Справа № 2-3953/12
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2012 року Києво-Святошинський районний суд Київської області

у складі: головуючого судді Коцюрби М.П.

за участю секретаря Кучер В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АвтоІнтернешнл Метрополіс» до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2011 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АвтоІнтернешнл Метрополіс» (далі ТОВ «АвтоІнтернешнл Метрополіс», Позивач) звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором позики.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що в рамках дії договору безпроцентної позики, укладеного 02.08.2007 року між ТОВ «Компанія ММК» та ОСОБА_1, Позивачем було передано у власність Відповідача грошові кошти безпроцентну позику в розмірі 111 407 (сто одинадцять тисяч чотириста сім) грн. 00 коп., без ПДВ.

ТОВ «ММК» було реорганізоване шляхом приєднання до ТОВ «АвтоІнтернешнл», що підтверджується витягом із Статуту ТОВ «АвтоІнтернешнл».

За умовами п.4.1 договору позики Відповідач взяв на себе зворотне зобовязання відносно повернення Позивачу такої ж суми коштів у строк до 02 жовтня 2007 року, без сплати процентів за весь термін надання позики.

На виконання положень договору позики Позивачем було надано зазначену суму коштів у безготівковому порядку платіжним дорученням, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Відповідача, вказаний у п.3.2. договору, що підтверджується платіжним дорученням за № 1415 від 02.08.2007 року.

Тому Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АвтоІнтернешнл» заборгованість за договором позики у розмірі 111 407 (сто одинадцять тисяч чотириста сім) грн. 00 коп. та судові витрати.

25.01.2012 року Позивач подав до канцелярії суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій зазначив, що п.6.1 договору позики передбачено, що при простроченні повернення позики (її частини) Позичальник сплачує штраф у розмірі 0,01 % від неповернутої позики.

Позивач зазначив, що внаслідок невиконання Відповідачем договірних зобовязань, взятих за умовами договору, за останнім утворилась заборгованість на загальну суму 187 397 (сто вісімдесят сім тисяч триста девяносто сім) грн. 71 коп.

В судовому засіданні представник Позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник Відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог. Представником Відповідача були подані заперечення проти позову та заява про застосування позовної давності. Так, відповідно до заперечь проти позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АвтоІнтернешнл Метрополіс» до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором позики зазначено, що 23 березня 2010 року між ТОВ «ЕРЕВІЛЬ ХОЛДІНГС ЛІМІТЕД (EREVILLE HOLDINGS LIMITED)», ТОВ «ВЕРДЕС ХОЛДІНЕС ЛІМІТЕД (VERDES HOLDINGS LIMITED)», Компанія з обмеженою відповідальністю «ТОРЕТОН СЕРВІСЕЗ ЛІМІТЕД (THORETON SERVICES LIMITED)», громадянином України ОСОБА_2, які діяли солідарно і разом представляли 100% учасників ТОВ «Компанія ММК», з однієї сторони, ТОВ «Компанія ММК» з другої сторони, Компанія з обмеженою відповідальністю «РЕДЕНЖЕР ХОЛДІНЕЗ ЛІМІТЕД (REDANGE HOLDINGS LIMITED)», Компанія з обмеженою відповідальністю «ФЕБРУЕ ХОЛДІНЕЗ ЛІМІТЕД (FABROOG HOLDINGS LIMITED)» які діяли солідарно та разом з ТОВ «Компанія ММК» та представляли акціонерів, які володіють контрольним пакетом акцій ВАТ «Завод комунального машинобудування» з третьої сторони, ВАТ «Завод Комунального машинобудування» з четвертої сторони та громадян України ОСОБА_1 ОСОБА_3 A.B. з пятої сторони, була підписана угода про взаємне припинення зобовязань.

Згідно п.п. 1.2.1 Угоди в період з 2003 року по 2009 рік Відповідач займав посадугенерального директора ТОВ «Компанія ММК».

Пунктом 2.1 Угоди між сторонами досягнуто наступних домовленостей, а саме: виходячи з обставин п. 1 угоди вбачається, що між сторонами № № 1,2,3,4 та стороною 5 юридичного конфлікту, повязаного із спробами сторін притягнути одна одну до юридичної відповідальності. При цьому, на момент укладання цієї угоди юридичні претензії сторін однадо одної ще не сформульовані у вигляді чітко визначених та належним чином юридично обґрунтованих та доведених вимог чи зобовязань.

У звязку із цим, з метою недопущення виникнення юридичного конфлікту, сторони домовились врегулювати відносини між собою шляхом взаємного припинення всіх зобовязань в цілому, без додаткової деталізації. На підтвердження чого між сторонами було укладено вищезазначену Угоду.

Відповідно до п.2.2. Угоди, сторони домовились, що ОСОБА_1 з метою відступлення всіх своїх зобовязань перед ТОВ «Компанія ММК», акціонерами ВАТ «ЗКМ», учасниками ТОВ «Автоінтернешнл Метрополіс» чи ОСОБА_4 особисто, діючи відповідно до ст. 600 ЦК України передає відступний у вигляді майка, зазначеного у договорі.

Відповідно до п. п. 2.3. з моменту передачі ОСОБА_1 відступного вказаного в п. 2.2. угоди сторони домовились, що між ними припиняються всі зобовязання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перед ТОВ «Компанія ММК» та іншими підприємствами, які входять в групу компанії, а також зобовязання перед учасниками ТОВ «Компанія ММК», акціонерами ВАТ «ЗКМ», учасниками ТОВ «Автоінтернешинл Метрополіс» чи ОСОБА_4 особисто, які виникли у звязку з будь-якими діями чи бездіяльністю ОСОБА_1 як генерального директора ТОВ «Компанія ММК», директора ТОВ «Ольвія-С» та діями чи бездіяльністю ОСОБА_6 як директора ТОВ «Омега-Інвест».

Відповідач зазначає, що стороною примирення у договорі відповідно до п. 24 Правил адвокатської етики та особливості здійснення адвокатом посередництва між клієнтами виступав адвокат ОСОБА_7, з чим, відповідно до п.п.3.3. угоди сторони були згідні.

Всі умови щодо передачі майна зазначеного у п. п. 2.2. Угоди Відповідачем були виконані в повному обсязі. Про що свідчить Звіт адвоката ОСОБА_7 б/н від 30.04.2010 року адресованому ОСОБА_1, ОСОБА_8 про те угода про припинення зобовязань набула чинності з 20.04.2010 року. Також в звіті адвоката ОСОБА_7 було зазначено, що всі кошти на виконання умов договору.

Таким чином, на думку Відповідача, позовні вимоги Позивача є безпідставними, тому що всі майнові зобовязання Відповідача перед Позивачем виконані в повному обсязі.

Також представником Відповідача була подана заява про застосування позовної давності, відповідно до якої було зазначено, що згідно договору позики від 02 серпня 2007 року Відповідач зобовязувався повернути грошові кошти в строк до 02 жовтня 2007 року. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлена законом, в тому числі і по стягненню заборгованості встановлюється у три роки. Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку позовної давності починається з наступного дня після відповідної календарної дати або з наступного дня після настання події, з якою повязано його початок. В даному випадку початок перебігу позовної давності почався з 02 жовтня 2007 року та позовна давність, відповідно скінчилась 02 жовтня 2010 року.

Позовна заява як вбачається з матеріалів судової справи була подана Позивачем у листопаді 2001 року, тобто перебіг позовної давності у позивача минув більш ніж на рік.

Представник Відповідача просив суд відмовити у позові ТОВ «АвтоІнтернешнл метрополіс» до ОСОБА_1 у повному обсязі на наслідками спливу позовної давності.

Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У статті 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як встановлено в судовому засіданні, в рамках дії договору безпроцентної позики, укладеного 02.08.2007 року між ТОВ «Компанія ММК» та ОСОБА_1, Позивачем було передано у власність Відповідача грошові кошти безпроцентну позику в розмірі 111 407 (сто одинадцять тисяч чотириста сім) грн. 00 коп., без ПДВ.

ТОВ «ММК» було реорганізоване шляхом приєднання до ТОВ «АвтоІнтернешнл», що підтверджується витягом із Статуту ТОВ «АвтоІнтернешнл».

За умовами п.4.1 договору позики Відповідач взяв на себе зворотне зобовязання відносно повернення Позивачу такої ж суми коштів у строк до 02 жовтня 2007 року, без сплати процентів за весь термін надання позики.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з приписами ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

В даному випадку початок перебігу позовної давності почався з 02 жовтня 2007 року та позовна давність, відповідно скінчилась 02 жовтня 2010 року.

Частиною 3 ст.267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Представником відповідача в судовому засіданні подано заяву про застосування строку позовної давності.

Частиною 4 ст.267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки строк виконання зобовязання за договором позики, встановлений до 02.10.2007 року, Позивач за захистом своїх прав звернувся до суду лише 08.11.2011 року, заяви про поновлення пропущеного строку не подавав, Відповідач наполягав на застосування наслідків спливу позовної давності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На підставі ст. ст. 256, 257, 267 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 11,88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АвтоІнтернешнл Метрополіс» до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором позики відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з його проголошення.

Суддя: М.П. Коцюрба