Справа №
Провадження №22-ц-1366/12
Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія44Доповідач у 2 інстанції Ігнатченко
УХВАЛА

Іменем України

27 лютого 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого: Воробйової Н.С.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Семенцова Ю.В.,

при секретарі: Бобку О.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2011 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа управління Держкомзему у м. Біла Церква про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою щодо якої встановлено земельний сервітут.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2011 року ОСОБА_3 звернулась до суду з зазначеним позовом. Просила зобовязати відповідача не чинити їй перешкод в користуванні земельною ділянкою щодо якої встановлено земельний сервітут шляхом зняття огорожі, мотивуючи тим, що вона є власником домоволодіння № 93-а по вул. Кошеля в м. Біла Церква, відповідач - власник сусіднього домоволодіння № 93, їхні земельні ділянки приватизовані. Для обслуговування свого будинку позивачка була змушена проходити по земельній ділянці відповідача, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 14.07.2009 р. встановлено земельний сервітут, згідно з яким позивачка має довічне, безоплатне право проходу по земельній ділянці, що прилягає до стіни житлового будинку по вул. Кошеля 93-а в м. Білій Церкві, шириною 1 м довжиною 9,0 м, яка належить на праві власності ОСОБА_4. Однак, у жовтні 2010 року відповідач поставив огорожу по межі їх земельних ділянок висотою 2 м з обох боків впритул до стіни будинку позивачки, в звязку з чим вона не має вільного доступу до стіни свого будинку.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Суд вирішив зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_3 у користуванні земельною ділянкою, щодо якої встановлено земельний сервітут, шляхом часткового демонтажу огорожі, що проходить по межі між земельними ділянками домоволодінь по вул. Кошеля, 93 та вул. Кошеля, 93-а таким чином, щоб вільним залишився прохід довжиною 50 см з обох боків від краю стіни будинку № 93-а по вул. Кошеля в м. Біла Церква.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції змінити, яким зазначити дійсні розміри та місце проходу до земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут. Зобов'язати укласти новий договір між позивачем та відповідачем про порядок та спосіб користування земельною ділянкою, щодо якої встановлений земельний сервітут, з мотивів неповного з'ясування судом першої інтсанції обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що зявились в судове засідання, перевіривши матеріалами справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з того, що позивачка ОСОБА_3 має довічне, безоплатне право проходу по земельній ділянці, що прилягає до стіни її житлового будинку по вул. Кошеля 93-а в м. Біла Церква, шириною 1 м довжиною 9,0 м, яка належить на праві власності ОСОБА_4. Судом встановлено, що на даний час земельна ділянка щодо якої встановлено земельний сервітут належить відповідачу ОСОБА_2 Вищезазначене рішення було належним чином зареєстроване в управління земельних ресурсів у м. Біла Церква 14 жовтня 2009 року за № 21.

На час розгляду справи в суді першої інстанції позивачка ОСОБА_3 не має вільного доступу до стіни свого будинку, оскільки відповідач ОСОБА_2 встановив паркан по межі впритул до стіни будинку № 93-а, а тому доступ до стіни цього будинку можливий лише через центральний вхід на земельну ділянку буд.93. Дані обставини підтверджені актом № А 58 від 25.11.2011 року і відповідачем не заперечувалися в судовому засіданні (а.с. 39).

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та сторонами не заперечується, що ОСОБА_3 є власником жилого будинку № 93-а по вул. Кошеля в м. Біла Церква та власником земельної ділянки площею 0,0246 га, в м. Біла Церква по вул. Кошеля, 93-а, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, відповідно до даних свідоцтва про право власності на будівлю від 23 липня 1964 року та державного акта серії ЯК № 891203 від 13 травня 2010 року (а.с. 8).

ОСОБА_2 є власником суміжної земельної ділянки площею 0,0661 га, розташованої по вул. Кошеля, 93 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 171115 від 01.07.2010 року (а.с.44). На даній земельній ділянці з дозволу інспекції архітектурно-будівельного контролю у Київській області № 208/10 від 19.02.2010 року відповідач здійснює будівництво індивідуального житлового будинку (45).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 14.07.2009 року було встановлено земельний сервітут, згідно з яким позивачка ОСОБА_3 має довічне, безоплатне право проходу по земельній ділянці, що прилягає до стіни житлового будинку по вул. Кошеля 93-а в м. Білій Церкві, шириною 1 м довжиною 9,0 м, яка належала на праві власності ОСОБА_4, і на даний час земельна ділянка щодо якої встановлено земельний сервітут належить відповідачу ОСОБА_2 Вищезазначене рішення було належним чином зареєстроване в управління земельних ресурсів у м. Біла Церква 14 жовтня 2009 року за № 21.

Також було встановлено що спеціалістом ПП «Гео-Кадастр»в присутності представника Держкомзему у м. Біла Церква та суміжних землекористувачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 межі земельної ділянки, щодо якої встановлено земельний сервітут, було винесено в натуру, що підтверджено відповідним актом від 07.07.2010 р., про що сторони не заперечували. Згідно даного акту, земельна ділянка, щодо якої встановлено земельний сервітут, проходить по межі між земельними ділянками, що належать ОСОБА_3 та ОСОБА_2, всього довжиною 9 м, з яких 8 м проходить по стіні будинку № 93-а і від краю стіни будинку № 93-а з обох боків відступлено по 50 см для можливості вільного проходу позивачки до стіни свого будинку, завширшки 1 м вглиб земельної ділянки ОСОБА_2

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачка ОСОБА_3 не має вільного доступу до стіни свого будинку, оскільки відповідач ОСОБА_2 встановив паркан по межі впритул до стіни будинку № 93-а, а тому доступ до стіни цього будинку можливий лише через центральний вхід на земельну ділянку буд.93. Дані обставини підтверджені актом № А 58 від 25.11.2011 року і відповідачем не заперечувалися в судовому засіданні (а.с. 39).

Згідно ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Ст. 100 ЗК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Договір про встановлення земельного сервітуту підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Згідно ч. 1 ст. 101 ЗК України дія земельного сервітуту зберігається у разі переходу прав на земельну ділянку, щодо якої встановлений земельний сервітут, до іншої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобовязані не порушувати права власника суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Відповідно до ст. 152 ЗК України Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд правильно виходив з положень ст. 152 ЗК України та прийшов до правильного висновку про те, що відповідач зобовязаний усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, щодо якої встановлено земельний сервітут, шляхом часткового демонтажу огорожі, що проходить по межі між земельними ділянками домоволодінь по вул. Кошеля, 93 та вул. Кошеля, 93-а таким чином, щоб вільним залишився прохід довжиною 50 см з обох боків від краю стіни будинку № 93-а по вул. Кошеля в м. Біла Церква.

З огляду на зазначене, відповідач своїми діями порушив законні права позивачки, як землекористувача в користуванні спірним проходом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Тому колегія суддів, перевіряючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 96, 98, 100, 101, 152 Земельного кодексу України, ст. ст. 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319, 209, 218 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Н.С. Воробйова

Судді: Н.В. Ігнатченко

ОСОБА_5