Справа № 1306/3874/2012
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30 травня 2012 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді : Крамара О.В.

при секретарі : Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства "Нафтопереробний комплекс Галичина" про визнання незаконними і скасування наказів в частині невиплати премії та стягнення невиплаченої щомісячної премії,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася в суд з вищевказаним позовом до відповідача із уточненням позовних вимог просить визнати незаконними та скасувати накази в частині невиплати їй, як працівнику, який досяг пенсійного віку, за період з 2008 року по грудень 2011 року включно премії голови правління ВАТ "НПК-Галичина" та стягнути на її користь зазначену премію за вказаний період в розмірі 30000 грн. згідно поданого розрахунку та стягнути винагороду по результатах роботи за 2011 рік (13-та заробітна плата) оскільки вона відпрацювала повний календарний рік.

В обґрунтування позову посилається на те, що з 22.03.1971 року працювала у відповідача і була звільнена з роботи відповідно до наказу від 26.01.2012 року №41/к, у звязку із виходом на пенсію, за ч.1 ст. 38 КЗпП України. Зазначає, що за час її роботи на підприємстві тривалий час її, як і інших працівників, посадовий оклад не змінювався, натомість всім працюючим з грудня 2007 року запроваджено виплату премії голови правління. Розмір цієї премії, у відсотках, встановлювався щомісячними наказами по підприємству. Проте, згідно таких наказів, премії отримували, зокрема, лише ті працівники, які ще не досягли пенсійного віку та працівники-пенсіонери, які погодились працювати на умовах контракту.

Вона досягла пенсійного віку ще в 2007 році, однак відмовилася перейти на контракту форму праці, у зв'язку з чим і була позбавлена зазначеної премії голови правління. Вважає, що позбавлення її премії, як працівника-пенсіонера, який відмовився перейти на контрактну форму праці значно погіршило умови її праці та порушило принцип рівності її трудових прав.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, яку просить задоволити. Про виплату премії іншим співробітникам в цей період їй було відомо, однак до адміністрації з прохання про виплату вказаної премії голови правління вона не зверталася і в суд також не зверталася, оскільки її б відразу звільнили.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов заперечив повністю, посилаючись на його безпідставність з підстав, викладених у письмовому запереченні. Зазначив, що виплата премії голови правління на Товаристві була запроваджена лише з 2008 року шляхом видання щомісячних наказів на преміювання, які у свою чергу, являються документом, на підставі якого проводиться виплата внаслідок відсутності положення про відповідне преміювання. Премія голови правління не є обов'язком підприємства, а визначена як його право, яке реалізується у вигляді заохочення кращих працівників. Рішення про виплату премії приймає лише голова правління. Разом з тим, преміювання працівників премією голови правління діючим колективним договором взагалі не передбачено. Крім цього вважає, що позивачем пропущено тримісячний строк для звернення до суду за захистом своїх трудових прав, а тому просить відмовити в задоволенні позову повністю.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є безпідставним та задоволенню не підлягає, виходячи з наступних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Матеріалами справи встановлено і сторонами не оспорюється, що позивач з 1971 року працювала у відповідача і була звільнена з роботи відповідно до наказу № 41/к від 26.01.2012 року, у звязку із виходом на пенсію, за ч.1 ст. 38 КЗпП України. Пенсійного віку позивач досяг у 2007 році.

Як вбачається з копії витягу зі Статуту Відкритого акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс Галичина», Товариство є юридичною особою та самостійним господарюючим субєктом. Виконавчим органом товариства, яке здійснює керівництво його діяльністю є правління, роботою якого керує Голова правління. Голова правління у процесі виконання своїх функцій має право без довіреності виконувати від імені Товариства усі необхідні дії, зокрема, щодо розпорядження майном та коштами товариства у межах, встановлених законодавством України, Статутом та внутрішніми нормативними актами Товариства з урахуванням лімітів, встановлених наглядовою радою Товариства, а також щодо видання наказів та розпоряджень, які є обовязковими для виконання (пункти 1.3., 1.9., 9.3.1., 9.3.2., 9.3.11 Статуту).

Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі (частина 2 статті 97 КЗпП України, стаття 15 Закону України "Про оплату праці").

Відповідно до ст.ст. 10, 18 Кодексу законів про працю України, колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів. Положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов'язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації.

Питання оплати праці на ВАТ "НПК-Галичина" визначаються на даний час Колективним договором ВАТ "НПК-Галичина" на 2005 рік, який є чиним на сьогоднішній день. Виплата премії Голови правління Товариства вказаним колективним договором не передбачена (пункти 1.6, 1.8, 3.21 Договору).

Згідно з п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат.

Відповідно до копії наказу від 31.12.2007 року за №974/к "Про премію Голови правління АТ "НПК-Галичина", з метою посилення матеріальної зацікавленості працівників АТ "НПК-Галичина" в результатах своєї особистої праці, збільшенні прибутків, якості продукції, зміцненні трудової дисципліни головою правління Товариства ОСОБА_3 наказано за наявності фінансових можливостей запровадити виплату працівникам Товариства премії Голови правління за результатами роботи за поточний місяць, розмір вказаної премії встановлюється наказом Голови правління, виходячи з фінансових можливостей Товариства, така виплачується в місяці, наступному за місяцем, за який здійснюється преміювання. Разом з тим, в таких наказах визначаються категорії працівників товариства, а також структурні підрозділи товариства, яким премія не виплачується. Підставою для нарахування та виплати премії є виключно наказ Голови правління.

Таким чином судом встановлено, що ВАТ "НПК-Галичина" є самостійним господарюючим субєктом, виконавчим органом якого є Голова правління, який вправі розпоряджатись коштами Товариства в межах наданих йому повноважень, а також видавати накази та розпорядження, які є обовязковими для виконання. З огляду на вказане суд приходить до переконання, що наказ від 31.12.2007 року за №974/к "Про премію Голови правління АТ "НПК-Галичина" видано в межах повноважень діючого на той час голови правління Товариства.

На підставі зазначеного вище Наказу від 31.12.2007 року, Головою правління товариства в період з 01.01.2008 року по 01.02.2012 року, в межах своїх повноважень видавались щомісячні накази про преміювання працівників товариства за попередній місяць роботи премією Голови правління (копії наказів за період з 01.01.2008 року по 01.02.2012 року). Розмір вказаної премії кожного окремого працівника визначався керівником структурного підрозділу з врахуванням коефіцієнту трудової участі працівника. Працівникам, які досягли віку, що дає право на пенсію за віком (крім працівників, які досягнули віку, що дає право на пенсію за віком і працюють на умовах строкового трудового договору) премія голови правління за вказаний вище період не нараховувалась.

При цьому, як встановлено в судовому засіданні, розмір такої премії і категорії працівників, яким ця премія виплачувалась, визначаються самостійно Головою правління товариства (що не суперечить умовам Статуту і відповідає Наказу від 31.12.2007 року за №974/к "Про премію Голови правління АТ "НПК-Галичина") та з врахуванням майнового та економічного стану товариства, на якому на час видання оспорюваних наказів встановлено неповний робочий тиждень, проводиться скорочення чисельності та штату працівників (копії наказів про режим роботи структурних підрозділів АТ "НПК-Галичина").

Отже, єдиною підставою для нарахування премії Голови правління, визначення категорій працівників, яким така премія не виплачується, на АТ "НПК-Галичина", починаючи з січня 2008 року по січень 2012 року включно, є відповідний наказ Голови правління зазначеного Товариства і виплата такої премії є його правом, а не обовязком, позаяк, як встановлено вище, умовами чинного Колективного договору не передбачена.

Крім цього, про відсутність порушень при нарахування та виплаті премії голови правління на АТ "НПК-Галичина" свідчить і акт перевірки №13-03-005/0431 від 29.03.2012 року, складений Територіальною державною інспекцією праці у Львівській області за результатами проведеної перевірки з цього приводу.

Разом з тим, як на підставу своїх заперечень проти позову представник відповідача в судовому засіданні посилався на порушення позивачем тримісячного строку для звернення до суду, який передбачено вимогами ч. 1 ст. 233 КЗпП України.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутись із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав. Без обмеження будь-яким строком відповідно до вимог ч. 2 ст. 233 КЗпП України працівник має право звертатися до суду лише з позовом про стягнення належної йому нарахованої, але своєчасно не виплаченої заробітної плати.

Позивач же як на підставу своїх позовних вимог посилається на те, що передбаченого ч. 1 ст. 233 КЗпП України строку для звернення до суду ним не пропущено, позаяк вимога про стягнення заробітної плати не обмежується певним строком, а премія, на його думку, є складовою цієї зарплатні.

Однак, відповідно до ст. 2 Закону України "Про оплату праці", структура заробітної плати складається з: основної заробітної плати, яка визначена як винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці, (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки), встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; додаткової заробітної плати, яка визначена як винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, включає в себе доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Таким чином суд приходить до переконання, що за своїм походженням премія відноситься до "інших заохочувальних та компенсаційних виплат", порядок її виплати повинен бути врегульований колективним договором, який діє на підприємстві. Згідно до наданого колективного договору, на АТ «НПК-Галичина» такого виду премії, як премія Голови правління, не встановлено, а порядок її виплати передбачений відповідним наказом Голови правління.

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, про ненарахування і невиплату в період з січня 2008 року по день звільнення позивачу премії голови правління їй було відомо постійно з часу її запровадження і досягнення пенсійного віку, однак до адміністрації з проханням про таке нарахування і виплату вона не зверталася, боячись втратити роботу.

З огляду на зазначене, суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 2-1, 9, 232, 233 КЗпП України, ст. 2 Закону України "Про оплату праці", п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс Галичина»про визнання незаконними і скасування наказів в частині невиплати премії та стягнення невиплаченої щомісячної премії відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя Крамар О.В