Дата документу 04.12.2012
Р І Ш Е Н Н Я

ИМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2012 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого: судді Урупа І.В.,

при секретарі: Захаровій І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу частини житлового будинку недійсним та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач у позовній заяві просить визнати недійсним та таким що вчиненим під впливом обману договір купівлі-продажу 3/10 частин житлового будинку № 148 по вул. Дружби в м. Мелітополі Запорізької області, укладений 08.12.2007 року між ним та ОСОБА_2, який був посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3, та стягнути на його користь з відповідача моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., посилаючись на те, що йому на праві спільної часткової власності належали 3/10 частини житлового будинку № 148 по вул. Дружби в м. Мелітополь Запорізької області, при цьому 1/10 частина будинку належала ОСОБА_4, після смерті якої цю частину успадкувала - ОСОБА_5, 3/10 частини будинку належали ОСОБА_2, інші 3/10 частини будинку належать ОСОБА_6, яка успадкувала цю частину після смерті ОСОБА_7 08 грудня 2007 року він уклав з відповідачем договір купівлі-продажу частини житлового будинку, який був посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3, згідно умов якого він продав та передав у власність відповідача, а останній купив та прийняв у власність 3/10 частин зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами. До підписання договору купівлі-продажу при обговоренні істотних умов попередньої угоди, а саме вартості предмету договору купівлі-продажу вони з відповідачем дійшли згоди, що розмір плати за належні йому 3/10 частини житлового будинку № 141 по вул. Дружба в м. Мелітополь Запорізької області складатиме 12 000 доларів США. Зазначена сума мала бути сплачена йому одразу після підписання договору купівлі-продажу та посвідчення його нотаріусом. З метою уникнення зайвих витрат при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу, в договорі було вказано, що продаж здійснено за інвентарною вартістю в розмірі 9589 грн. Коли вийшли від нотаріуса після підписання договору, ОСОБА_2 пообіцяв, що віддасть йому 12 000 доларів США протягом місяця, однак до теперішнього часу гроші не віддав. Таким чином, відповідач навмисно ввів його в оману щодо істотних умов договору, а саме щодо ціни та порядку оплати вартості житлового будинку.

Представник позивача ОСОБА_6, яка також є третьою особою по справі, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, при цьому пояснила, що позивач доводиться їх дядьком. Йому на праві власності належало 3/10 частини житлового будинку № 148 по вул. Дружби в м. Мелітополі, Запорізької області. На той час була відкрита спадщина після смерті її матері на інші 3/10 частини зазначеного будинку, які вона в подальшому успадкувала. Вона домовилась з позивачем, що він буде жити в її частині будинку, а свою частку продасть відповідачу за 12 000 доларів США. Вона забрала позивача жити до себе. Відповідач в осені 2007 року дав 12 000 доларів за частки будинку, що належать ОСОБА_2, тобто до підписання договору купівлі-продажу, при цьому гроші передавались, через неї. В грудні 2007 ОСОБА_1 та ОСОБА_2М уклали договір купівлі-продажу 3/10 частин житлового будинку № 148 з надвірними будівлями та спорудами по вул. Дружби в м. Мелітополі Запорізької області. Під час підписання договору у нотаріуса вона та свідки присутні не були. В подальшому за рішенням суду з неї було стягнуто 12000 доларів США на користь ОСОБА_2 на підставі того, що нібито вона отримала ці гроші від позивача за частину будинку, яка належить їй, а не ОСОБА_1

Представник відповідача ОСОБА_8 позов не визнав, та пояснив, що договір купівлі-продажу 3/10 частин житлового будинку № 148 по вул. Дружби в м. Мелітополі Запорізької області було укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та посвідчений 08.12.2007 року приватним нотаріусом ОСОБА_3 В договорі зазначено, що гроші позивач отримав до підписання договору, претензій до відповідача не має. Крім того зазначає, що позивачем пропущений строк позовної давності, який складає три роки та сплив в грудні 2010 року, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Треті особи ОСОБА_5, представники неповнолітнього ОСОБА_9 ОСОБА_10, ОСОБА_11 в судове засідання не зявились, від них надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову заперечують.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, судова повітка надсилалась їй за її місцем роботи, та повернулась з поміткою, за зазначеною адресою не працює.

Суд вислухавши представників позивача та відповідача, допросив свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, дослідивши матеріали справи вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

08.12.2007 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір купівлі продажу частини житлового будинку, відповідно до умов якого ОСОБА_1 продав та передав у власність, а ОСОБА_2 купив та прийняв у власність 3/10 частини житлового будинку № 148 з надвірними будівлями та спорудами по вул. Дружби в м. Мелітополі Запорізької області. Продаж здійснено за 9589 грн., яку продавець вважає вигідною для себе. Та своїм підписом під цим договором підтвердив факт одержання від покупця грошей до підписання цього договору та відсутність будь-яких матеріальних претензій фінансового характеру, які б стосувалися розрахунків за продану частину житлового будинку.

Зазначений договір був посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу ОСОБА_3, та зареєстрований за № 4229. /а.с.6/

26.09.2012 року позивач звернувся до суду з позовом, про визнання договору купівлі-продажу 3/10 частини житлового будинку № 148 з надвірними будівлями та спорудами по вул. Дружби в м. Мелітополі Запорізької області, укладений між ним та ОСОБА_2 недійсним та стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальний строк позовної давності становить 3 роки.

Статтею 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі. Сплив строку позовної давності є підставою для відмови у задоволенні позову.

З спірного договору вбачається, що позивач на момент укладення зазначеного договору мав намір укласти договорі купівлі-продажу будинку, підписуючи договір 08.12.2007 року та усвідомлював, що укладає договір купівлі-продажу 3/10 частин житлового будинку № 148 з надвірними будівлями та спорудами по вул. Дружби в м. Мелітополі Запорізької області.

Таким чином, про порушення його прав позивач дізнався саме на момент укладення договору, тобто 08.12.2007 року, а з зазначеним позовом він звернувся 26.09.2012 року, тобто після спливу строку позовної давності.

Представником відповідача заявлено про застосування наслідків пропущення строку позовної давності.

Позивач з заявою про поновлення строку позовної давності до суду не звертався, доказів поважності причин пропуску не зазначав, обставин які зробили своєчасне подання позову позивачем неможливим, або ускладненим в судовому засіданні не встановлено.

Оскільки не підлягають задоволенню вимоги щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу частини житлового будинку, не підлягають задоволенню і вимоги про стягнення моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 10,60,212, ЦПК України, ст.ст.257,267 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу частини житлового будинку недійсним та стягнення моральної шкоди відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя :