АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 0435/2-586/11
Справа № 2-586/11 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/491/1158/12 суддя Щеняєва І.Б.
Категорія -27 (ІV) Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Зубакової В.П.

суддів - Митрофанової Л.В., Турік В.П.

при секретарі - Євтодій К.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 08 грудня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - ОСОБА_4,

відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2008 року Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Дзержинського відділення №7806 «Ощадбанк України», яке вподальшому перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (надалі ПАТ «Ощадбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат, посилаючись на те, що відповідач належним чином не виконує зобовязання за кредитним договором від 18 червня 2004 року, в результаті чого утворилася заборгованість станом на 01.07.2008 року в розмірі 35 000 грн.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 08 грудня 2011 року, описки в якому виправлено ухвалою суду від 05 березня 2012 року, в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи.

Так, згідно кредитного договору від 18.06.2004р., укладеного між банком та відповідачем, останній зобовязався у строк до 18.06.2008р. повернути кредитні кошти в сумі 45 00 грн., а станом на 01.07.2008р. заборгованість становить 35 000 грн., тобто ОСОБА_3 порушив взяті на себе зобовязання та повернув кошти не в повному обсязі.

Судом долучено до матеріалів справи у якості доказу експертну оцінку №58/04-305 від 27.09.2006р., яка не може бути належним доказом, оскільки одержана з порушенням порядку передбаченого ст.59 ЦПК України.

Крім того, згідно інструкції «Про касові операції в банках України» касир перевіряє при видачі готівки належність предявленого паспорта або документа, що його замінює, отримувачу, і кошти в касі банку видали на підставі розпорядження по власноруч підписаному відповідачем кредитному договору.

Заслухавши суддю - доповідача, осіб, які беруть участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та не спростовано в суді апеляційної інстанції, що 18 червня 2004 року між ПАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 234.

За умовами кредитного договору, ПАТ «Ощадбанк» зобовязався надати ОСОБА_3 кредит у розмірі 45 000,00 гривень на строк по 18 червня 2006 року зі сплатою за користування кредитом 20% річних, а відповідач зобов'язався своєчасно повертати банку, починаючи з наступного місяця від дня укладення, заборгованість за кредитом кожного місяця у розмірі та строки визначені графіком погашення кредиту, а також виплачувати банку проценти за користуванням кредитом (а.с. 3-4).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції в обгрунтування своєї позиції поклав висновки почеркознавчої експертизи №58/04-305 від 27.09.2006 року щодо підпису ОСОБА_3 в розхідному касовому ордері в графі «Зазначену в ордері суму одержав» та виходив з того, що позивачем не доведено надання ОСОБА_3 кредитних коштів за договором, а отже відсутні правові підстави для покладення на останнього відповідальності за порушення умов кредитного договору.

Однак з таким висновком суду не можна погодитись з таких підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1( чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на ї підтвердження; 3) які правовідносин сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Так, суд, на порушення вимог ст. ст. 212, 213, 214 ЦПК України, не встановив яка правова норма підлягає застосуванню до правовідносин та не дав оцінки всім доказам у їх сукупності. Зокрема, суд не дав належної оцінки висновку експерта у його сукупності з іншими доказами, які свідчать про наявність між сторонами кредитних відносин та підтверджують факт отримання позичальником відповідних коштів, зокрема наданому до суду примірнику кредитного договору, який є чинним і ніким не оскаржений, та тому факту, що частково заборгованість була погашена поручителем за цим кредитним договором ОСОБА_6

Відповідно до положень ст. 204 ЦК України, якою встановлена презумпція правомірності правочину, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи кредитний договір, укладений між позивачем та відповідачем, недійсним не визнавався, його недійсність прямо не встановлена законом, а відтак він є чинним і підлягає виконанню.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Встановлено, що ОСОБА_3 умов кредитного договору, який є чинним не виконав і законних підстав для його невиконання у нього немає, а тому у суду першої інстанції не було підстав для відмови у стягненні з нього заборгованості.

Так, за умовами кредитного договору, який згідно п.8.1. набрав чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань, відповідач зобов'язалася своєчасно повертати банку, починаючи з наступного місяця від дня укладення, заборгованість за кредитом кожного місяця згідно графіку, а також виплачувати банку проценти за користуванням кредитом.

Відповідно до п. 4.1.1 договору при порушенні зобов'язання по поверненню кредиту та погашенню процентів за користування кредитом, позичальник сплачує позивачу пеню в розмірі, що розраховується виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який сплачується пеня, від суми своєчасно не повернутих коштів за кожний день прострочення.

Кредитний договір підписано ОСОБА_3, що ним не оспорюється. В судовому засідання апеляційної інстанції останній пояснив, що кредитний договір укладав з метою отримання кредитних коштів для передачі ОСОБА_6, який потім повинен був сплачувати заборгованість за кредитом.

В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_7 за вказаним кредитним договором між ВАТ «Ощадбанк», правонаступником якого є ПАТ «Ощадбанк», та ОСОБА_6 укладено договір поруки № 234 від 18.06.2004 року і договір застави від 17.06.2004 року (а.с. 5-7).

На виконання зобовязань ОСОБА_3 за кредитним договором, ОСОБА_6, як поручителем, 30.03.2007 року сплачено 10 000,00 грн. (а.с. 19-21).

Враховуючи, що ОСОБА_3 належним чином не виконав взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, внаслідок чого станом на 01 липня 2008 року утворилась заборгованість у сумі 35 000 грн. за тілом кредиту, яка підлягає стягненню з відповідача.

У звязку з цим рішення суду необхідно скасувати на підставі п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України та ухвалити у справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ «Ощадбанк» про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за цим договором у сумі 35 000 грн.

Судові витрати понесені ПАТ «Ощадбанк», підлягають стягненню з ОСОБА_3 на підставі ст. 88 ЦПК України, і складаються із судового збору у сумі 525,00 гривень (а.с. 13а, 122) та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30,00 гривень (а.с. 13).

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. п. 3,4 ч. 1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 08 грудня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором № 234 від 18 червня 2004 року, яка станом на 01 липня 2008 року становить 35 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 525,00 гривень та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30,00 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)