АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
22-ц/490/751/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
Категорія 26 Доповідач - Кочкова Н.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2012 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Кочкової Н.О.

суддів - Кіктенко Л.М., Пищиди М.М.

при секретарі Сичевській А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2011 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2011 року в позові ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики - відмовлено (а.с.102).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильну оцінку доказів та неповне з*ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового по суті позовних вимог (а.с.106-109).

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 лютого 2010 року відповідач ОСОБА_3 написав розписку, якою підтвердив факт отримання від ОСОБА_2 коштів у розмірі 20 000 доларів США. 29 листопада 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 суму боргу в розмірі 20 000 доларів США з урахуванням індексу інфляції та 3% річних. У своїх запереченнях на позов ОСОБА_3 пояснив, що отримав від ОСОБА_2 у розмірі 20 000 доларів США у якості заробітної плати (а.с.52-53).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд правильно виходив з того, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що між сторонами був укладений договір позики, оскільки у разі укладення договору позики на позичальника покладається зобов'язання повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором, а такі вимоги зазначена розписка не містить. Ці висновки відповідають ч. 1 ст. 1046 ЦК України, у якій вказано, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд безпідставно поклав в основу рішення пояснення відповідача, допитаного у якості свідка, не мають правового значення для вирішення справи, оскільки сам позивач не надав суду доказів, що відповідач отримав кошти на умовах їх повернення у строк та в порядку, що встановлені договором.

Інші доводи апеляційної скарги фактично повторюють доводи, викладені у позовній заяві і суттєвими не являються, оскільки не спростовують правильність висновків суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі зясовані права та обов'язки сторін, неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі наданих доказів, підстав для виходу за межі апеляційної скарги не вбачається, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - ВІДХИЛИТИ.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: