справа № 2/1519/8572/11
провадження № 2/1519/2581/12
Рішення

ІмЕНЕм УкрАїни

23 жовтня 2012 року

Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:

Головуючого судді Михайлюка О.А.,

при секретарі Стариш О.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом Заступника прокурора міста ОСОБА_1 в інтересах Одеської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, УЖКГ та ПЕК Одеської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло та витребування майна з чужого незаконного володіння, виселення, треті особи ОСОБА_6, КП «Міське агентство з приватизації житла», КП «Домоуправління № 18», -

Встановив:

Заступник прокурора міста ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом в інтересах Одеської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, УЖКГ та ПЕК Одеської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло та витребування майна з чужого незаконного володіння, виселення, посилаючись на те, що керуючий КП «Домоуправління № 18»ОСОБА_6 без відповідного рішення районної адміністрації та ордеру на житлове приміщення, 01.04.2010 року незаконно уклав договір найму житлового приміщення з ОСОБА_2, та вселив останнього у квартиру АДРЕСА_1, однак рішення рай адміністрацією про надання ОСОБА_2 житлового приміщення та ордеру на вселення в житлове приміщення не приймались. 23.04.2010 року керуючий КП «Домоуправління № 18»ОСОБА_6 підписав заяву про передачу у приватну власність ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1; довідку про склад сімї наймача ізольованої квартири АДРЕСА_2; лист на імя начальника управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради, керівника органу приватизації, з проханням оформити приватизацію та видати свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2. На підставі вищевказаних документів 18.05.2010 року Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на 570/1000 частини квартири АДРЕСА_1.

21.06.2010 року, ОСОБА_2 подарував 155/1000 часток квартири ОСОБА_3, 192/1000 частки квартири ОСОБА_4, уклавши з ними 21.10.2010 договір дарування та 223/1000 частки квартири ОСОБА_5, уклавши з нею договір дарування 08.11.2010 року.

Прокуратурою міста ОСОБА_1 порушено кримінальну справу у відношенні ОСОБА_6 за фактом перевищення влади або службових повноважень за ознаками злочину, передбаченого ч. З ст. 365 КК України.

На думку позивача, видавши розпорядження про приватизацію та свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_3, на підставі вищезазначених документів, Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради незаконно розпорядились державним житловим фондом, завдавши шкоду інтересам держави в особі Одеської міської ради, у звязку з чим заступник прокурора міста ОСОБА_1 вимушений звернутись з позовом до суду.

Представник прокуратури міста ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просить суд визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2 від 18.05.2010 року, видане ОСОБА_2; визнати недійсними договори дарування квартири АДРЕСА_2 від 21.10.2010 року та 08.112010 укладених ОСОБА_2 з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5; витребувати на користь Одеської міської ради від ОСОБА_3 - 155/1000 частки, ОСОБА_4 3.Ш. - 192/1000 частки, ОСОБА_5 - 223/1000 частки квартири АДРЕСА_2; виселити ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_2.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення з підстав викладених в запереченнях до позову.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав посилаючись на їх необґрунтованість.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав заперечував проти їх задоволення.

Представник відповідача УЖКГ та ПЕК Одеської міської ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином.

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином.

Представник третьої особи КП «Міське агентство з приватизації житла»в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином, надала лист в якому заперечувала проти задоволення позову.

Представник третьої особи КП «Домоуправління № 18»в судовому засіданні наполягала на відмові в задоволенні позовних вимог.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги Заступника прокурора міста ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло та витребування майна з чужого незаконного володіння, виселення задоволенню не підлягають.

В судовому засіданні встановлено, що в листопаді 1989 року, рішенням Київської районної ради міста ОСОБА_1 ОСОБА_2 та членам його сімї надане житлове приміщення - кімнати № № 1, 4, 5 в комунальній квартирі № 19 житлового будинку № 30 по вулиці В.Терешкової в м. Одесі та відкритий особистий рахунок, що підтверджується рішенням Київського районного суду міста ОСОБА_1 від 24 липня 2007 року.

Відповідно до наказу № 41 від 29 вересня 2006 року ОСОБА_2 був прийнятий на роботу в Комунальне підприємство «Домоуправління № 18»електриком на підставі особистої заяви.

21 грудня 2007 року місце проживання ОСОБА_2 разом з членами сімї зареєстровано в кімнатах № № 1, 4, 5 в комунальній квартирі № 19 житлового будинку № 30 по вулиці В.Терешкової в м. Одесі, на підставі рішення Київського районного суду міста ОСОБА_1 від 24 липня 2007 року.

1 квітня 2010 року між КП «Домоуправління №18»та ОСОБА_2 укладений договір найму кімнат № № 1, 4, 5 в комунальній квартирі № 19 житлового будинку № 30 по вулиці В.Терешкової в м. Одесі.

Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

В викладеного суд робить висновок про недоведеність позивачем обставин, що саме керуючий КП «Домоуправління № 18»ОСОБА_6 вселив ОСОБА_2 у 2010 році у приміщення квартири № 19 житлового будинку № 30 по вулиці В.Терешкової в м. Одесі та уклав з останнім договір найму.

Крім того, постановою Київського районного суду міста ОСОБА_1 від 25 травня 2012 року, кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_6 в скоєнні злочину, передбаченого ст. 367 ч. 2 КК України провадженням закрита, ОСОБА_6 звільнений від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію в 2011 році». Як вбачається з тексту зазначеної постанови, епізод щодо начебто незаконного укладення договору найму квартири АДРЕСА_3 взагалі не включений до складу обвинувачення та не був предметом розгляду кримінальної справи.

В судовому засіданні також встановлено, що розпорядженням УЖКГ та ПЕК Одеської міської ради № 213272 від 18.05.2010 року ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»передано в приватну спільну часткову власність 570/1000 частин квартири № 19 житлового будинку № 30 по вулиці В. Терешкової в м. Одесі, про що видано відповідне свідоцтво про право власності від 18.05.2010 року.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»до обєктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, кімнати у гуртожитках, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст. 345 ЦК України фізична особа може набути права власності у разі приватизації державного майна, та майна, що є в комунальної власності.

Розпорядження органу приватизації № 213572 від 18.05.2010 року та свідоцтво про право власності № 19-25216 від 18.05.2010 року на приміщення квартири спільного заселення, котре знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, видані на імя ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 згідно вимог діючого законодавства про приватизацію житла, а саме Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Положення «Про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян»та з урахуванням рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 207 від 19.03.2009 року «Про створення фонду житла для тимчасового проживання»на підставі заяви на приватизацію житла від 23.04.2010 року та довідки про склад сімї квартири спільного заселення та займаним ними приміщень.

Таким чином, аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло та витребування майна з чужого незаконного володіння, виселення, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано суду жодних доказів недійсності приватизації, а також незаконних підстав набуття ОСОБА_2 права власності на спірне майно, тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»ст. ст. 328, 345 ЦК України, ст. ст. 10, 58, 60, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Заступника прокурора міста ОСОБА_1 в інтересах Одеської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, УЖКГ та ПЕК Одеської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло та витребування майна з чужого незаконного володіння, виселення, треті особи ОСОБА_6, КП «Міське агентство з приватизації житла», КП «Домоуправління № 18»відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_1