Провадження № 2/2020/462/2012 Справа № 2-3168/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2012 року Комінтернівський районний суд м.Харкова у складі: головуючого: судді Богдан М.В.

при секретарі - Коваленко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом в якому просили визнати недійсним заповіт батька ОСОБА_6, складений на користь відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначили, що у жовтні 2010р. їх батько ОСОБА_6 залишив заповіт, яким заповідав належну йому приватизовану квартиру № 33 по пр.-ту Г.Сталінграда, 161-Г в м.Харкові відповідачам по справі.

13.11.2010р. їх батько ОСОБА_6 помер.

Позивачі також вказали, що вони є спадкоємцями першої черги та спадщину прийняли, оскільки у встановлений законом строк звернулися до нотаріальної контори, але їм повідомили про те, що померлий батько за один місяць до смерті склав заповіт на сестру та двоюрідну племінницю.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважають, що їх померлий батько діяв неадекватно, яка викликана похилим віком, тяжкою хворобою та прийняттям у зв*язку з цим сильнодіючих медичних препаратів, тому на день посвідчення заповіту перебував під впливом медикаментів та болісних відчуттів від хвороби.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі та вказала, що померлий ОСОБА_6 не перебував під впливом медикаментів та болісних відчуттів від хвороби під час складання заповіту, а незначні недомагання, слабкий зір, які характерні для його похилого віку, не впливали на його здатність усвідомлювати значення своїх дій у день посвідчення заповіту.

Крім того, ОСОБА_3 також зазначила, що позивачі з дитинства проживали у Москві, не спілкувалися з батьком, ніякої допомоги йому не надавали, не були на похоронах ОСОБА_6 та участі у його похованні не приймали.

Відповідач ОСОБА_7 позовні вимоги також не визнала та вказала, що ОСОБА_6 у зв*язку з похилим віком переїхав до квартири ОСОБА_3 на початку вересня 2010р. де і мешкав до своєї смерті. Крім того, також вказала, що у період з 1988р. по 1991 р. померлий ОСОБА_6 зробив на її ім.*я заповідальне розпорядження на всі свої грошові вклади.

Третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 в судовому засіданні вказала, що позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є безпідставним наступних підстав.

23.09.2010р. до неї звернулась ОСОБА_7 з питання оформлення виклику нотаріуса для оформлення заповіту ОСОБА_6 поза приміщенням у зв*язку з його хворобою.

23.09.2010р. нею було здійснено виїзд до ОСОБА_6 за місцем його фактичного проживання для проведення консультації, що відображено в журналі обліку викликів нотаріуса.

Під час спілкування з ОСОБА_6 вона перевірила його дієздатність: було встановлено, що він перебував у здоровому розумі, ясній пам*яті, чітко розумів та усвідомлював значення своїх дій, усвідомлював правові наслідки складання ним заповіту, а також розумів та володів українською мовою. Також, протягом спілкування були з*ясовані дійсні наміри ОСОБА_6 щодо змісту заповіту та визначення кола осіб, на ім.*я яких він бажав здійснити заповіт. Зі слів ОСОБА_6 було встановлено, що він не зможе прочитати заповіт у зв*язку із слабким зором, на що йому було роз*яснино про можливість оформлення заповіту у присутності свідків. Крім того, під час консультації ОСОБА_6 виявив бажання оформити довіреність від свого імені на ім.*я ОСОБА_7 та ОСОБА_3 на одержання належної йому пенсії.

Приватний нотаріус також вказала, що в день посвідчення заповіту - 24.09.2010р. ОСОБА_6 також перебував у здоровому розумі, ясній пам*яті, чітко розумів та усвідомлював значення своїх дій усвідомлював правові наслідки складання заповіту, а також у присутності свідків підтвердив дійсність своїх намірів. Після прочитання у голос тексту заповіту запрошеними свідками та схвалення його змісту заповідачем, заповіт було особисто підписаний ОСОБА_6.

Суд, вислухавши пояснення позивачів, відповідачів, третьої особи, свідків, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними доньками померлого ОСОБА_6.

Відповідно до вимог ст. 1248 ЦК України якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись при свідках.

Крім того, згідно з вимогами ст. 41 ЗУ «Про нотаріат», а також абзацу 1 п.11 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, в окремих випадках, коли фізична особа не може з*явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваного правочину, такі нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями, але в межах нотаріального округу.

24.09.2010р. ОСОБА_6 було складено заповіт, за яким останній призначив ОСОБА_3 та ОСОБА_7 спадкоємцями всього його майна, де б таке не було та з чого б воно не складалося, та взагалі всього того, що йому належатиме на день його смерті, та того, на що він матиме право за законом.

Судом встановлено, що посвідчення заповіту ОСОБА_6 приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_5 було здійснено в квартирі фактичного проживання заповідача, а також в присутності свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які прочитали уголос текст заповіту, ОСОБА_6 підтвердив дійсність своїх намірів.

Вказані обставини в судовому засіданні підтвердили допитані в якості свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, а також допитана в якості свідка приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5.

ОСОБА_6 помер 13.11.2010р..

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

14.10.2011р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім.*я ОСОБА_3 та ОСОБА_7 по ј частині за кожною на квартиру № 33 по пр.-ту Г.Сталінграда, 161-Г у м.Харкові.

Позивачі просили визнати заповіт недійсним, посилаючись на ч.1 ст. 225 ЦК України, з тих підстав, що померлий ОСОБА_6 на час складання заповіту був під впливом медикаментів та болісних відчуттів від хвороби.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Згідно ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

За змістом п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров*я не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу.

Заповіт може бути визнаний недійсним за умов надання відповідних доказів цієї обставини.

За клопотанням позивачів судом була призначена посмертна судово-психіатрична експертиза, яка була проведена експертами відділення судово-психіатричної експертизи № 18 ХОКПЛ № 3.

Згідно висновкам акту №1011 від 11.10.2012р. ОСОБА_6 ознак стійкого хронічного психічного розладу, який би позбавив його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними не виявляв. За своїм психічним станом ОСОБА_6 с урахуванням його віку, а також хвороб та прийому призначених йому ліків, при оформленні заповіту 24.09.2010р. міг розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, який забезпечує повноту дослідження обставин справи.

Сторони зобов*язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатись як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Позивачі не надали до суду доказів того, що волевиявлення заповідача не було вільним.

Посилання позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на те, що вони мають право на обов*язкову частку у спадщині, оскільки на час відкриття спадщини мали пенсійний вік не може бути підставою для визнання заповіту недійсним з підстав, передбачених ст. 225 ЦК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 217, 218 ЦПК України, ст.ст.60, 225,1248, 1257 ЦК України, ЗУ «Про нотаріат»,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя:

ОСОБА_10