УХВАЛА 2/0519/3139/12

про залишення заяви без руху

25.07.2012 року суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Ікорська Є.С., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про визнання права власності на самовільно збільшену жилу площу,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі суд виявив, що позивачкою порушені вимоги ст. 119, ст. 120 ЦПК України.

Згідно ч.5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити імя (найменування) позивача і відповідача, а також імя представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів звязку, якщо такі відомі,

Згідно з ч.2 п. 5, 6 ст.119 ЦПК України позивач повинен викласти обставини, якими обґрунтовує свої вимоги, зазначити докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, ст.15 ЦК України особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення.

Відповідно до вимог діючого законодавства, встановлено порядок одержання дозволу на будівництво, реконструкцію та іншої дозвільної документації. Вважаю за необхідне зазначити, що суд не може заміняти органи, на які покладені обов'язки по видачі дозволів на будівництво й узгодження забудови, отже визнання права власності на самовільно збудовані споруди в судовому порядку повинне бути винятковим способом захисту порушеного права власника у разі відмови йому компетентними органами у вирішенні зазначеного питання.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Оскільки суд не може заміняти органи, на які покладені обов'язки по видачі дозволів на будівництво й узгодженню забудови, визнання права власності на самочинне будівництво в судовому порядку повинне залишатися винятковим способом захисту права. В цьому сенсі, позивачу необхідно вказати, чи звертався він до компетентних органів з питання узаконення самочинно збудованих приміщень, чи було відмовлено компетентними органами у вирішенні зазначеного питання, з зазначенням документів, на підтвердження цього.

Ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 та доданими до позовної заяви документами суд не вбачає, чи було питання включення у склад нежилого приміщення №75 будинку №4 по вул. 60 років СРСР в м. Маріуполі самочинно збільшений в розмірах майданчик літ. аплощею 10,5 м2 в кімнаті 1 самочинно вбудованого дверного пройому предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність давали б підстави вважати про наявність спору про право. Одночасно позивачкою не вказуються місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів звязку, якщо такі відомі відповідача та не додається оригінал квитанції про сплату судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 121 ЦПК України, позовна заява подана без додержання вимог, передбачених ст. 119 та ст. 120 ЦПК України, залишається без руху, а позивачеві надається строк для їх усунення.

Керуючись ст. 119, ст. 121 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про визнання права власності на самовільно збільшену жилу площу - залишити без руху.

Надати позивачці строк протягом п'яти днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині.

У випадку невиконання ухвали позовна заява буде вважатися не поданою та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є.С. Ікорська