РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 0616/4769/12

провадження у справі № 2/0616/1353/12

29 листопада 2012 року м. Новоград-Волинський

Новоград - Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Романюк Ю.Г., за участю секретаря Василенко Т.М. та осіб, які беруть участь у справі: позивача: ОСОБА_1,

представника зацікавленої особи: Нагога Ю.Ю.,

прокурора: Левченко В.Ю.,

відповідач: не прибув,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, зацікавлена особа: служба в справах дітей Новоград-Волинського міської ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

02 жовтня 2012 року позивач звернулась в суд з позовною заявою до відповідача про позбавлення батьківських прав, у якій просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав, щодо його доньки -ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання дочки -визначити з нею.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач є батьком дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. В зареєстрованому шлюбі вони не перебували. Відповідач визнав доньку своєю, давши їй своє прізвище, про що свідчить запис у її свідоцтві про народження. Деякий час вони з відповідачем проживали разом, але сумісне життя не склалось. ОСОБА_3, як батько відвідав доньку 2-3 рази. З квітня 2010 року він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню малолітньої доньки. Впродовж двох з половиною років він доньку не провідував, не цікавився її вихованням.

В судовому засіданні позивач надала суду пояснення, аналогічні тим, що містяться у позовній заяві, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві та просила позов задовольнити. Зазначила, що з відповідачем вона не спілкується, його місце перебування їй невідоме, інших доказів на підтвердження позовних вимог, окрім наданих разом із позовною заявою у неї немає.

Прокурор в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити, оскільки позовні вимоги не обґрунтовані, а також відсутній висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_4

Представник служба в справах дітей Новоград-Волинської міської ради в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, оскільки у матеріалах справи відсутні відомості та докази, що відповідач ухиляється від виховання та утримання своєї дочки. Зазначила, що надати висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав у органу опіки та піклування немає можливості, так як відповідач відсутній за місцем свого проживання.

Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду він був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.26). Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову та

клопотань про відкладення розгляду справи не подав. На адресу суду надійшло повідомлення від органу місцевого самоврядування за місцем проживання відповідача, з якого слідує, що останній вибув за межі України.

Відповідно до ст. 74 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце судового розгляду належним чином.

За таких обставин, керуючись ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення позивача, прокурора та представника служби в справах дітей Новоград-Волинської міської ради, дослідивши матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження № 117119 від 10.03.2010 року (а.с.6), відповідач ОСОБА_3 - є батьком малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

Згідно довідок виданих КП «Житлокомунсервіс»№ 4376 та № 4376 від 17.09.2012 року малолітня донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходиться на утриманні та проживає з позивачкою - ОСОБА_1 (а.с.7,8).

Згідно з ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України), мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до положень ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно з ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»№ 2402-ІІІ від 26.04.2001 року вбачається, що, сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»№ 3 від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК.

У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і пропозбавлення та поновлення батьківських прав»№ 3 від 30.03.2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до п. 18 Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»від 30 березня 2007 року, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

За змістом статей 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч.1 ст. 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 58 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні достатніх належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач не виконує, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо дочки ОСОБА_5, позивачем суду надано не було. Лише письмові пояснення свідків (сусідів та членів сім'ї позивача), які знаходяться у матеріалах, не можуть бути покладені судом в основу прийнятого рішення, оскільки для підтвердження факту ухилення відповідача від своїх батьківських обов'язків щодо неповнолітньої дочки - дані докази не є достатніми.

Враховуючи зазначені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що на момент розгляду справи позивач не довела суду факту ухилення відповідача від своїх батьківських обов'язків щодо їх неповнолітньої дочки, з чого слідує, що підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 - відсутні, а тому в задоволенні позову слід відмовити повному обсязі.

Керуючись ч. 2 ст. 51 Конституції України, статтями 150, 157, 164 Сімейного кодексу України, статтями 3, 10, 11, 57-60, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства»,

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»№ 3 від 30 березня 2007 року, суд -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, зацікавлена особа: служба в справах дітей Новоград-Волинського міської ради, про позбавлення батьківських прав -відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним кодексом України та може бути переглянуте судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ю.Г. Романюк