Справа № 1411/2211/12
Провадження № 2/1411/824/12
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2012 року

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі головуючої Саукової А.А., при секретарі судового засідання - Федоровській Л.А., за участю: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 2/3 частини житлового будинку №39 по вул. Кузнечна в с. Лимани Жовтневого району Миколаївської області,

В С Т А Н О В И В:

14 червня 2012 року позивачка звернулася до суду з позовом, де просить визнати право власності на 2/3 частини житлового будинку №39 по вул. Кузнечна в с. Лимани Жовтневого району Миколаївської області, як на частку в спільному майні подружжя.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги і пояснила, що 1 листопада 2003 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від сумісного життя мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 Під час подружнього життя 20 травня 2004 року вони придбали спірний будинок. Власником будинку був зареєстрований відповідач. Подружнє життя з відповідачем не склалося і в вересні 2011 року шлюб між ними було розірвано в судовому порядку. Добровільно відповідач відмовляється визнати за нею право власності на 2/3 частини вказаного будинку, а відтак вона змушена звернутися до суду. При вирішенні спору просила відійти від засад рівності часток подружжя в звязку з тим, що на її утриманні залишилася малолітня донька, з якою вона планує проживати разом в будинку, а розміру аліментів, які платить відповідач, не вистачає для нормального утримання дитини.

Відповідач позовні вимоги визнав частково та просив визнати за позивачкою 1/2 частину спірного будинку. В теперішній час він не працює, тому платить аліменти в мінімальному розмірі, але заборгованості по сплаті аліментів в нього не має.

Відповідно до рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 вересня 2011 року сторони розірвали шлюб, зареєстрований 1 листопада 2003 року та позивачці було змінено прізвище зі ОСОБА_3 на Рижак (а.с.11). В подальшому, в звязку з одруженням, позивачка змінила прізвище на Германюк (а.с.19).

Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16).

Згідно повідомлення Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта, на адресу позивачки в період листопад 2011 року по квітень 2012 року ОСОБА_2 були направлені аліменти в сумі 250 грн. щомісяця (а.с.13).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 20 травня 2004 року ОСОБА_2 купив у ОСОБА_4 і ОСОБА_5, житловий будинок, №39 по вул. Кузнечна в с. Лимани Жовтневого району Миколаївської області. Зазначений договір було посвідчено державним нотаріусом Жовтневої нотаріальної контори (а.с.9).

З даних витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно та довідки комунального підприємства Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації, право власності на спірний будинок зареєстровано за відповідачем (а.с. 10, 15).

Згідно зі ст. ст. 60, 63 Сімейного кодексу України майно, яке набуте подружжям за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, чоловік та дружина мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном.

Відповідно до положень ч.2.3 ст. 70 СК України, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Аналізуючи надані докази, виходячи з вимог ст.ст. 60-75, 70 Сімейного Кодексу України, ч. 1 ст. 17 Закону України Про власність, оскільки сторони в період шлюбу придбали спірне домоволодіння, як сумісне майно, для сумісного проживання, при цьому кожна із сторін без визначення конкретної частки в цьому майні понесла відповідно витрати, будь - яких угод між сторонами з приводу розміру часток кожного зі сторін у спірному домоволодінні в судовому засіданні не встановлено, а відтак суд приходе до переконання, що спірне домоволодіння є загальною сумісною власністю сторін, де кожній із сторін належить право на Ѕ частину, у звязку з чим, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

За положеннями ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 60,61,69, 70, 72 СК України, ст.ст. 213, 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 2/3 частину житлового будинку № 39 по вул. Кузнечна в с. Лимани Жовтневого району Миколаївської області - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ (одну другу) частину житлового будинку № 39 ( тридцять девять) по вул. Кузнечна в с. Лимани Жовтневого району Миколаївської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1096 грн. 31коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області. Апеляційна скарга про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя А.А.Саукова