АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22ц/2190/113^8/12 Головуючий в суді 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: 44 Доповідач: Вейтас І.В.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2012 року колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Г оловуючого: ОСОБА_2

Суддів: Радченко С.В.

ОСОБА_3

При секретарі: Лукашевич Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 19 грудня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 третя особа ВГІРФО Комсомольського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

встановила:

В листопаді 2011 року ОСОБА_6 звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку, що находиться за адресою м.Херсон вул.Д.Ульянова, 199. За вказаною адресою зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_5, який не проживає в даному будинку з часу розірвання шлюбу, а саме з березня 2010 року. На підставі ч.2 ст.405 ЦК України просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим будинком та зняти його з реєстрації.

Заочним рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 19 грудня 2011 року позов ОСОБА_6 задоволено. ОСОБА_7 таким, що втратив право користування житловим приміщенням по вул..Д.Ульянова, 199 в м.Херсоні, зобовязано ВГІРФО Комсомольського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області зняти відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким відмовити позивачці в задоволенні позову.

В письмові запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_8, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги, просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити. При цьому наполягає, що відповідач добровільно виїхав з будинку і не проживає там без поважних причин близько двох років.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.ЗОЗ ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Задовольняючи позов ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 не проживає в будинку позивача без поважних причин понад один рік, у звязку з чим втратив право користування даним житлом. Такий висновок суду є правильним, зважаючи на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6, згідно рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 02.02.2010 року є власником будинку №

199 по вул.Д.Ульянова в м.Херсоні (а.с.5). Право власності зареєстровано в Херсонському ДБТІ 12.03.2010 року (а.с.67).

02.02.2010 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 розірвали шлюб (а.с.9, 66).

Так, згідно довідок виконавчого комітету Комсомольської районної в м.Херсоні ради від 11.08.2011 року(а.с.ІО) та від 20.05.2011 року (а.с.65) ОСОБА_5 в будинку № 199 по вул..Д.Ульянова в м.Херсон не проживає з березня 2010 року. , 1

Позивач під час розгляду справи послідовно пояснювала, що відповідач після ' розірвання шлюбу добровільно виселився з будинку та до моменту як вона звернулась до суду з позовом про позбавлення його батьківських прав не ставив питання про проживання в будинку.

Даний факт підтверджується наданими сторонами доказами.

Так, в наданій відповідачем копії заперечення ОСОБА_5 на позовну заяву ОСОБА_6 про позбавлення його батьківських прав, відповідач зазначає, що в квітні 2010 виселився з будинку (а.с.48). Як слідує з ухвали Комсомольського районного суду м.Херсона від 31.10.2011 року, якою заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням в звязку з повторною ч. неявкою позивача залишено без розгляду, ОСОБА_5 звернувся до суду з даним позовом лише в вересні 2011 року (а.с.47), тобто через півтора року після того як виїхав з будинку.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не проживає в будинку через неправомірні дії позивача, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи . апеляційним судом.

Так, відповідач під час розгляду справи апеляційним судом стверджував, що позивач змінила замки та не впускає його до будинку.

Свідок ОСОБА_9 час розгляду справи апеляційним судом пояснив, що є приватним підприємцем та знайомий з відповідачем. Так 16.07.2010 року він разом з ОСОБА_5 привезли додому останнього куплений ним компютер, але не змогли попасти на територію домобудівлі, так як були зачинені ворота. ОСОБА_5 намагався відчинити ворота, але не зміг, потім кудись телефонував.

Покази вказаного свідка колегія суддів не може взяти до уваги як підтвердження того, що ОСОБА_6 чинила перешкоди ОСОБА_5 в користуванні житловим приміщенням, так як свідок не міг пояснити та не знає чи був в той час хтось в будинку, не знає обставин, при яких ОСОБА_10 виїхав з будинку, чи робив спроби відповідач до 16.07.2010 року та після цієї дати вселитись та проживати за даною адресою.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що співмешкала зі старшим' сином ОСОБА_6- ОСОБА_12. Протягом року з квітня 2010 року вони проживали у будинку позивачки за адресою вул.Д.Ульянова буд.199 в м.Херсоні. Від позивачки їй відомо, що ОСОБА_5 в березні 2010 року виїхав з вказаного будинку. За весь час, коли вона там проживала, відповідача жодного разу не бачила, такого факту, щоб він намагався повернутись жити додому, не було. Стверджувала, що 16.07.2010 року ОСОБА_6 була у відпустці і її не було в місті, а вона особисто була вдома, відповідача не бачила.

Також позбавлені правового обґрунтування доводи апеляційної скарги про те, що позивач не мала права звертатись до суду з вказаним позовом, так як вона вже зверталась з аналогічною позовною заявою, яку за її заявою ухвалою суду від 03.10.2011 року відповідно п.5 ч.І ст.207 ЦПК України залишено без розгляду (а.с.46).

Відповідно до п.5 ч.І ст.207 ЦПК України, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду. Зазначене положення закону є проявом принципу диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб.

Згідно до ч.2 ст.207 ЦПК України особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно. Будь-яких застережень чи обмежень, стосовно випадків залишення позовної заяви без розгляду за заявою позивача, законом не передбачено.

Таким чином, висновки суду відповідають обставинам справи, підтверджуються дослідженими судом доказами, яким дана відповідна юридична оцінка, ґрунтуються на вимогах закону.

Рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.іст. 307, ст.ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 19 грудня 2011 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий

Суддя