Справа № 22-ц-5905/12 Головуючий у І інстанції Забелян Н.В.
Провадження № 22-ц/1090/8281/12 Доповідач у 2 інстанції Суханова
Категорія 47 26.12.2012
РІШЕННЯ

Іменем України

12 листопада 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого: Суханової Є.М.,

Суддів: Березовенко Р.В., Коцюрби О.П.,

при секретарі : Клименко В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її уримання у розмірі 25 % від його заробітку, починаючи з липня 2012 року.

Позов обґрунтований тим, що позивачка у віці 78 років, при вкрай незадовільному стані здоров»я та матеріальному стані, отримує пенсію в розмірі 1278 грн., є інвалідом 2 групи, інших джерел доходу не має, сама не в змозі утримувати будинок, обробляти присадибну земельну ділянку, повноцінно харчуватись, так як більша частина її пенсії витрачається на придбання ліків та лікування. Син позивачки ОСОБА_2 допомогу їй не надає, працює в системі м'ясної промисловості, має достойну заробітну плату, живе лише з дружиною, яка теж працює, матеріально забезпечений, тому має можливість надавати позивачці матеріальну допомогу.

Рішенням Фастівського міськрайонного суда від 27 вересня 2012 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись з висновками, наведеними в рішенні суду, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій вона просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що вона обґрунтована та підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції встановив наступні обставини, а саме, що позивачка є пенсіонером за віком, інвалідом 2 групи, що підтверджується посвідченням №135739. У судовому засіданні позивач пояснила суду, що проживала з сином у місті Києві в квартирі, яка знаходилася у неї на праві власності. Її син - відповідач по справі та невістка переконали позивача подарувати належну їй частку квартири відповідачу, а натомість позивачу подарували приватний будинок у м. Фастові, що належав дружині відповідача.

Після цього відносини у позивача з її сином та невісткою погіршилися, вони не впускали її в квартиру, не допомагають, тощо. Позивач опинилася у безпорадному стані, не в змозі обходити себе та утримувати будинок.

Згідно акта обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_1, їй запропоновано, в зв»язку з тим, що вона проживає одна, пенсія невисока, хвора, перед тим як звертатись до суду, зустрітись з сином, поставити його до відома про своє рішення.

27.09.2012 свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4 "Анатоліївна, ОСОБА_5, ОСОБА_6 повністю спростували доводи позивача та пояснили наступне. Відповідач весь час допомагав матері, будинок про який вона каже був придбаний відповідачем позивачу на її прохання бути ближче до родичів, відповідач відмовляв позивача від придбання будинку, мотивувавши тим, що вони зможуть проживати разом у спільній квартирі в м. Києві. Однак позивач наполягала на придбанні цього будинку, де вона зараз мешкає. Зі слів свідків по справі, відповідач зробив ремонт та обладнав ;меблями вказаний будинок, увесь час допомагав матері продуктами та ставився до неї доброзичливо, як мають ставитися діти до своїх батьків, дуже любить свою матір.

Приймаючи дані пояснення свідків за основу та базувавши свій висновок про недоведеність позову позивача з огляду на зазначені обставини, суд першої інстанції не звернув уваги на суть правовідносин, які склались між сторонами, а саме, що позов стосується стягнення аліментів з відповідача на користь позивача, таким чином суд повинен був проаналізувати матеріальну можливість відповідача в наданні аліментів та матеріальний стан позивачки з урахуванням того, чи є в неї необхідність та потреба у стягненні аліментів на своє утримання.

Разом з тим, суд першої інстанції не вирішив спір по суті позовних вимог та не з»ясував зазначені вище обставини, а тому припустився помилки при вирішенні даного позову та прийняв необґрунтоване та безпідставне рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши докази по справі, колегія суддів прийшла до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача, керуючись вимогами чинного законодавства.

Відповідно до ст.202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Колегія суддів встановила, що позивачка у віці 78 років, при вкрай незадовільному стані здоров»я та матеріальному стані, отримує пенсію в розмірі 1278 грн., є інвалідом 2 групи, інших джерел доходу не має, сама не в змозі утримувати будинок, обробляти присадибну земельну ділянку, повноцінно харчуватись, так як більша частина її пенсії витрачається на придбання ліків та лікування. Син позивачки - відповідач ОСОБА_2 допомогу їй не надає, працює в системі м'ясної промисловості, водієм, має достойну заробітну плату, живе лише з дружиною, яка теж працює, матеріально забезпечений, тому має можливість надавати позивачці матеріальну допомогу.

Колегія суддів звертає увагу, що поданий цивільний позов в силу вимог статей 57-59, 61 Цивільного процесуального кодексу України має бути обґрунтованим.

Так, потреба матеріальної допомоги та те, що відповідач має сплачувати на утримання позивача аліменти в розмірі 25 відсотків з усіх його доходів (заробітку) доведені позивачем належними та допустимими доказами по справі.

Позивач по справі надала належні докази, а саме: довідку про свій стан здоров»я та те, що вона є інвалідом 2-ї групи, потребує лікування та придбання ліків, довідку про свою пенсію, а також докази того, що відповідач має матеріальну спроможність сплачувати їй аліменти так як є працюючим, отримує заробітну плату, інших утриманців не має, неповнолітніх дітей.

Згідно з вимогами ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст. 202 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 293, 303, 307, 309, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити .

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2012 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого на посаді водія в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Шалер Київ», на утримання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти у розмірі ј частини усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 19 липня 2012 року.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів до касаційної інстанції.

Головуючий

Судді