Провадження №4-с/1805/65/2012
29 грудня 2012 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:
головуючого судді Клімашевської І. В.
з участю секретаря Гребенькової О.М.
представника скаржника ОСОБА_1
державного виконавця Липовського Д.В.
представника стягувача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_1 на дії державних виконавців,
В судовому засіданні представник скаржника підтримав подану скаргу в повному обсязі, просив суд визнати поважними причини пропуску строку встановленого законом на оскарження дій державного виконавця. Крім того, звертав увагу суду на те, що заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми, для виконання якого вчинялись оскаржувані дії державними виконавцями, ухвалою Зарічною районного суд м. Суми від 03.12.2012 року скасовано, а виконавчий лист по його виконання відкликано. В зв»язку з цим, він не підтримав иа просив не розглядати вимогу щодо зобов»язання посадових осіб ВДВС СМУЮ усунути виявлені порушення, відновити виконавче провадження та провести виконавче провадження з дотриманням передбачених законодавством вимог. Надаючи пояснення з приводу інших вимог, зазначив, що через невиконання державним виконавцем ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» боржник не мала можливості добровільно виконати рішення суду. Подальші дії щодо здійснення виконавчого провадження проводились без участі боржника та за відсутності належного її увідомлення про вчинення дій державних виконавців, що призвело до неможливості боржниці реалізовувати своє право на оскарження таких дій та недопущення продажу її майна за необґрунтовано низькою ціною.
Державний виконавець Липовський Д.В. проти поданої скарги заперечив в повному обсязі, просив суд звернути увагу на те, що виконавче провадження ним прийнято до провадження в червні 2012 року.
В письмових запереченнях наданих суду за підписом начальника ВДВС СМУЮ зазначається, що державним виконавцем під час виконання виконавчого листа №2-2823 від 25.11.2011 року вжито всіх передбачених законом заходів для своєчасного, неупередженого і в повному обсязі виконання рішення суду, тому дії державних виконавців відповідають вимогам чинного законодавства. За таких обставин, просив в задоволенні поданої скарги відмовити.
Представник ПАТ «ОСОБА_7 Аваль» в судовому засіданні та в письмовому відгуку на скаргу зазначала, що виконавче провадження по примусовому виконанню рішення суду про звернення стягнення на автомобіль, який належав ОСОБА_5 було проведено відповідно до вимог законодавства, боржниця була обізнана про всі виконавчі дії, а, відповідно, мала можливість своєчасно звернутись до суду, якщо вважала свої права якимось чином порушеними.
Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оглянувши в судовому засіданні матеріали виконавчого провадження, суд приходить до наступного висновку.
Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон).
Статтею 1 Закону встановлено, що виконавче провадження проводиться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ст.11 Закону державний виконавець зобов»язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а ст.6 визначено, що державний виконавець зобов»язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушень прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
Судом встановлено, що 14.11.2011 року Зарічним районним судом м. Суми було винесено заочне рішення за позовом ПАТ «ОСОБА_7 банк Аваль» до ОСОБА_5
про звернення стягнення на предмет застави, яким вимоги позивача задоволено та в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 перед банком в сумі 140 402,15 грн. звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль КІА CEED, 2008 року випуску, що належить ОСОБА_5
За вказаним рішенням суду було видано виконавчий лист, який 15.02.2012 року був пред»явлений стягувачем до виконання (а.с 44).
17.02.2012 року державним виконавцем Бистровою Н.Б. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання зазначеного виконавчого документу, в якій визначено 7-денний термін для добровільного виконання виконавчого листа з моменту отримання даної постанови та роз»яснено, що у разі невиконання рішення в самостійному порядку буде розпочате примусове виконання рішення з стягнення з боржника виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій (а.с. 43).
Крім того, цього ж дня, на підставі заяви стягувача та відповідно до ст. 25 Закону державним виконавцем Бистровою Н.Б. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с. 42).
Як стверджував державний виконавець в судовому засіданні, вказані постанови було направлено боржнику та на підтвердження направлення винесених державним виконавцем документів надав суду:
- копію аркушів Журналу вихідної кореспонденції, в якому міститься запис за №5562 про те, що 19.03.2012 року ОСОБА_5 направлялась якась кореспонденція (а.с. 46-47);
- копія накладної, відповідно до якої ТОВ «Укркур»єр» 20.03.2012 року було передано 99 листів з повідомленням (рекомендованих листів не було надано на відправку); реєстр згідно якого 24.03.2012 року адресату ОСОБА_5 було доставлено відповідну кореспонденцію (а.с. 48-51). Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що державним виконавцем всупереч вимогам ч. 1 ст.31 Закону постанова про відкриття виконавчого провадження направлена листом з повідомленням, а не рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Крім того, порушено строки направлення копії постанови про відкриття виконавчого провадження, а саме: не пізніше наступного робочого дня після її винесення.
Слід зазначити про те, що згідно заяви, яка міститься у виконавчому провадженні, постанову про відкриття виконавчого провадження боржник отримала 13.09.2012 року.
Разом з цим, з виконавчого провадження вбачається, що 20.03.2012 року державним виконавцем Бистровою Н.В. було здійснено опис й арешт майна, про що складено відповідний акт. Цього ж дня, тобто: 20.03.2012 року, винесено постанову про призначення експертизи.
Таким чином, державний виконавець всупереч вимогам ч.2 ст.25 Закону не переконавшись в тому, що боржник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження та сплив 7-денпий термін з моменту отримання такої постанови для добровільного виконання, розпочав примусове виконання рішення.
В подальшому, в ході виконання виконавчого провадження, державним виконавцем проводились виконавчі дії в спосіб, передбачений ст. 54 Закону.
Проте, з досліджених в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державний виконавець, знову ж таки, порушуючи обов»язок, покладений на нього ч.1 ст.31, ст.58 Закону, копії винесених постанов (як-то постанову про призначення експертизи) та інші документи виконавчого провадження (наприклад, повідомлення про оцінку майна) не доводив до відома боржника. До такого висновку суд дійшов на підставі того, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні супровідні листи та суду не було надано підтвердження відправлення вказаної кореспонденції.
Суд вважає, що не можна вважати законними і дії державного виконавця Липовського Д.В. щодо уцінки майна.
Так, згідно ст.62 Закону та п. 4.5.10 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МУЮ від 02.04.2012 року №512/5, у разі якщо майно не було продано протягом двох місяців, воно підлягає уцінці державним виконавцем відповідно до чинного законодавства, яка проводиться в десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів чи аукціону такими, що не відбулися, або закінчення строку реалізації майна на комісійних умовах. Про проведення уцінки майна державним виконавцем складається акт, у якому зазначаються реквізити виконавчого документа та номер виконавчого провадження, вартість майна, за якою воно передавалося на реалізацію, вартість майна після уцінки. Про проведення уцінки майна та її результати державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після її проведення повідомляє спеціалізовану організацію, що здійснює реалізацію майна.
Згідно матеріалів виконавчого провадження, досліджених в судовому засіданні, 12.06.2012 року було проведено аукціон, а 11.07.2012 року державним виконавцем здійснено переоцінку майна. Тобто, уцінку манна державним виконавцем Липовським Д.В. було проведено раніше встановленого законом двомісячного строку, а тому цей акт є таким, що винесений з порушенням норм закону і підлягає скасуванню.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що державними виконавцями Липовським Д.В. та Бистровою Н.Б. було допущено порушення вимог Закону України про виконавче провадження» щодо надсилання документів виконавчого провадження (неналежного повідомлення про відкриття виконавчого провадження та не направлення копій постанов та інших документів виконавчого провадження боржнику), щодо проведення уцінки майна, що призвело до порушення прав боржника у виконавчому провадженні.
При цьому, суд вважає, що причину пропуску звернення до суду слід визнати поважною та поновити строк на оскарження дій державного виконавця.
Згідно ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Відповідно до ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.
Таким чином, вимога представника скаржника в частині щодо визнання неправомірними дій державного виконавця ВДВС СМУЮ ОСОБА_6 та старшого державного виконавця ВДВС СМУЮ ОСОБА_4 під час виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми по справі N2-2823/11 від 14.11.2011 року щодо неналежного повідомлення про відкриття виконавчого провадження та не направлення копій постанов та інших документів виконавчого провадження боржнику, а також щодо проведення уцінки майна і скасування акту уцінки майна від 11.07.2012 року є обгрунтованою, а тому підлягає задоволенню.
В той же час, вимога представника скаржниці про визнання недійсним аукціону з продажу транспортного засобу не підлягає розгляду згідно розділу VII ЦПК «Судовий контроль за виконанням судових рішень».
Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного суду України від 26.12.2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернення учасників виконавчого провадження», оскільки дії державного виконавця, пов»язані з реалізацією арештованого майна, є підставою для виникнення цивільних прав та обов»язків, до таких правовідносин мають застосовуватись загальні положення про захист цивільних прав шляхом пред»явлення позову, у зв»язку з чим в цій частині скаргу на дії державного виконавця суд ухвалою залишає без розгляду і роз»яснює заявникові можливість вирішення спору в позовному провадженні.
За таких обставин, суд вважає необхідним залишити без розгляду вказані вимоги, роз»яснивши, що такі вимоги потрібно заявляти в позовному провадженні.
Суд вважає, що в задоволенні вимоги щодо визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження по справі №2-2823/11 від 31.07.2012 року слід відмовити, виходячи з наступного.
Як зазначалось вище, скаржник свої вимоги в тому числі і вимогу щодо визнання незаконною постанови про закінчення виконавчого провадження мотивує тим, що виконавче провадження було вчинено без її відома та призвело до продажу належного їй автомобіля за необґрунтовано низькою ціною, а , бажаючи поновити свої права ставить вимогу про скасування постанови про закриття виконавчого провадження.
Як стало відомо під час розгляду справи, 03.12.2012 року Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 14.11.2011 року по справі №2-2823/11 скасовано та призначено до судового розгляду, а виконавчі листи видані у справі - відкликані.
Таким чином, за результатами розгляду вказаної справи буде прийнято нове рішення та в разі задоволення вимог позивача і відповідно до ч. 2 ст. 368 ЦПК видано новий виконавчий лист.
Згідно ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.
З урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, суд вважає, що підстав та правового підґрунтя для визнання незаконною та скасування винесеної державним виконавцем 31.07.2012 року постанови про закінчення виконавчого провадження немає, а тому в задоволенні цієї вимоги слід відмовити.
Суд вважає, що з ВДВС СМУЮ на користь ОСОБА_5 необхідно стягнути частину понесених скаржницею витрат на правову допомогу в сумі 1000,00 грн. При цьому, визначаючи розмір, який підлягає стягненню, суд врахував вимоги Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», кількість вчинених адвокатом процесуальних дій та часу витраченого для підготовки документів по справі і участі в судових засіданнях, а також те, що вимоги за скаргою було задоволено частково.
На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 210, 293,383-389 ЦПК України, суд
Скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_1 на дії державних виконавців задовольнити частково.
Поновити строк на оскарження дій державного виконавця щодо виконання виконавчого провадження по справі №2-2823/11.
Визнати неправомірними дії державного виконавця ВДВС СМУЮ ОСОБА_6 та старшого державного виконавця ВДВС СМУЮ ОСОБА_4 під час виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми по справі №2-2823/11 від 14.11.2011 року щодо неналежного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження та не направлення копій постанов та інших документів виконавчого провадження боржнику, а також щодо проведення уцінки майна.
Скасувати акт уцінки майна від 11.07.2012 року складений державним виконавцем Литовським Д.В. у виконавчому провадженні щодо виконання виконавчого листа №2- 2823/11.
Вимогу щодо визнання аукціону з продажу транспортного засобу КІА CEED, 2008 року випуску, д.н. НОМЕР_1, недійсним залишити без розгляду, роз»яснивши, що такі вимоги потрібно заявляти в позовному провадженні.
В задоволенні інших вимог відмовити.
Стягнути з відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції на користь ОСОБА_5 частину понесених нею судових витрат на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн.
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана в Апеляційний суд Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 5 днів з дня її проголошення. Особи, які беруть участь у справі але не були присутні під час її проголошення, мають право оскаржити її протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Суддя І.В. Клімашевська