АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22ц-2190/3421/2012 Головуючий в І інстанції: Ігнатенко О.Й.
Категорія 52 Доповідач: Бугрик В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2012 року грудня місяця 24дня колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Семиженка Г.В.

Суддів: Бугрика В.В., Лісової Г.Є.,

при секретарі: Ващенко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комсомольського районного суду міста Херсона від 27 вересня 2012 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до управління у справах сімї, молоді та спорту Херсонської обласної державної адміністрації, третя особа ОСОБА_2, про поновлення на роботі,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 19.07.2012 року звернувся до суду з позовом, в якому просив поновити його на роботі на раніше займаній посаді директора Дитячо-юнацької спортивної школи № 1 управління у справах сімї, молоді та спорту Херсонської обласної державної адміністрації, вказуючи на те, що працював на посаді директора ДЮСШ №1 з 06.02.2007 року на підставі наказу управління освіти та науки ХОДА від 31.01.2007 року № 25-к Про призначення ОСОБА_1М.. 22.09.2011 року він був звільнений з займаної посади. Рішенням Суворовського районного суду міста Херсона від 28.02.2012 року поновлений на роботі. 05.06.2012 року відділом примусового виконання рішень ДВС України відкрито виконавче провадження № ВП 32885219 про поновлення його на роботі на посаді директора дитячо-юнацької спортивної школи № 1 управління у справах сімї, молоді та спорту Херсонської обласної державної адміністрації. 12.06.2012 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про видачу особисто йому наказу про поновлення на роботі. Але, відповідач не виконував рішення суду, про що 21.06.2012 року державним виконавцем складена постанова про накладання штрафу. 12.07.2012 року позивачем було отримано наказ відповідача № 22-к від 05.07.2012 року Про поновлення на роботі Гненногота одночасно наказ № 26-к від 12.07.2012 року Про звільнення ОСОБА_1М.яким позивача було звільнено ще 11.07.2012 року у звязку з прогулом без поважних причин відповідно до п. 4 ст. 40 КЗПП України.

Зазначаючи, що рекомендований лист з запрошенням до управління для ознайомлення з наказом про поновлення на роботі він отримав лише 14.07.2012 року, а на офіційному сайті ДВС України інформація про виконання відповідачем рішення суду зявилось лише 13.07.2012 року, позивач вважає, що його незаконно було звільнено з роботи, оскільки на момент його звільнення позивачем фактично не перебував у трудових відносинах з управлінням.

Рішенням суду ОСОБА_1 відмовлено у задоволені його позову про поновлення на роботі.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду, як незаконне і ухвалене з порушенням норм процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог про поновлення на роботі на посаді директора ДЮСШ № 1.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача на підтримання скарги, представника відповідача та третю особу на заперечення скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно статей 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що згідно пункту 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Представник відповідача вказав, що відповідно до ст. 24 КЗпП України наказ про поновлення ОСОБА_1 на роботі був виданий, позивач з наказом ознайомився, однак в період з моменту вручення йому наказу 06.07.2012 року був відсутнім на своєму робочому місці, а тому правомірно звільнений відповідно п. 4 ст. 40 КЗпП України. Суд відмовив у задоволенні позову про поновленні на роботі позивача, вказавши, що він був законно звільнений за прогул без поважних причин.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він не відповідає вимогам закону.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи помилково застосував розяснення Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 Про практику розгляду судами трудових спорів, стосовно правил ст. 24 КЗпП України про те, що рішення суду про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Такий наказ про поновлення працівника повинен бути доведений до відома працівника у встановленому законом порядку і прийнятим до виконання.

Судом не взято до уваги норми, які регулюють порядок звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, в тому числі за прогул. У статті 147 КЗпП України зазначено, що звільнення за порушення трудової дисципліни є одним із заходів дисциплінарного стягнення, а статтею 149 КЗпП України встановлений порядок застосування дисциплінарних стягнень: до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений орган повинен вимагати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку, вину і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 24 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 Про практику розгляду судами трудових споріву справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно зясовувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40, п. 1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147 (1), 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не тільки належним чином не ознайомив ОСОБА_1 із правилами внутрішнього трудового розпорядку, не визначив робоче місце, не проінструктував з техніки безпеки, тощо, а й не надав своєчасно наказ про поновлення позивача на роботі, що унеможливлювало приступити до виконання повноважень директора ДЮСШ №1.

Копію наказу № 22-к від 05.07.2012 року про поновлення на роботі ОСОБА_1 отримав в управлінні лише 12.07.2012 року (а.с. 69), рекомендованим листом тільки 14.07.2012 року (а.с. 120, 121), виконавче провадження по фактичному повному виконанню рішення про поновлення на роботі закінчено 13.07.2012 року (а.с. 18), а був звільнений за прогули з 11.07.2012 року (а.с. 71, 72), тому практично не міг приступити до виконання обовязків директора ДЮСШ № 1 і вчинити прогул до звільнення.

Показання свідків про те, що 06.07.2012 позивач був ознайомлений з наказом про поновлення його на робочому місці, але розписатися в отриманні даного наказу не забажав, про що був складений відповідний акт (а.с. 70), судова колегія не вважає належними та допустимими доказами.

Звільнення позивача відбулося з порушенням трудового законодавства та порядку звільнення з роботи, оскільки для розірвання трудового договору з працівником з ініціативи власника або уповноваженого ним органу законом встановлений певний порядок, який порушений відповідачем, тому позовні вимоги ОСОБА_1 про поновлення на роботі підлягають задоволенню.

Оскільки висновки суду першої інстанції про відмову у задоволення позову не відповідають вимогам закону та обставинам справи, на підставі вимог п.п. 3,4 ст.309 ЦПК України рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Статтею 235 КЗпП України передбачено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст. 235 Кодексу законів про працю України, ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Комсомольського районного суду міста Херсона від 27 вересня 2012 року скасувати

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді директора Дитячо-юнацької спортивної школи №1 управління у справах сімї, молоді та спорту Херсонської обласної державної адміністрації з 11 липня 2012 року.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього ж часу може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий підпис

Судді підпис підпис

З оригіналом згідно:

Суддя В.В. Бугрик