РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2311/631/12

Провадження № 2/2311/235/12

05 квітня 2012 року Лисянський районний суд в складі:

головуючої-судді: ОСОБА_1

при секретарі: Мельниченко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування,

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання недійсним договору дарування будинку.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 05 квітня 2008 року позивачка уклала з дочкою договір дарування будинку №45а по вул. Петровського в смт. Лисянка. З моменту укладення договору, відповідачка так і не прийняла будинок в дар. в ньому не зареєстрована і ніколи не проживала. Будинком володіє і користується позивачка як першочерговий власник. Вказане підтверджується довідкою селищної ради № 849 від 14.03.2012 року. Даний договір дарування був укладений позивачкою з метою виведення будинку із спільної сумісної власності подружжя, тобто без настання реальних правових наслідків. На даний час донька збирається продавати будинок, на що позивачка не погоджується і змушена звертатися до суду з даним позовом про визнання правочину недійсним.

В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги з підстав, вказаних у позовній заяві. Відповідачка позов визнала і пояснила, що дійсно фактичним власником будинку є її мати - позивачка по справі. Відповідачка в будинку не проживає і в дар його не приймала, оскільки проживає з сином інвалідом дитинства і не може утримувати будинок.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення з таких підстав.

05 квітня 2008 року сторонами укладено договір дарування будинку по вул. Петровського 45-а в смт. Лисянка Черкаської області. Договір посвідчено державним нотаріусом Лисянської районної державної нотаріальної контори 05.04.2008 року та зареєстровано в реєстрі за № 1636.

Згідно довідки Лисянської селищної ради №849 від 14.03.2012 року в будинку по вул. Петровського 45-а в смт. Лисянка ніхто не зареєстрований і не проживає. Відповідно до експертного висновку спеціалізованої ЛКК від 17.07.2001. №1483, син відповідачки є інвалідом дитинства і його інвалідність повязана з наслідками аварії на ЧАЕС. Відповідачка проживає з сином сама, оскільки з чоловіком розлучилася, та здійснює догляд сина-інваліда. За таких обставин, дійсно відповідачка не могла прийняти в дар будинок та утримувати його.

Також, з пояснень сторін вбачається, що договір дарування був укладений формально, без настання реальних правових наслідків.

Згідно статті 722 ЦК України, право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. Дарувальпик, який передав річ підприємству, організації транспорту, зв'язку або іншій особі для вручення її обдаровуваному, має право відмовитися від договору дарування до вручення речі обдаровуваному.

Якщо дарунок направлено обдаровуваному без його попередньої згоди дарунок є прийнятим, якщо обдаровуваний негайно не заявить про відмову від його прийняття. Прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують право власності на річ, інших

документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунка.

Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин. повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має буш вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним, що визначено ст. 234 ЦК України.

Отже, відповідачкою не прийнято предмет договору дарування в дар. сам договір дарування не зареєстрований в БТІ, що свідчить про фіктивність правочину. а відтак він підлягає визнанню недійсним.

Керуючись ч.5п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009року "Про судове рішення у цивільній справі" у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 203,215, 234, 722 ЦК України ст.ст. 2. 3. 6, 7, 8, 10, 18, 57, 157, 158, 159, 174, 179, 196, 208, 209, 213, 214, 215, 367 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задоволити повністю.

Визнати недійсним договір дарування будинку з надвірними в смт. Лисянка вул. Петровського 45-а, укладений ОСОБА_2 з ОСОБА_3 05 квітня 2008 року, посвідченого Лисянською державною нотаріальною конторою 05.04.2008 року , зареєстрованого в реєстрі за№ 1636.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на будинок з надвірними спорудами в смт.Лисянка по вул..Петровського - 45 А.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 107 грн. 30 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги пере і Лисянський районний суд.

Головуючий - Н.О.Добриднюк