Справа № Провадження №22-ц-6115/12 22-ц/1090/8619/12 Головуючий у І інстанціїСердинський В.С
Категорія26Доповідач у 2 інстанції Яворський
____________________________________________________________________________________
УХВАЛА

Іменем України

27 листопада 2012 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді : Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагєєва В.О.,

при секретарі: Дрозд О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк»про визнання кредитного договору частково недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом у відповідності до норм ст.ст. 215, 217, 228 ЦК України та просив визнати п. 10 Кредитного договору № 800003499 від 01.04.2008 року укладеного між ним та ЗАТ «Альфа- Банк»та п. 17 Договору про внесення змін доповнень № 1 до Кредитного договору № 800003499 від 01.04.2008 року недійсними. Зобов'язати відповідача надати йому всю необхідну інформацію щодо кредиту згідно ч. 4 ст. 44 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 01 квітня 2008 року між ним та ЗАТ «Альфа Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа Банк»було укладено кредитний договір № 800003499, в забезпечення виконання зобов'язань якого, в той же день між ними було укладено іпотечний договір № 800003499-И-1 на квартиру, яка находиться за адресою: АДРЕСА_1 та іпотечний договір земельних ділянок № 800003499-И, загальною площею по 0,2500 га кожна за кадастровими номерами: НОМЕР_1 та НОМЕР_2, які знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Красилівка, цільове призначення яких - для будівництва та обслуговування земельної ділянки.

З п. 10 вищезазначеного кредитного договору сторони погодились, що судовий захист прав та законних інтересів, які мають сторони в зв'язку з кредитним договором, у тому числі розгляд та вирішення спорів, які виникають при виконанні або припиненні дії договору, включаючи спори про відшкодування завданих договором збитків і недійсність (неукладеність) договору, підлягають остаточному вирішенню у Постійнодіючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз»у відповідності до його регламенту. Сторони домовились, що розгляд їх спору у Третейському суді буде проходити виключно на підставі наданих сторонами письмових матеріалів, без проведення усного слухання і виклику сторін.

28 грудня 2009 року між сторонами був укладений договір про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору № 800003499 від 01 квітня 2008 року, згідно якого сторони погодились внести до кредитного договору застереження, яке є третейською угодою в розумінні ст. 12 ЗУ «Про третейські суди» про те, що розгляду і остаточному вирішенню підлягають в тому числі, але не виключно спори, предметом яких є виконання (невиконання, неналежне виконання) кредитного договору, припинення (розірвання) кредитного договору, стягнення неустойки, зміни умов кредитного договору, відшкодування завданих порушенням кредитного договору збитків, недійсність кредитного договору, неукладеність кредитного договору, відновлення становища, яке існувало до порушення кредитного договору тощо. Договором встановлено, що при порушенні кредитного договору стягнення повинно звертатися на предмет іпотеки, а саме нерухомість: квартиру та дві земельні ділянки.

Однак рішенням Конституційного суду України № 1-3/2008 від 10.01.2008 року було визначено, що третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних і господарських правовідносин є видом недержавної юрисдикційної діяльності, яку третейські суди здійснюють на підставі законів України шляхом застосування, зокрема, методів арбітрування, тому позивач вважає, що дане третейське застереження є незаконним, таким, що порушує його права та інтереси і суперечить ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, оскільки третейський суд не є судом, який встановлений законом, а третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних правовідносин - це вид недержавної юрисдикційної діяльності і не є здійсненням правосуддя.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2012 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2012 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на невірне застосування судом процесуального права при вирішенні даного спору, оскільки вважає недійсними третейські застереження, що прописані в договорі кредиту та доповненні № 1 до кредитного договору.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, у відповідності до вимог ст. 303 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 квітня 2008 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «Альфа Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа Банк»було укладено кредитний договір № 800003499 (а.с.9-17).

В забезпечення виконання зобов'язань 01 квітня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено іпотечний договір № 800003499-И-1 на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та іпотечний договір земельної ділянки № 800003499-И, загальною площею по 0,2500 га кожна за кадастровими номерами: НОМЕР_1 та НОМЕР_2, які знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Красилівка, цільове призначення яких - для будівництва та обслуговування земельної ділянки (а.с.23-30).

З п. 10 вищезазначеного кредитного договору сторони погодились, що судовий захист прав та законних інтересів, які мають сторони в зв'язку з кредитним договором, у тому числі розгляд та вирішення спорів, які виникають при виконанні або припиненні дії договору, включаючи спори про відшкодування завданих договором збитків і недійсність (неукладеність) договору, підлягають остаточному вирішенню у Постійнодіючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз»у відповідності до його регламенту. Справа розглядається одним третейським суддею, який призначається головою Постійнодіючого третейського суду. Підписанням даного договору сторони надали свою згоду на такий порядок призначення третейського суду для кожного спору, що може виникнути між ними у зв'язку з кредитним договором. Сторони домовились, що розгляд їх спору у третейському суді буде проходити виключно на підставі наданих сторонами письмових матеріалів, без проведення усного слухання і виклику сторін.

28 грудня 2009 року між сторонами був укладений договір про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору № 800003499 від 01 квітня 2008 року, згідно. п. 17 якого, сторони погодились внести до кредитного договору застереження, яке є третейською угодою в розумінні ст. 12 ЗУ «Про третейські суди»про те, що судовий захист прав та законних інтересів, які мають сторони в зв'язку з кредитним договором та розгляд і вирішення всіх не вирішених сторонами шляхом переговорів спорів, які виникають або можуть виникнути між сторонами з питань виконання, зміни, розірвання ними кредитного договору відбувається у Постійнодіючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз»у відповідності до його регламенту. Розгляду і остаточному вирішенню підлягають в тому числі, але не виключно спори, предметом яких є виконання (невиконання, неналежне виконання) кредитного договору, припинення (розірвання) кредитного договору, стягнення неустойки, зміна умов кредитного договору, відшкодування завданих порушенням кредитного договору збитків. Недійсність кредитного договору, неукладеність кредитного договору, відновлення становища, яке існувало до порушення кредитного договору тощо. Справа розглядається одним третейським суддею, який призначається головою Постійнодіючого третейського суду. Підписанням даного договору про внесення змін і доповнень № 1 сторони надають свою згоду на такий порядок призначення третейського суду для кожного спору, що може виникнути між ними у зв'язку з кредитним договором. Сторони домовились, що розгляд їх спору у третейському суді буде проходити виключно на підставі наданих сторонами письмових матеріалів, без проведення усного слухання і виклику сторін. Місцем проведення розгляду справи є місцезнаходження третейського суду, вказане в Положенні про Постійнодіючий третейський суд при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз», датою укладення даної третейської угоди є дата, що вказана в Преамбулі договору про внесення змін і доповнень № 1. Договором встановлено, що при порушенні кредитного договору стягнення повинно звертатися на предмет іпотеки, а саме нерухомість - квартиру та дві земельні ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Зокрема, згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може перечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 17 ЦПК України, сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Колегія суддів вважає зазначений висновок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 5 Закону України «Про третейські суди»передбачено, що юридичні або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмета і з тих самих підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про третейські суди», третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 січня 2008 року у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та розділу VIII «Третейське самоврядування»Закону України «Про третейські суди»(справа про завдання третейського суду) визнано, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції у сфері цивільних та господарських правовідносин може бути передано його сторонам на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (стаття 17 ЦПК України, стаття 12 ГПК України, стаття 6 Закону України «Про третейські суди»), оскільки, гарантуючи право на судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (частина п'ята статті 55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (частина друга статті 22, стаття 64 Конституції України).

Крім того, згідно з роз'ясненнями, викладеними в абзаці 5 частини другої Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»договір сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (стаття 17 ЦПК України) не є відмовою від права на звернення до суду за захистом.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позову, так як третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав.

Оскільки ч. 2 ст. 308 ЦПК України передбачено, що не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань, тому колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування рішення, як такого, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, що викладенні в рішення суду, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, ст.5,12 Закону України «Про третейські суди», Рішенням КСУ від 10 січня 2008 року, Постановою Пленуму ВСУ від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді», колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагєєв