Справа № 2-3456/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.06.2012 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу у складі:

головуючого судді: Пустовіт О.Г.

при секретарі: Нестеренко Г.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів з ОСОБА_3

В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що 15 травня 1999 року вона уклала шлюб з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В 2001 році шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу вони мають сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживав і проживає зі нею.

На підставі рішення Жовтневого районного суд м. Кривого Рогу від 11 жовтня 2000 року ОСОБА_3 зобов'язаний виплачувати аліменти на утримання сина на її користь в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку починаючи з 13 червня 2000 року.

Виконавчий лист № 2а-288 від 13.06.2000 року знаходився на виконанні в Жовтневому ВДВС Криворізького міського управління юстиції.

Однак, з моменту винесення рішення про стягнення аліментів, ОСОБА_3 фактично аліменти не виплачував, матеріальної допомоги дитині не надавав, участі в його вихованні не приймав і не приймає. Відповідач виплачував стабільно аліменти з червня 2001 року по березень 2002 року. З 2002 року офіційно не був працевлаштований, періодично сплачував аліменти на дитину. З 2008 року перестав виплачувати аліменти. Декілька разів виконавча служба оголошувала його розшук. По ухвалі Жовтневого райсуду від 16.07.2007 року ОСОБА_5 був оголошений в розшук.

16.05.2011 року старшим державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції ОСОБА_6 винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, у зв'язку з тим, що боржник поміняв місце проживання. Заборгованість на теперішній час становить 34654,22 гривень, у звязку з чим вона змушена звернутись до суду з заявою про стягнення неустойки за несплату аліментів. Сума неустойки яку відповідач має сплатити на її користь з 01.06.2004 року по 01.05.2011 року складає 852493,81гривень.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просила задовольнити позовні вимоги у повному обємі та стягнути з відповідача неустойку за несплату аліментів у розмірі 852493,81гривень.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала в повному обсязі та просила задовольнити посилаючись на обставини зазначені в позові.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, через оголошення у газеті Вісті Придніпровя. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача.

Вислухавши позивача, представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи суд вважає. що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 8 ЦПК України в редакції 2005 року, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 214 ЦПК України, п. 12 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 Про судове рішення у цивільній справі, під час ухвалення рішення суд вирішує ряд питань, в тому числі і питання : які правовідносини сторін випливають із встановлених судом обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та 22 січня 2001 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 шлюб було розірвано. Від шлюбу мають сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 червня 2000 року з ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення ним повноліття.

Відповідно до довідки, виданої 15.06.2011 року Жовтневим відділом ДВС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області заборгованість відповідача станом на 01.05.2011 року складає 34654,22 гривень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми аліментів за кожен день прострочення.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у п. 22 роз'яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Отже, за загальним правилом умови застосування юридичної відповідальності є вина протиправна поведінка особи. Стягнення неустойки можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобовязаної сплачувати аліменти.

Проте довідка, яка видана державним виконавцем не містить даних про причини виникнення заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавчий лист про стягнення аліментів № 2а-288 від 13.06.2000 року з ОСОБА_3 перебував у провадженні Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції з 04.06.2007 року по 16.05.2011 року, однак довідка розрахунок видана державним виконавцем за період часу з червня 2004 року по квітень 2011 року.

Відповідно до норм Сімейного Кодексу України, розмір заборгованості по аліментам обчислюється державним виконавцем у постанові. Суд не може прийняти до уваги надану позивачем довідку державного виконавця про заборгованість, так як відповідно до листа від 15.06.2011 року № 14528 заборгованість складає 35654,22 гривень, в той час як відповідно до довідки заборгованість складає 34654,22 гривень, у звязку з чим сума заборгованості відповідача підлягає уточненню.

Встановлено, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження дійсного розміру заборгованості по аліментах на момент звернення до суду з даним позовом, а також не зазначено конкретний період розрахунку пені.

Крім того, встановлено, що будь-яких попереджень про виникнення заборгованості боржнику не направлялось, відповідно строки погашення по заборгованості боржнику не встановлювались. Про відповідальність за умисне створення заборгованості, передбачену ст. 196 СК України, державний виконавець його не повідомляв.

Відповідно до ч. 4 ст. 74 Закону України Про виконавче провадженнядержавний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний рахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику. Як вбачається з матеріалів справи таких дій державним виконавцем проведено не було.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, отже позивач ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні не надала жодних підтверджень обґрунтованості свого позову, тому з урахуванням вище викладеного суд дійшов висновку що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів не підлягає задоволенню.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від оплати судового збору звільняються позивачі за позовом про стягнення аліментів, а предметом даного спору є не аліменти, а неустойка за прострочення аліментних зобовязань, тому вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з позивача судовий збір у сумі 3219, 00 гривень.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 196, 197 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 судові витрати по справі у розмірі 3219, 00 гривень на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення усіма учасниками процесу в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_8