АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/5978/12 Справа № 2/0417/2948/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Григорченко Е.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2012 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Григорченка Е.І.

суддів Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі Солод О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2012 року, де ставить питання про його скасування, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнені додаткові витрати на сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500 грн., щомісяця, починаючи з 26 серпня 2011 року і до повноліття дитини.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 липня 2001 року по 08 травня 2007 року, та мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.6- 8/.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська 20.03.2007 року з відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь позивачки у розмірі 1/4 частини всіх доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму громадян на утримання дитини відповідного віку /а.с. 9/.

Малолітній син відповідача - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, дитина відвідує дитячий садок № 338, часто хворіє, потребує лікування, займається 2 рази на тиждень з логопедом, відвідує дошкільну підготовку, тренування, що потребує певних коштів /а.с. 13-22,47/.

Згідно довідки про доходи, позивачка повною мірою не має можливості забезпечити додаткові заходи щодо виховання дитини, її лікування та її всебічного розвитку.

Відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не надає додаткової матеріальної допомоги на її виховання.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, враховуючи майновий стану відповідача та його фінансову спроможність, стягнувши з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500 грн., що може частково забезпечити нормальний розвиток дитини, її утримання та виховання, з урахуванням положень Закону України «Про охорону дитинства».

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, апеляційний суд не находить підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обємі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку. Висновки суду підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями свідків та самих сторін.

При вище наведених обставинах справи, суд першої інстанції, відповідно до ст. 185 СК України, ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, прийшов до обґрунтованого висновку, що відповідач зобовязаний брати участь у додаткових витратах на дитину, стягнувши з відповідача додаткові витрати в зазначеному розмірі.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі, що додаткові витрати сплачуються одноразово, а не постійно, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 185 СК додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно, залежно від причини, що зумовила додаткові витрати. Якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою, витрати фінансуються наперед із зазначенням або без зазначення кінцевого терміну.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері), незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Доводи апелянта, що позивач не надала докази, які підтверджують понесені додаткові витрати, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки позивач надав такі докази до суду першої інстанції і апеляційної інстанції.

Так, згідно медичної картки на імя ОСОБА_4 01.09.2005 року та повідомлення Комунального закладу «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 9», ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою АДРЕСА_1, з жовтня місяця 2009 року знаходиться на диспансерному обліку у лікаря педіатра дільничного з приводу рецидивуючого бронхіту. Дитина потребує в проведенні протирецидивного лікування два рази на рік, в осінній та весняний періоди, яке включає прийом імуномодулюючих препаратів (рибомуніл, бронховаксом, деринат), курсів вітамінотерапії (кідді фарматон, піковіт, мульті-табс), курсів оздоровчого загального масажу, дихальної гімнастики, спелеотерапп. Дитина повинна оздоровлюватись в літній період в санаторії пульмонологічного профілю, бажано на морських курортах ( південний берег Криму).

Вартість одного курсу лікування складає 1003,60 грн. /а.с. 110/.

Відповідно довідки Комунального закладу освіти «Дошкільний навчальний заклад(ясла-садок) 338 комбінованого типу», син відповідача ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 відвідує кружки, направлені на фізичний і духовний розвиток, лікувальну фізкулькуру тощо, щомісячна оплата складає 480 грн. /а.с. 11/.

Відповідно довідки Учбово-спортивного дитячого центру «Феррум», син відповідача ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідує заняття по підготовці до школи, зайняття з логопедом, танці, карате тощо. Оплата за відвідування занять проізводиться щомісячно, і загальна сума складає 1360 грн. /а.с. 111/ .

Згідно зазначених довідок загальна сума додаткових витрат повязаних з лікуванням дитини, фізичного і духовного розвитку щомісячно складає 2007,26 грн. ((1003,6 х 2): 12м.) + 480 + 1360 = 2007,26 грн.).

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог частково, стягнувши з відповідача додаткові витрати на його сина лише в розмірі 500 грн., враховуючи майновий стан відповідача.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України відповідач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 цього ж Кодексу, зазначені ним обставини.

Проте будь-які докази, які б спростовували в установленому законному порядку, що позивач несе додаткові витрати на лікування дитини тощо, суду не надані.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки вони зводяться до особистого тлумачення апелянтом норм права та до іншої оцінки фактичних обставин справи, яка відрізняється від зробленої судом першої інстанції оцінки, і висновків суду не спростовують.

Районний суд розглянув справу у відповідності із вимогами ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України про змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства в межах заявлених вимог та на підставі наданих суду доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2012 року залишити без змін.

Ухвала суду набуває законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів, з дня проголошення.

СУДДІ: