Справа № 2-14/11 Провадження № 22-ц/0290/445/2012Головуючий в суді першої інстанції:ОСОБА_1
Категорія: 27 Доповідач: Стадник І. М.

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2012 року місто Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Вавшка В.С., Колоса С.С.,

при секретарі Яблонській І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»на рішення Літинського райсуду Вінницької області від 12 серпня 2011 року в справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк»до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення та стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»про визнання неправомірними дій щодо підвищення відсоткової ставки, -

встановила:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»в вересні 2010 року звернулося в Літинський районний суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення та стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору №МКХ-060 від 25.03.2008 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 100000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 29,10% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15.03.2013 року. Відповідач ОСОБА_2 свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконував, в звязку з чим станом на 07.05.2009 року у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 94124,34 грн.

Зобовязання за вказаним договором забезпечене договорами поруки №МКХ-060/5 від 25.03.2008 року та № №МКХ-060/5 від 25.03.2008 року, укладеними з поручителями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Крім того, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 були укладені договори застави автотранспорту №МКХ-060/2 від 25.03.2008 року, №МКХ-060/3 від 25.03.2008 року, №МКХ-060/4 від 25.03.2008 року, а з відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки №МКХ-060/1 від 25.03.2008 року. Згідно з договором іпотеки відповідач ОСОБА_3 надала в іпотеку належне їй майно, а саме: будинок, що розташований за адресою: с. Радянське, вул.. Хмельницьке шосе, №7, Літинського району Вінницької області.

За таких обставин позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 солідарно на користь ПАТ КБ «Приватбанк»заборгованість за кредитним договором №МКХ-060 від 25.03.2008 року у розмірі 94124,34 грн. Крім того, просив передати в заклад ПАТ КБ «Приватбанк»шляхом вилучення у ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, належне їм на праві власності заставлене майно - автомобілі. А також в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №МКХ-060 від 25.03.2008 року в сумі 101062,63 грн. звернути стягнення на належні відповідачам автомобілі та на будинок разом з земельною ділянкою загальною площею 48,9 кв. м., які розташовані за адресою: с. Радянське, вул. Хмельницьке шосе, №7, Літинського району Вінницької області, виселивши з нього відповідача ОСОБА_3

ОСОБА_4 в листопаді 2010 року звернувся з зустрічним позовом до ПАТ КБ «Приватбанк»про визнання неправомірними дій щодо підвищення відсоткової ставки, в якому просив визнати неправомірними дії ПАТ КБ «Приватбанк»про підвищення відсоткової ставки за кредитним договором №МКХ-060 від 25 березня 2008 року, з 19 на 29,1 відсотків річних та зобовязати відповідача привести усі розрахунки з урахуванням 19 відсотків річних.

Відповідно до ухвали Літинського районного суду Вінницької області від 10 грудня 2010 року виключено зі справи як відповідача ОСОБА_5 в звязку з його смертю та залучено до справи в якості відповідача його правонаступника ОСОБА_3.

В подальшому під час розгляду справи представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк»в звязку з частковим погашенням заборгованості за кредитним договором №МКХ-060 від 25 березня 2008 року, яка станом на 14.06.2011 року становила 3266,75 грн. та складається з наступного: штрафу (фіксована частина) - 250 грн., штрафу (процентна складова) - 3016,75 грн., уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 3266,75 грн. (а.с. 163-164).

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 12 серпня 2011 року в задоволені позову ПАТ КБ «Приватбанк»до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення та стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено; у задоволенні позову ОСОБА_4 до ПАТ КБ «Приватбанк»про визнання неправомірними дій щодо підвищення відсоткової ставки відмовлено.

Не погодившись з рішенням, представник ПАТ КБ «Приватбанк»подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду в частині відмови у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк»до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, оскільки воно є незаконним, внаслідок невідповідності висновків суду обставинам справи; просив рішення в частині відмови в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк»до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі; рішення в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 залишити без змін.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк»в судове засідання не зявився, попередньо надав заяву, відповідно до якої просить розгляд справи провести у його відсутність, вимоги апеляційної скарги підтримує повністю.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 повідомлені в установленому порядку про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, до суду не зявилися, що відповідно до ст. 305 ЦПК України не є перешкодою для апеляційного розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення вимог апеляційної скарги та зміни рішення суду з ухваленням рішення про задоволення позову в частині стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором з наступних підстав.

Згідно з ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене по справі рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Так, відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк»суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 повністю погасив заборгованість по тілу кредиту, процентах та сплачує кредитні кошти відповідно до встановленого графіка, що підтверджується уточненою позовною заявою позивача, згідно якої його заборгованість станом на 14.06.2011 року складає 250 грн. штрафу (фіксована частина) та 3016,75 грн. штрафу (процентна складова).

Також суд послався на те, що заборгованість по сплаті кредитних коштів відсутня, а доказів про вказаний штраф у вигляді фіксованої частини та процентної складової під час розгляду справи не надано та згідно довідок позивача станом на березень, квітень 2011 року заборгованість по штрафах не рахується. Крім того, згідно пояснень представника ПАТ КБ «Приватбанк»сума штрафу нарахована за весь період кредитних зобовязань, однак питання про стягнення штрафу порушується у травні 2011 року. Тобто після спливу строку позовної давності, що відповідно до ст. 267 ЦК України є підставою для відмови в задоволенні позову.

Проте такий висновок суду першої інстанції не відповідає обставинам справи і суперечить вимогам закону.

В своєму рішенні суд помилково посилається на ст. 258 ЦК України, відповідно до якої позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу).

Відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі.

Як вбачається з умов кредитного договору строк позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків, неустойки, пені, штрафів збільшений за домовленістю сторін

У відповідності до п. 6.4. кредитного договору нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобовязань, передбачених п.п. 6.1, 6.2, 6.3 здійснюється протягом 3-х років від дня, коли це зобовязання повинне було бути виконане позичальником.

Відповідно до п. 6.6 кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого з грошових зобовязань, передбачених даним договором, більше ніж на 120 днів, у звязку з чим банк змушений буде звернутись до суду, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.

Як вбачаться із п. 6.8 кредитного договору, строк позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

Відповідно до ст. 525, 651 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

В процесі розгляду вищевказаної справи в суді першої інстанції, відповідачем було частково погашено заборгованість за кредитом.

В зв'язку з частковим погашенням заборгованості, представником банку 14.06.2011 року була подана уточнена позовна заява (а.с.170), з проханням стягнути суму штрафів, нарахованих згідно п. 6.6 кредитного договору.

З довідки ПАТ КБ «Приватбанк»від 24.02.2012 року вбачається, що заборгованість ОСОБА_2 по кредитному договору №МКХ-060 від 25.03.2008 року станом на 14.06.2011 року складає: заборгованість по тілу кредиту 47758,39 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 1161,05 грн.; штраф (фіксована частина) - 250 грн.; штраф (процентна складова) - 3016,75 грн.

На момент винесення рішення 12.08.2011 року відповідачем ОСОБА_2 штрафи не були сплачені, що також підтверджується відповідною довідкою ПАТ КБ «Приватбанк»від 24.02.2012 року.

Відповідач ОСОБА_2 зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, що дало банку право вимагати його виконання відповідно до умов даного договору, а судом застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права, які не підлягали застосуванню, що є підставою для зміни рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за кредитним договором і ухвалення нового рішення про задоволення позову ПАТ КБ «Приватбанк».

У звязку з зміною рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України змінює розподіл судових витрат стягує з відповідачів на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст. 304, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»задовольнити.

Рішення Літинського районного суду Вінницької області від 12 серпня 2011 року змінити в частині стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов ПАТ КБ «Приватбанк»задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк»заборгованість за кредитним договором №МКХ-060 від 25.03.2008 року в розмірі 3266 (три тисячі двісті шістдесят шість) гривень 75 коп., що складається станом на 31.05.2011 року з штрафу (фіксована частина) - 250 грн., штрафу (процентна складова) - 3016,75 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 судові витрати по справі в розмірі 347,46 грн. з кожного.

В решті рішення Літинського районного суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_6
Судді: (підпис) (підпис) ОСОБА_7 ОСОБА_8
«З оригіналом вірно»

Суддя апеляційного суду Стадник І.М.