі в якості піднаймачів, на підставі договору піднайму від 18.07.2009р., зареєстрував свою дружину та її доньку від першого шлюбу ОСОБА_5, порушуючи тим самим її право спільної власності на квартиру. Зважаючи на те, що укладаючи договір піднайму, відповідач розпорядився їх спільним майном без її на це згоди такий договір є недійсним, відтак, реєстрація ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є незаконною. З огляду на вказані обставини та враховуючи те, що внаслідок незаконної реєстрації вказаних осіб створюються перешкоди у здійсненні права власності, оскільки значно збільшує розмір комунальних платежів просить усунути вказані перешкоди шляхом скасування реєстрації їх місця проживання та зобов»язати зняти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з реєстрації у вказаній квартирі, визнавши недійсним договір піднайму.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, дали пояснення аналогічні змісту позову, просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що на момент реєстрації ОСОБА_4 та ОСОБА_5 він був єдиним власником квартири, оскільки останнім була потрібна реєстрація у м.Львові, звернувся у Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Сихівського РВ ЛМУ УМВСУ з заявою про реєстрацію їх місця проживання. Для цього він уклав з ОСОБА_4 договір піднайму, заповнивши бланк договору, на підставі якого вони були зареєстровані. У спірній квартирі вони не проживали, оскільки у цьому їм чинять перешкоди позивачка, іншого житла вони немають, тому змушені винаймати квартиру. Враховуючи зазначені обставини просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з»явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає можливим розглядати справу у її відсутності.

Заслухавши пояснення позивачки, її представника, відповідача ОСОБА_3, з»ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав .

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 складається з трьох житлових кімнат, площею 10 кв.м, 11,6 кв.м та 19,7 кв.м, коридору, кухні, ванної кімнати, вбиральні. У вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_6,ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10 ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Останні зареєстровані у вказаній квартирі на підставі укладеного 18.07.2009р. договору піднайму між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

За умовами вказаного договору у піднайм ОСОБА_4 передано квартиру АДРЕСА_3, що складається із трьох житлових кімнат та комунальних вигод, безтерміново та безоплатно.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 27.05.2011р. визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_4 та встановлено порядок користування квартирою №77 по вул.Драгана,17 в м.Львові. Вказане рішення не оскаржено та набрало законної сили.

Вказаним рішенням встановлено, що квартира АДРЕСА_5 є об»єктом спільної власності ОСОБА_11 та ОСОБА_3, оскільки набута за час шлюбу.

Відповідно до ч.2 ст.68 Сімейного кодексу України розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України

Нормами Цивільного кодексу України (ст.369) визначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.823 Цивільного кодексу України за договором піднайму житла наймач за згодою наймодавця передає на певний строк частину або все найняте ним помешкання у користування піднаймачеві. Піднаймач не набуває самостійного права користування житлом. Договір піднайму житла є оплатним. Розмір плати за користування житлом встановлюється договором піднайму. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму житла.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є співвласником спірної квартири, однак, уклав договір піднайму із відповідачкою ОСОБА_4 як наймач житла, безоплатно та безстроково.

Враховуючи те, що уклавши договір піднайму відповідач ОСОБА_12, всупереч вимог ст. 369, 810 Цивільного кодексу України, розпорядився спільним майном без згоди на це іншого співвласника позивачки, зміст правочину суперечить ст.823 Цивільного кодексу України, такий договір слід визнати недійсним.

Відповідно до ст.ст.3, 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Місцем проживання особи є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

З огляду на те, що реєстрація ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у спірній квартирі здійснена на підставі недійсного правочину, останні жодного дня не проживали у спірній квартирі, реєстрація їх місця проживання у спірній квартирі є незаконною. Зважаючи на вказані обставини та на те, що така реєстрація порушує право власності позивачки, оскільки впливає на розмір оплати житлово-комунальних послуг, вказані перешкоди у здійсненні права власності слід усунути шляхом скасування реєстрації місця проживання

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право на захист його власності від порушень, не пов»язаних із позбавленням володіння.

Зважаючи на вказані обставини та на те, що така реєстрація порушує право власності позивачки, оскільки впливає на розмір оплати житлово-комунальних послуг, вказані перешкоди у здійсненні права власності слід усунути шляхом скасування реєстрації місця проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у спірній квартирі.

Згідно ст.12 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» органом, який здійснює реєстрацію місця проживання та зняття з реєстрації є відповідний орган спеціально уповноважений центральним органом виконавчої влади з питань реєстрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі. Відповідно до ст.7 зазначеного Закону однією з підстав зняття особи з реєстрації є рішення суду про позбавлення особи права власності чи права користування житловим приміщенням.

З огляду на те, що судом визнано недійсним договір піднайму та незаконною реєстрацію місця проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у спірній квартирі, набрання таким рішенням суду законної сили є підставою для зняття вказаних осіб з реєстрації, а відтак, на даний час відсутні підстави для зобовязання до таких дій ВГІРФО Сихівського РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області.

На підставі ст.ст.16, 203, 215, 316, 319, 369, 391,810, 823 Цивільного кодексу України, ст.68 Сімейного кодексу України, ст. ст.3, 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»та керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задоволити частково.

Визнати недійсним договір піднайму жилого приміщення квартири АДРЕСА_2, укладений 18.07.2009р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Визнати незаконною реєстрацію місця проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_13 та ОСОБА_5.

Усунути перешкоди у здійсненні права власності ОСОБА_2 шляхом скасування реєстрації місця проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_13 та ОСОБА_5.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 10 днів після його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення протягом 10 днів з часу отримання його копії.

Головуюча