Справа № 1319/531/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2012

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої - судді Бойко О.М.

при секретарі Гулі А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ ЖЕП «Стимул Сихів»про стягнення зайво сплачених коштів за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, -

в с т а н о в и в:

позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить зобовязати відповідача зарахувати переплату за послуги по утримання будинку і при будинкової території за період з 2005р. по 2008р. в розмірі 1007,21 грн. в рахунок майбутніх поточних платежів за комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_1. В обгрунтування позовних вимог покликаються на те, що рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №1032 від 30.09.2005р. «Про впорядкування тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій для населення у м.Львові»визнане незаконним постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.12.2006р., яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду від 15.05.2008р., вважає, що за оспорюваний період з 01.10.2005р. по 15.03.2008р. відповідач повинен був при нарахування плати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території використовувати усереднений розмір квартирної плати в сумі 0,30 грн. з утримання 1 кв.м загальної площі.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала, дала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просить позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що нарахування плати відбувалося згідно норм діючого законодавства та на підставі встановлених і діючих на той час тарифів, механізм перерахунку не визначений, а тому проведення такого є неможливим. Крім того, позивачем пропущений строк звернення до суду, поважних причин його пропуску не наведено, а тому просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності позивачу ОСОБА_1, загальна площа квартири становить 83,28 кв.м. За період 2005-2008р.р. позивачем повністю сплачено плату з утримання будинку та прибудинкової території. Зазначені обставини сторонами не оспорюються.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМ України від 08.10.1992р. №572 (діяли до 02.02.2006р.), п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків (в редакції постанови КМ України від 24.01.2006р. №45, діють з 02.02.2006р.), ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власники квартир зобовязані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Плата за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в оспорюваний період з 01.10.2005р. по 15.03.2008р. нараховувалася відповідачем згідно тарифів, встановлених рішень виконкому Львівської міської ради №1032 від 30.09.2005р. З 18.03.2008р. набрало законної сили рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 18.02.2008р. «Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій для населення у м.Львові індивідуально по кожному будинку».

Проте, рішення виконкому Львівської міської ради №1032 від 30.09.2005р. «Про впорядкування тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкової території для населення м.Львова»було визнано незаконним постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.12.2006р.

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом встановлено, постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11 грудня 2006р. №3/131-20/126А, на яку посилається позивач, було зобовязано виконавчий комітет оприлюднити резолютивну частину згаданого рішення у друкованому засобі масової інформації. Виконавчий комітет ЛМР виконав вказане розпорядження, офіційно оприлюднивши зміст постанови Львівського апеляційного господарського суду від 11 грудня 2006р. №3/131-20/126А в газеті Львівської міської ради «Ратуша»за 28 грудня 2006р. 3 січня 2007р. № 52 (1317), нарахування здійснювались до 15.03.2008р., відтак, строк позовної давності закінчився 05.03.2011р., жодних поважних причин пропуску такого строку позивачем не наведено та судом не встановлено.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку в задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивачем пропущений строк позовної давності .

На підставі ст.ст.257, 261 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 11, 67-70, 72, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ТзОВ ЖЕП «Стимул Сихів»про стягнення зайво сплачених коштів за послуги з утримання будинку та прибудинкової території відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 10 днів після його проголошення.

Головуюча: