Справа № 1418/2097/12
Провадж.№ 2/1418/578/2012
Р і ш е н н я

Іменем України

"21" листопада 2012 р. Новобузький районний суд Миколаївської області

в складі головуючого судді Бібік М.В. з участю: секретаря Слюсаренко А.І.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Новий Буг цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 районної державної адміністрації Миколаївської області та відділу Держкомзему у ОСОБА_4 районі Миколаївської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, третя особа без самостійних вимог: Розанівська сільська рада Новобузького району Миколаївської області,

В с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 райдержадміністрації про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, яка померла 31 січня 1997 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що його мати ОСОБА_5 за життя працювала на різних посадах на КПСП Колосі по завершенні своєї трудової діяльності вийшла на пенсію від вказаного господарства. На момент паювання земель КПСП Колос, що мало місце у 1995 році, його матір було внесено до списку пайовиків, а 31.01.1997 року вона померла не скориставшись своїм правом на отримання сертифікату на земельну частку (пай). Посилаючись на те, що його мати ОСОБА_5 за життя набула право на земельну частку (пай), про яке йому стало відомо лише в серпні 2012 року від працівників Розанівської сільської ради, він, як спадкоємець після її смерті, має право на успадкування за законом вказаного права, тому просив задовольнити позовні вимоги.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_5, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити.

Представник відповідача, ОСОБА_4 районної державної адміністрації Миколаївської області, ОСОБА_2, згідно довіреності № 63 від 07.11.2012 року, позовні вимоги позивача не визнав, посилаючись на не набуття громадянкою ОСОБА_5 за життя права на земельну частку (пай) через не реалізацію нею права на отримання правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) як члена КПСП Колос, а також вказуючи на пропуск позивачем ОСОБА_5 строку позовної давності при зверненні останнього до суду з цим позовом, просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідач відділ Держкомзему у ОСОБА_4 районі Миколаївської області, повідомлений про дату час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка про вручення судової повістки, явку свого представника в судове засідання не забезпечив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, заперечень проти позову та доказів, які б підтверджували безпідставність позову не надав, про причини неявки до суду не повідомив.

Представник третьої особи - Розанівської сільської ради Новобузького району, сільський голова ОСОБА_3, в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову ОСОБА_6

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку.

Відповідно до п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям право на земельний пай одержали всі особи, які входили до складу КСП на момент паювання землі і яких було внесено до списку, що долучається до державного акта на право колективної власності на землю, зокрема постійні працівники - члени КСП та пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами.

Крім того, право на земельний пай набувають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа, що його засвідчує, а саме земельного сертифіката (Указ Президента України від 10.11.1994 року №666/94 Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва).

Із матеріалів справи вбачається, що громадянка ОСОБА_5 являлася членом КПСП КолосНовобузького району.

За даними відділу Дежкомзему у ОСОБА_4 районі від 13.09.2012 року КПСП Колосотримало Державний акт на право колективної власності на землю 20.12.1995 року.

При цьому ОСОБА_5 була включена до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) вказаного господарства, що є додатком до вказаного Державного акту, а тому набула права на земельну частку (пай) із земель КПСП Колос Новобузького району, але сертифікат, на посвідчення такого права власності, вона за життя не отримала.

Як видно із свідоцтва про смерть (копії) серії І-ФП №069195, виданого Розанівською сільською радою Новобузького району Миколаївської області 04.02.1997 року, ОСОБА_5 померла 31 січня 1997 року у віці 78 років в с. Новоантонівка, Новобузького району Миколаївської області.

За цих обставин, слід вважати, що право позивача, як спадкоємця померлої порушено, оскільки із-за не видачі спадкодавцю ОСОБА_5 сертифіката на право власності на земельну частку (пай), він не має змоги оформити в нотаріальному порядку спадкові права.

Однак, за захистом свого порушеного права позивач звернувся до суду лише через пятнадцять років після смерті своєї матері ОСОБА_5, тобто пропустив встановлену статтею 71 ЦК України, в редакції 1963 pоку, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, загальну позовну давність тривалістю в три роки.

Доводи позивача стосовно того, що початок перебігу позовної давності за даним спором слід рахувати з серпня 2012 року, коли він дізнався про порушення його права від працівників Розанівської сільської ради, є хибними, оскільки ґрунтуються на помилковому розумінні положень закону. Так, відповідно до ст. 76 ЦК України (в редакції 1963 року) перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов, а таке право виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Враховуючи те, що право на земельну частку (пай) позивача в порядку спадкування виникло внаслідок смерті його матері ОСОБА_5, яка настала 31.01.1997 року, тому саме з часу смерті спадкодавця має обчислюватися і строк позовної давності, передбачений ст. 71 ЦК України в редакції 1963 року.

В порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України позивач не надав суду переконливих доказів, які свідчать про поважність причин пропуску ним зазначеного строку, а судом таких при розгляді справи не встановлено.

Посилання позивача на строкову та тривалу понадстрокову службу в Збройних Силах Радянської армії, подекуди і у віддалених місцях (Німеччина, Білорусь), не спростовує вказаних висновків суду.

Представник відповідача в судовому засіданні наполягав на застосуванні наслідків спливу позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З врахуванням зазначеного, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог позивача, через сплив строків позовної давності, слід відмовити.

Судові витрати (судовий збір), понесені позивачем у зв'язку з розглядом справи у розмірі 286 грн., належить віднести на його рахунок.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 районної державної адміністрації Миколаївської області та відділу Держкомзему у ОСОБА_4 районі Миколаївської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, третя особа без самостійних вимог: Розанівська сільська рада Новобузького району Миколаївської області, - відмовити.

Судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з розглядом справи, віднести на його рахунок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя