Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 2-2846/12
РІШЕННЯ

Іменем України

14.08.2012 року Справа № 2-2846/12

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2012 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Медвідь Н.О.

при секретарі Ковтонюк К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 сільської ради, 3-тя особа Перша Київська обласна державна нотаріальна контора про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3 сільської ради про визнання права власності, посилаючись на те, що 27 грудня 2004 року помер її батько ОСОБА_4. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою Київська область, Києво-Святошинський район, с. Личанка, вул. Нова, буд. 50.

Оскільки ніякого розпорядження щодо спадкового майна ОСОБА_4 не залишив, то після його смерті залишилось два cпадкоємці першої черги за законом, а саме вона, його дочка, та його дружина ОСОБА_2.

Оскільки вона постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і дотепер продовжує постійно проживати в спадковому будинку, крім того вона не заявляла відмови від спадщини на протязі 6 місяців після відкриття спадщини, то вважається особою, яка прийняли спадщину. Інша спадкоємиця, її мати ОСОБА_2 не заперечувала і не заперечує щоб вона прийняла всю спадщину. 1.

Однак, після прийняття спадщини їй не вдається оформити право власності на спадкове майно, тому що спадкодавець за життя не провів первинної реєстрації права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

ОСОБА_4 був власником спадкового будинку оскільки придбав його 10.05.1970 року в ОСОБА_5 про що було укладений договір купівлі-продажу будинку № 15-1970. Сам договір не зберігся через давність часу, адже пройшло більше 40 років.

Також в погосподарських книгах виконкому ОСОБА_3 сільської рада вказано, що спадковий будинок рахується за ОСОБА_4. На його ім'я було відкрито особистий рахунок № 286 та внесено відомості про купівлю будинку.

Тому просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою Київська область, Києво-Святошинський район, с. Личанка, вул. Нова, буд. 50.

В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав.

Представник відповідачки ОСОБА_2 позов визнала.

Відповідач ОСОБА_3 сільська рада в судове засідання не з»явилась, про день, час та місце судового засідання повідомлялась.

Третя особа Перша Київська обласна державна нотаріальна контора в судове засідання не з»явилась, про день, час та місце судового засідання повідомлялась, згідно заяви просила слухати справу у свою відсутність.

Суд, вислухавши осіб, які приймають участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав:

Судом встановлено, що 27 грудня 2004 року помер батько позивачки ОСОБА_4, згідно копії про смерть 1-БК №527817. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою Києво-Святошинський район, с. Личанка, вул. Нова, буд. 50.

Оскільки ніякого розпорядження щодо спадкового майна ОСОБА_4 не залишив, то після його смерті відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України залишилось два спадкоємці першої черги за законом, а саме ОСОБА_1 та відповідачка дружина ОСОБА_2.

Оскільки позивачка постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і дотепер продовжує постійно проживати в спадковому будинку, то відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України позивачка вважається особою, яка прийняла спадщину. Відповідачка не заперечувала і не заперечує проти прийняття спадщини позивачкою .

Однак, після прийняття спадщини позивачка не може оформити право власності на будинок та спадкове майно, тому що спадкодавець за життя не провів первинної реєстрації права власності на спірний будинок що підтверджується рішенням реєстратора № 173 від 10.08.2008 року Комунального підприємств» дока «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київська області».

ОСОБА_4 був власником спадкового будинку оскільки придбав його 10.05.1970 року в ОСОБА_5 про що було укладено договір купівлі-продажу будинку № 15-1970. Сам договір не зберігся через давність часу. Проте, вказані обставині підтверджують записи в Будинковій книзі прописки громадян. В розділі 1 «Відомості про осіб, відповідальних за ведення книги та прописку до будинку в п. 2 вказано, що ОСОБА_4 з 1970 року є домовласником на підставі договору купівлі-продажу реєстраційний № 15-1970.

Крім того, в погосподарських книгах виконкому ОСОБА_3 сільської рада вказано, що спадковий будинок рахується за ОСОБА_4. На його ім'я було відкрите особистий рахунок № 286 та внесено відомості про купівлю будинку.

Стаття 328 ЦК України, визначає підстави набуття права власності. Відповідно до ч.1 цієї статті право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частина друга цієї статті встановлює, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. З ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 1216 ЦКУ спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1258 ЦКУ спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦКУ У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 392 ЦКУ власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.. ст.57-59 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 392, 1216, 1258, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212-214, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою Київська область, Києво-Святошинський район, с. Личанка, вул. Нова, буд. 50.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: