Справа № 2/1408/276/2012
03.09.2012 Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
3 вересня 2012 року Врадіївський районний суд
Миколаївської області
У складі головуючого судді Тихоненко М.І.
При секретарі Лисейко Т.А.
за участю представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Врадіївка цивільну справу за позовом ПАТ „Державний ощадний банк України до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості в розмірі 1427, 39 грн.
ПАТ „Державний ощадний банк України звернулося на адресу Врадіївського районного суду з позовом до до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості в розмірі 1427, 39 грн.
Позивач зазначив, що 25.05.2006 року між ПАТ „Державний ощадний банк України та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 3064 про надання кредиту у розмірі 3000 грн. строком на 24 місяці зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 27 % річних в порядку, на умовах та в строки визначені договором. Згідно п. 1.4 даного кредитного договору відповідач ОСОБА_2 повинна погашати суму кредитної заборгованості рівними частками в сумі 125 грн., щомісяця, починаючи з 25.06.2006 року до 24.04.2008 року. З метою забезпечення виконання ОСОБА_2 своїх зобовязань за кредитним договором № 3064 від 25.06.2006 року між ПАТ „Державний ощадний банк України та ОСОБА_3, ОСОБА_5 були укладенні два окремі договори поруки від 25.05.2006 року, згідно до умов п.1.2 кожного з зазначених договорів поруки, поручителі ОСОБА_3, ОСОБА_5 відповідають як солідарні боржники перед кредитором по сплаті суми основного бору, а також відсотків за користування кредитом у випадку невиконання позичальником ОСОБА_2 своїх зобовязань. В порушення вимог п. 1.4 кредитного договору № 3064 від 25.05.2006 року ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобовязань та сплати відповідних платежів, внаслідок чого у неї виникла заборгованість у розмірі 1427,39 грн.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 посилаючись на обставина викладені в позовній заяві, зазначені вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, але направила заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечую проти задоволення позовних вимог.
Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи в судовому засіданні. Повідомлення про свою участь у справі на адресу суду не направили. Так як в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд визнав можливим провести розгляд справи у відсутності відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_5
Аналізуючи докази, та пояснення сторін, суд визнав доведеними такі факти:
- 25.05.2006 року між ОСОБА_2 та ВАТ „Державний ощадний банк України було укладено кредитний договір № 3064 за умовами якого банк зобовязувався надати ОСОБА_2 кредит у розмірі 3000 грн., строком на 24 місяців під 27% річних, а ОСОБА_2 відповідно до п.1.4 договору зобовязувався здійснювати погашення кредиту рівними частинами в сумі 125 грн., щомісячно починаючи з 25.05.2006 року з кінцевим терміном повернення 24.05.2008 року.
- 25.05.2006 року між ВАТ „Державний ощадний банк України та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, згідно умов п. 1.2 якого ОСОБА_3 як поручитель зобовязаний перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором № 3064 від 25.05.2006 року. (пояснення позивача, договір поруки від 25.05.2006 року укладений між ВАТ „Державний ощадний банк України та ОСОБА_3 );
- 25.05.2006 року між ВАТ „Державний ощадний банк України та ОСОБА_5 було укладено договір поруки, згідно умов п. 1.2 якого ОСОБА_5 як поручитель зобовязаний перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором № 3064 від 25.05.2006 року. (пояснення позивача, договір поруки від 25.05.2006 року укладений між ВАТ „Державний ощадний банк України та ОСОБА_5 );
- 25.05.2006 року ВАТ „Державний ощадний банк Україна відповідачу ОСОБА_2 було надано кредит в сумі 3000 грн., про отримання яких в заяві на видачу готівки №3101 від 25.05.2006 року в графі підпис отримувача стоїть підпис ОСОБА_2П.( заява на видачу готівки №3101 від 25.05.2006 року);
- У період з 25.05.2006 року по 25.07.2012 року в зв'язку з неналежним виконанням взятих на себе зобовязань у відповідача ОСОБА_2 утворилася заборгованість по сплаті простроченої заборгованості по кредиту, відсоткам за користування ним, пені та комісійним, загальна сума якої складає 1427,39 грн.,( з якої становить: сума простроченої заборгованості - 750 грн., сума прострочених відсотків - 97,45 грн., сума пені - 549,94 грн., сума несплачених комісійних - 30 грн.), яка станом на день розгляду справи в суді не погашена.( довідка про наявність заборгованості позичальника Ощадного банку ОСОБА_2 по кредитному договору № 3064 від 25.05.2006 року.
- Відповідач ОСОБА_2 не перераховує у встановлені строки чергові платежі в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 3064 від 25.05.2006 року. (пояснення сторін);
- 12.06.2011 року найменування банку із Відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України було змінено на Публічне акціонерне товариство „ Державний ощадний банк. ( свідоцтво про реєстрацію публічного товариства „ Державний ощадний банк №0000564, виписка з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців серії ААБ №532465, пояснення представника позивача).
- 16.02.2009 року ПАТ „ Державний ощадний банк відповідачу ОСОБА_2 було надіслано письмове повідомлення, а саме: „ вимога про усунення порушення по погашенню простроченої заборгованості по кредитному договору № 3064 від 25.05.2006 року у розмірі 1078,55 грн., не пізніше 30 днів з моменту отримання письмового повідомлення, яке ОСОБА_6 отримала згідно поштового відправлень 20.02.2009 року. ( письмове повідомлення - „ вимога про усунення порушення від 16.02.2009 року №288, повідомлення про вручення поштового відправлення від 20.02.2009 року);
- 31.08.2011 року ПАТ „ Державний ощадний банк відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 були надіслані письмові повідомлення, а саме: „ вимога про усунення порушення по погашенню простроченої заборгованості по кредитному договору № 3064 від 25.05.2006 року у розмірі 852,73 грн., не пізніше 30 днів з моменту отримання письмового повідомлення, яке зазначені особи отримали 05.09.2011 року.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 у добровільному порядку у встановлені строки не погасили заборгованість за кредитним договором №3064 від 25.05.2006 року у сумі 1427,39( пояснення представника позивача).
Суд вважає що між сторонами виник спір та склалися правовідносини з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором.
При прийнятті рішення суд керується ст.ст. 526, 529, 530 ЦК України, якими передбачено, що зобовязання мають виконуватися до умов договору, норм ЦК, у встановлені строки.
Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати проценті, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк чи інший фінансовий заклад зобов'язані видати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит, та сплатити проценти.
Як, вбачається з наявних у справі матеріалів та встановлених в судовому засіданні фактів, що між ОСОБА_2 та ВАТ „Державний ощадний банк України 25.05.2006 року було укладено кредитний договір № 3064 за умовами якого відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.7.1, 1.7.1.2, 1.7.1.3 банк зобовязувався надати ОСОБА_6 кредит у розмірі 3000 грн., строком на 24 місяців під 27% річних, а ОСОБА_2 зобовязувалася здійснювати погашення кредиту рівними частинами в сумі 125 грн., щомісячно починаючи з 25.05.2006 року з кінцевим терміном повернення 24.05.2008 року, відповідно до графіку погашення кредиту і відсотків (далі -графік), приведених у положенні №1, який є невідємною частиною цього договору, включаючи проценти за користуванням кредитом та, у разі порушення термінів погашення процентів за платежі, сплачує пеню відповідно до п.3.2.6 цього договору, а договір діє до повного виконання зобовязання сторонами. Станом на час звернення позивача в суд з позовом, заборгованість відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором згідно довідки банку про наявність заборгованості склала 1427,39 грн., з яких сума простроченої заборгованості - 750 грн., сума прострочених відсотків - 97,45 грн., сума пені - 549,94 грн., сума несплачених комісійних - 30 грн.
Разом з тим, згідно п.1 ч.2 ст. 258 ЦК до вимог про стягнення неустойки( штрафу, пені) застосовується позовна давність в 1 рік. Як вбачається із позовної заяви поданої до суду, зазначений позов предявлено 25.07.2012 року тобто за межами позовної давності в 1 рік в зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення пені в сумі 549 грн., в цій частині не підлягають задоволенню.
На підставі вищевикладеного, з врахуванням того, що позивач зобов'язання за кредитним договором № 3064, виконав в повному обсязі, а відповідач взяті на себе зобов'язання за даним договором не виконала, внаслідок чого за нею рахується заборгованість у розмірі 878,39 грн., з врахуванням виключення нарахованої пені, що підтверджується наданим позивачем розрахунком, який не спростований відповідачем ОСОБА_2
Кредитні зобовязання ОСОБА_2 забезпечено договорами поруки, укладеними 25.05.2006 року з ОСОБА_3, ОСОБА_5
Підстави, обсяг та умови відповідальності поручителів, а також інші права та обовязки сторін, передбаченні статтями 553 - 559 ЦК України та розділами 1 - 8 договорів поруки.
Відповідно до положень ч.4 ст. 559 ЦК, якщо договором не встановлено строку його закінчення, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявив вимоги до поручителя. Аналогічні умови містить п.8.2 договорів поруки від 25.05.2006 року.
Договорами поруки від 25.05.2006 року не передбачені строки закінчення їх дій, а умова дії поруки до повного виконання позичальником чи поручителем зобовязань перед кредитодавцем не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки відповідно до статей 251, 252 ЦК строком є період у часі, а не подія.
Отже, банк як кредитодавець, має право вимоги до поручителів ОСОБА_3, ОСОБА_5 протягом шести місяців від дні настання строку виконання основного строку виконання основного зобовязання за кредитним договором боржником ОСОБА_2, тобто протягом шести місяців з 25.05.2008 року по 25.11.2008 року.
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що після настання строку повернення кредитних коштів 25.05.2008 року банк не предявив вимоги до поручителів протягом шести місяців, а позов в інтересах банку предявлено 25.07.2012 року, тобто поза межами строку дії договорів поруки. Виходячи з того, що строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а є строком для існування(дії) самого зобовязання поруки( преклюзивність строку), то і право кредитора, і обовязок поручителя по його закінченні припиняється.
Оскільки із закінченням шестимісячного строку припинилося матеріальне право(поручительство), то предявлення позову поза межами цього строку позбавляє Банк права на задоволення позову до поручителів в судовому порядку. Виходячи з того, що письмова вимога банку до поручителів ОСОБА_3 і ОСОБА_5 про усунення порушення по погашенню простроченої заборгованості по кредитному договору № 3064 від 25.05.2006 року, була направлена лише 31.08.2011 року. Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині покладення на ОСОБА_3, ОСОБА_5 солідарного обовязку щодо повернення кредитних коштів, процентів, пені та комісійних.
На підставі вищевикладеного, з врахуванням того, що позивач зобов'язання за кредитним договором № 3064, виконав в повному обсязі, а відповідачка ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання за даним договором не виконала, внаслідок чого за нею рахується заборгованість за виключенням нарахованої банком пені, у розмірі 877,45 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком, який не спростований відповідачем ОСОБА_2
За таких обставин, суд розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір та судові витрати.
Керуючись ст.ст. 3, 10, 15, 60, 128, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд
Позов Публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України (Т/р 373959005 МФО 386218 ЗКПО 02763162) заборгованість за кредитним договором в сумі 877,45 ( вісімсот сімдесят сім) грн.. 45 коп.
В позові до ОСОБА_3, ОСОБА_5 - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України витрати по сплаті судового збору в сумі 214 ( двісті чотирнадцять ) грн. 60 коп.
Апеляційна скарга на рішення подається до апеляційного суду Миколаївської області через Врадіївський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя: