Справа № 2-721/11
Провадження № 2/425/38/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2012 р. смт. Межова

Межівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Риб' янець С.А.,

при секретарі Кулик КО.,

з участю позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_1 0.0., їі представника ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3, їі представника ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5 районної державної адміністрації Дніпропетровської області ОСОБА_6, представника відповідача ОСОБА_7 сільської ради Межівського району Дніпропетровської області ОСОБА_8,

представника третьої особи відділу Держкомзему в Межівському районі Дніпропетровської області ОСОБА_9,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_10 до Межівської районного державної адміністрації Дніпропетровської області, ОСОБА_7 сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3, третя особа відділ Держкомзему в Межівському районі Дніпропетровської області про поновлення строку звернення до суду та визнання частково недійсними розпоряджень Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області NQ 121118-р від 20.05.2003 року, NQ 61/1-р-05 від 25.03.2005 року, NQ 362-р-06 від 17 листопада 2006 року, визнання недійсним Державного ОСОБА_11 на право власності на земельну ділянку серія ЯГ NQ 569648 від 08.02.2007 року, виданого на ім'я ОСОБА_3, усунення перешкод у користуванні земельними ділянками та визнання права власності на земельні ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

31 жовтня 2011 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулись ОСОБА_1 та ОСОБА_10 з позовом про поновлення строку звернення до суду, визнання частково недійсним розпоряджень Межівської районної державної адміністрації від 20.05.2003 року за NQ 121118-р від 25.03.2005 року NQ 6711-р- 05 та 17 листопада 2006 року за NQ362-p-06, визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ NQ 569648 від 08.02.2007 року, виданого на імя ОСОБА_3, усунення перешкод у користуванні земельними ділянками та визнання права власності на земельні ділянки. В обгрунтування своїх вимог позивачі зазначають, що рішенням виконкому ОСОБА_7 сільської ради Межівського району Дніпропетровської області від 25 жовтня 1995 року за NQ 44 /1 ОСОБА_10 та ОСОБА_1 були надані у постійне користування земельні ділянки площею по 1,0 га кожному в межах згідно з планом на території ОСОБА_7 сільської ради для ведення особистого підсобного господарства за межами населеного пункту із встановленням меж землекористування. Право постійного користування вказаними земельними ділянками площею по 0,88 га кожному ОСОБА_12 та ОСОБА_10 позивачі підтверджують відповідними ОСОБА_13 на право постійного користування землею: серія ДП NQ 000050 від 30.10.1995 року ОСОБА_1 та серія ДП без номера від 30.10.1995 року ОСОБА_10. У додатку до рішення - списку громадян С.Новопавлівка Межівського району Дніпропетровської області, яким надається земля у постійне користування вказано ОСОБА_1- 1 га, ОСОБА_10 0.0. - 1 га. Землевпорядною організацією був виготовлений проект землеустрою, встановлені межі земельних ділянок в натурі (місцевості) площею 0,88 га кожна та позивачами отримано відповідні ОСОБА_11 акти на земельні ділянки. Після отримання ОСОБА_11 актів ОСОБА_1 та ОСОБА_10 0.0. користувалися землею та сплачували податок на землю.

20 травня 2003 року голова Межівської районної державної адміністрації видав розпорядження за N2 121/18-р «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок для приватизації землі для ведення особистого селянського господарства". Згідно з додатком до цього розпорядження був список осіб, яким надано право на розробку проекту відведення земельних ділянок: ОСОБА_4 на розробку проекту на - 1.8 га; ОСОБА_1 Олексійович- на розробку проекту на - 1.8 га; ОСОБА_14 на розробку проекту на - 1.8 га ; ОСОБА_15 - на розробку проекту на - 1.8 га та ОСОБА_16 - на розробку проекту на - 1.8 га. Таким чином, дві земельні ділянки площею 0.88 га.кожна, які належали позивачам і були надані Їм у постійне користування, без їхньої заяви (згоди) були об'єднані в одну земельну ділянку розміром 1.8 га. Згідно розпорядження голови Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області за N2 121118-р від 20.05.2003 року був наданий дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1.

25 березня 2005 року головою Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області видано розпорядження N2 67/1-р-05 «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства» з земель запасу, розміщених на території ОСОБА_7 сільської ради , яким фактично вилучається земельна ділянка в розмірі 1.8 га надана ОСОБА_1 і розпорядженням за N2 121118-р від 20.05.2003 року передається фактично і юридично ОСОБА_3. Позивачі вказують, що про цей факт вони дізналися від сусідів по земельній ділянці у серпні 2011 року.

17 листопада 2006 року без згоди ОСОБА_1 та ОСОБА_1 0.0., як землекористувачів, за відсутності рішення суду про вилучення їх земельних ділянок розпорядженням голови Межівської РДА N2 362/2-р-06 «Про передачу земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства» земельні ділянки були передані ОСОБА_3 і на її ім'я був виданий ОСОБА_11 на право власності на земельну ділянку серія яг N2 569648 від 08.02.2007 року.

23 серпня 2011 року позивачі звернулися із заявами про незаконне вилучення їх земель до Межівського РВ УМВС У країни в Дніпропетровській області, але згідно постанови від 02 вересня 2011 року в Дніпропетровській області в порушенні кримінальної справи було відмовлено. Позивачі просять суд визнати частково недійсними розпорядження голови Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 20.05.2003 року за N2121/18-p «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки» в частині невнесення до списку громадян, яким передається земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_10.

Позивачі просять суд в поновити Їм пропущений строк для звернення до суду, визнати частково недійсними розпорядження голови Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 20.05.2003 року за N2 121118-р «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки» в частині невнесення до списку громадян, яким передаються земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства стосовно ОСОБА_10. Визнати частково недійсним розпорядження голови Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 25.03.2005 року за N2 67/1-р- 05 «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок» в частині внесення до списку громадян, яким передаються земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства під номером 1 ОСОБА_3. Визнати частково недійним розпорядження голови Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 17 листопада 2006 року за N2 362-р-06 "Про передачу земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства» в частині передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1.8 га у зв'язку з тим, що вказана земельна ділянка булана надана позивачам у постійне користування на підставі рішення виконкому ОСОБА_7 сільської ради Межівського району Дніпропетровської області від 25жовтня 1995 року за NQ 44/1 згідно ОСОБА_11 актів на право постійного користування землею серії дп NQ 000050 та серії дп без номера від 30 жовтня 1995 року для ведення підсобного господарства. Визнати недійсним ОСОБА_11 акт на право власності на земельну ділянку серія ЯГ NQ5697 від 08.02.2007 року, виданого на ім'я ОСОБА_3. Усунути перешкоди у користуванні земельними ділянками, що були надані ОСОБА_1 та ОСОБА_10 у постійне користування виконкомом ОСОБА_7 сільської ради від 25 жовтня 1995 року за NQ44/1 згідно ОСОБА_11 актів на право постійного користування, для чого зобов'язати ОСОБА_3 звільнити спірну земельну ділянку, а Межівську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області зобов'язати повернути земельні ділянки у постійне користування ОСОБА_10 та ОСОБА_1. Визнати право власності на земельну ділянку для особистого селянського господарства за ОСОБА_17 площею 0.88 га в межах згідно з планом на території ОСОБА_7 сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, яка була надана у постійне користування на підставі рішення ОСОБА_7 сільської ради народних депутатів від 25 жовтня 1995 року NQ 44/1, згідно державного акту на право постійного користування землею серія дп без номера від 30 жовтня 1995 року за ОСОБА_12 площею 0.88 га. в межах згідно з планом на території ОСОБА_7 сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, яка була надана у постійне користування на підставі рішення ОСОБА_7 сільської ради народних депутатів від 25 жовтня 1995 року NQ 44/1, згідно державного акту на право постійного користування землею сеРІЯ ДП NQ 000050 від 30 жовтня 1995 року. Судові витрати покласти на ВІДПОВІДачІВ.

у судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 заперечувала щодо задоволення заявлених позивачами вимог. Посилалася на те, що позивачам належать на праві постійного користування земельні ділянки площею по 1.0 га кожному в межах згідно з планом на території ОСОБА_7 сільської ради для ведення особистого підсобного господарства за межами населеного пункту із встановленням меж землекористування. У 2003 році ОСОБА_1 не заперечував проти надання ОСОБА_3 земельної ділянки, коли право поспиного користування земельними ділянками ОСОБА_4 та ОСОБА_18 здійснювалося відповідно до ОСОБА_11 актів.

Представник відповідачки ОСОБА_4 у судовому засіданні у підтвердження позиції та заперечень відповідачки вказав, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_12 0.0. в усній формі у 2001 році звернулися до батька представника відповідачки ОСОБА_18, які були між собою в дружніх стосунках, про те, щоб останній користувався наданими їм за рішенням виконкому ОСОБА_7 сільської ради Межівсьюго району Дніпропетровської області земельними ділянками та використовував їх за власним розсудом. При цих домовленостях позивачі самоусунулись від використання наданої землі, не сплачували податки, та знали про використання їхніх земельних ділянок за своїм розсудом ОСОБА_18М, а так само про видачу державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ще з 2007 року

Представник відповідача ОСОБА_5 районної державної

адміністрації Дніпропетровської області ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечує проти позову в повному обсязі вважає, що позовні вимоги ОСОБА_12 0.0. та ОСОБА_1 є необгрунтованими. Оскаржувані розпорядження голови райдержадміністрації від 20.05.2003 року NQ 121/18-р-05 "Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки", від 25 березня 2005 року NQ 67/1-р-05 "Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок", від 17.11.2006 NQ 362-р-06 прийняті на підставі заяв громадян в порядку діючого законодавства. На підставі вказаних розпоряджень

голови райдержадміністрації землевпорядною організацією, яка має ліцензію на проведення землевпорядних робіт, було розроблено технічну документацію, передані з земель запасу земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність та видані ОСОБА_11 акти на право власності на земельну ділянку.

Представник відповідача ОСОБА_7 сільської ради Межівського району

Дніпропетровської області позовні вимоги Нагоного в.о. та ОСОБА_19 визнав частково.

Представник відділу Держкомзему у Межівському районі Дніпропетровської області у судовому засіданні посилалася на те, що при наданні земельної ділянки у власність ОСОБА_3 данних про використання землі, що знаходилась у позивачів у їх постійному користуванні на території ОСОБА_7 сільської ради Межівського району була відсутня з причини не проведеної вказаною сільською радою державної реєстрації ОСОБА_11 актів Ногорного в.о. серії дп N2 000050 і ОСОБА_19 0.0. серії дп без номера від 30 жовтня 1995 року для ведення підсобного господарства.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_20М, ОСОБА_21 підтвердили факт наявності у постійному користуванні позивачів з жовтня 1995 року земельної ділянки в межах Новопавліської сільської ради Межівського району. Але подальше використання її позивачами свідкам невідомо. Точне місцезнаходження на даний момент цих ділянок невідоме, але його можливо встановити експертним шляхом.

Свідки ОСОБА_22 та ОСОБА_23 у судовому засіданні підтвердили те, що ОСОБА_19 в.о. та ОСОБА_19 0.0. рішенням виконкому ОСОБА_7 сільської ради Межівського району Дніпропетровської області від 25 жовтня 1995 року за N2 44 11 були надані у постійне користування земельні ділянки площею по 1,0 га кожному в межах згідно з планом на території ОСОБА_7 сільської ради для ведення особистого підсобного господарства за межами населеного пункту ІЗ встановленням меж землекористування.

Право постійного користування вказаними земельними ділянками ОСОБА_12 та ОСОБА_10 позивачі підтверджують відповідними ОСОБА_13 на право постійного користування землею: серія ДП N2 000050 від 30.10.1995 року ОСОБА_1 та серія ДП без номера від 30.10.1995 року ОСОБА_10. У додатку до рішення - списку громадян с.Новопавлівка Межівського району Дніпропетровської області, яким надається земля у постійне користування вказано ОСОБА_10 в.о.- 1 га, ОСОБА_10 0.0. - 1 га. Причину не проведення реєстрації вказаних державних актів виконкомом ОСОБА_7 сільської ради у Книзі реєстрації вказати не можуть.

Вислухавши доводи сторін, показання свідків, дослідивши обставини справи та перевіривши Їх наданими доказами, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_10 в.о. та ОСОБА_10 0.0. підлягаючими задоволенню частково.

Відповідно до ст. 6 ЗК України безоплатно земельні ділянки передаються у власність громадян для ведення особистого підсобного господарства. Спірна земельна ділянка була передана спочатку для ведення особистого підсобного господарства ОСОБА_18 на підставі рішення виконкому Ноюпавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області від 25 жовтня 1995 року за N24411, а потім переоформлена на ОСОБА_3, що підтверджується ОСОБА_11 на право власності на земельну ділянку серія ЯГN2569648 від 08.02.2007 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів направо власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за N20 1 НОМЕР_1.

Згідно ст. ст. 22, 23 Земельного кодексу України, який був введений дію 15.03.1991 року право власності на землю або право користування даною земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються 1 реєструються сільськими, селищними, міськими, районними радами народних депутатів.

Аналогічна норма зазначена в ст. 125 діючого Земельного кодексу України, за якою право власності та право користування на земельну ділянку виникає після одержання й власником або користувачем документа, що посвідчує це право та його державної реєстрації.

У пункті 3.1. розділу ІІІ Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних ОСОБА_11 на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею, затвердженої наказом N228 Держкомзему України від 15.04.1993, яка діяла на момент видачі позивачам державних актів, ОСОБА_11 акти на право колективної власності на землю, право приватної власності на землю, право постійного користування землею видаються і реєструються тією сільською, селищною, міською, районною радою народних депутатів, яка прийняла рішення про передачу земельної ділянки у власність або надання її у постійне користування.

Відповідно до пункту 3.2. Інструкції ОСОБА_11 акти на право постійного користування землею реєструються у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право постійного користування землею (громадянами). Згаданим наказом затверджено форму Книги реєстрації. У розділах 1, 2, 3, 4, 6 Книги зазначається дата і номер реєстрації державного акту, серія та номер акту, прізвище, ім'я та по батькові землекористувача,

МІсцезнаходження земельної ділянки.

У державних актах на право постійного користування виданих на ім'я позивачів у рядку "ОСОБА_11 зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею відсутній реєстраційний номер.

Суд вважає, що відсутність записів про реєстрацію ОСОБА_11 актів ОСОБА_10 в.о. та ОСОБА_10 0.0. у Книзі реєстрації ОСОБА_7 сільської ради Межівського району Дніпропетровської області є наслідком невиконання виконкомом ОСОБА_7 сільської ради Межівського району вимог щодо проведення державної реєстрації і ця процедура не покладена на позивачів. У такому випадку, якщо ОСОБА_11 акти позивачів пройшливизначену законодавством процедуру складання, видачі, але не зареєстровані, суд вважає, що ОСОБА_10 в.о. і ОСОБА_10 0.0. набули право постійного користування земельними ДІлянками.

У п. 1 Перехідних положень Земельного кодексу України, який вступив в силу в 2002 році зазначено, що рішення про надання у користування земельних ділянок, а також

вилучення земель, прийняті ВІДПОВІДними органами, але не виконанні на момент введення в ДІЮ цього кодексу ПІдлягають виконанню ВІДПОВІДно до цього кодексу.

А згідно п. 7 Перехідних положень діючого Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність чи у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Посилання позивачів, що після отримання ОСОБА_11 актів та користування земельними ділянками сплачували земельний податок не знайшло підтвердження у судовому засіданні, бо документів щодо регулярної сплати земельного податку не надано.

Земельна ділянка ОСОБА_3 надана їй у власність за ОСОБА_11 актом на право власності на земельну ділянку серія ЯГN2569648 від 08.02.2007 року. (а.с.96).

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі. Суд вважає за необхідне поновити позивачам строк для звернення до суду з вказаними позовними вимогами для захисту свого права.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року по справі N2 1- 17/2005 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу Х "перехідні положення" Земельного кодексу України ( по справі про постійне користування земельними ділянками) установлено, що згідно з частиною 3 стА 1 Конституції України громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та колективної власності відповідно до закону. Така конституційна гарантія не може тлумачитися як така, що заперечує державний захист інших майнових прав або обмежує можливості такого захисту прав землекористувачів, набутих свого часу відповідно до чинного законодавства. Таким чином, стосовно права постійного користування земельними ділянками діє механізм захисту, гарантований ст. 13,14,41,55 Конституції України. В абзаці 4 пункту 5.6 вказаного рішення Конституційного Суду зазначено, що право постійного землекористування є безстроковим, на відміну від права оренди може бути припинене лише з підстав, передбачених законодавством, а права та обов'язки постійних землекористувачів визначені чинним земельним законодавством не підлягають договірному регулюванню і не можуть бути звужені . Земельні ділянки у постійне користування передають у порядку відведення безоплатно з наступним посвідченням цього права шляхом видачі Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою. Конституційний Суд України визнав такими, що не акти цивільного законодавства не мають зворотної дії в часі, їх ДІЯ поширюється на відносини, які виникли раніше, лише у випадках, коли вони пом'якшують, або скасовують цивільну відповідальність особи. Надання у користування земельної ділянки, що вже знаходиться в користуванні іншої особи проводиться тільки після вилучення ( викупу) її в порядку, передбаченому Земельним кодексом. Але за відсутності даних реєстрації ОСОБА_11 актів ОСОБА_1 та ОСОБА_10 на право постійного користування землею: серія ДП .N2 000050 від 30.10.1995 року ОСОБА_1 та серія ДП без номера від 30.10.1995 року виконкомом ОСОБА_7 сільської ради у Книзі ці земельні ділянки не були внесені до даних земельного кадастру.

Згідно П.9 абзацу 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ " від 16 квітня 2004 року .N27, власник земельної ділянки або землекористувач, без згоди яких прийнято рішення про вилучення (викуп) землі, можуть пред'явити позов про визнання недійсним рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування з цього питання.

П.ll вказаної постанови Пленуму зазначається, що розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів ( про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його незаконність. Відповідно до статті 9 Земельного кодексу У країни 1990 року до відання сільських рад народних депутатів у галузі земельних відносин на їх території належить, зокрема, вилучення земель відповідно до статті 31 цього кодексу, передача земельних ділянок у власність, користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17,19 Кодексу. Надання в користування земельної ділянки, що вже знаходиться в користуванні, проводиться тільки після вилучення ( викупу) його в порядку, передбаченому Земельним Кодексом в судовому порядку.

Окрім цього, відмовляючи позивачам у задоволенні позовних вимог щодо визнання частково недійним розпорядження голови Межівської районної державної адміністрації

відповідають Конституції України ( є неконституційними ), положення пункту 6 розділу Х "перехідні положення ЗК України щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення, пункту 6 Постанови Верховної Ради України "Про земельну реформу" від 18 грудня 1990 року .N2 563-Хll з наступними змінами в частині, щодо втрати громадянами, підприємствами, установами, і організаціями після закінчення строку оформлення права власності або права користування землею раніше наданого їм права користування земельною ділянкою. Визначені нормативні акти втрачають чинність з дня ухвалення КС України цього рішення, що є обов'язковим до виконання на території України і остаточним.

Припинення права на землю регулюється ст. 141 Земельного кодексу України де вказано, що ПІдставами припинення права користування земельною ДІЛЯНКОЮ є:

а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою;

б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених Земельним кодексом;

в) припинення діяльності державних чи комунальних підприємств, установ, організацій;

г) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;

д) систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Зазначений у ст. 141 ЗК України перелік є вичерпним, тобто інші юридичні факти, які не перелічені в цій статті, не можуть розглядатися в якості підстав припинення права користування земельною ДІЛЯНКОЮ.

Статтею 412 ЦК України встановлено вичерпний перелік підстав, за яких право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб припиняється.

Відповідно до СТ.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. А згідно СТ.5 ЦК України

Дніпропетровської області від 17 листопада 2006 року за N2 З62-р-06 "Про передачу земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства» в частині передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1.8 га, визнання недійсним Державного ОСОБА_11 на право власності на земельну ділянку серія ЯГ N25697 від 08.02.2007 року, виданого на ім'я ОСОБА_3, усунення перешкоди в користуванні користуванні земельними ділянками, що були надані ОСОБА_1 та ОСОБА_10 у постійне користування виконкомом ОСОБА_7 сільської ради від 25 жовтня 1995 року за N244/1 згідно ОСОБА_11 актів на право постійного користування, для чого зобов'язати ОСОБА_3 звільнити спірну земельну ділянку, а Межівську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області зобов'язати повернути земельні ділянки у постійне користування ОСОБА_10 та ОСОБА_1 площею 0.88 га в межах згідно з планом на територц ОСОБА_7 сільської ради Межівського району Дніпропетровської області згідно державних актів на право постійного користування землею серія дп N2000050 та серії дп без номера від зо жовтня 1995 року, суд виходить з того, що позивачами жодним чином не доведено, що земельні ділянки, які були їм надані у постійне користування входять у склад, або у точній відповідності знаходяться в межах земельної ділянки, що належить ОСОБА_3 згідно Державного акту на право Ії власності на земельну ділянку серія ЯГ N25697 від 08.02.2007 року. Роз'яснюючи позивачам їх право та можливість забезпечення дослідження цього питання у судовому заСІДанНІ, вони ВІДмовились.

Судові витрати покласти на рахунок позивачів в межах сплачених сум. Керуючись ст.ст.209,212-215 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_10

Олександрівни до Межівської районного державної адміністрації в Дніпропетровській області, ОСОБА_7 сільської ради Межівського району Дніпропетровської області ОСОБА_3 третя особа відділ Держкомзему в Межівському районі Дніпропетровської області про визнання частково недійсним розпоряджень Межівської районної державної адміністрації від 20.05.2003 року заN2 121118-р, від 25.03.2005 року за N2 67/1- р- 05, від 17 листопада 2006 року за N2 362-р-06, визнання недійсним Державного ОСОБА_11 на право власності на земельну ділянку серія ЯГ N2 5697 від 08.02.2007 року, виданого на імя ОСОБА_3, ~С'J!Iення перешкод у користуванні земельними ділянками та визнання права влаСНОСТІ на земельні ДІЛЯНКИ задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 та ОСОБА_10 строк для звернення до суду.

Визнати частково недійсними розпорядження голови Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від N2 121/18-р від 20 травня 2005 року «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки» в частині невнесення до списку громадян, яким передаються земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_10.

Визнати право власності на земельну ділянку для особистого селянського господарства за ОСОБА_12 площею 0,88 га та за ОСОБА_10 площею 0.88 га на території ОСОБА_7 сільської ради Межівського району Дніпропетровської області.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_10 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Межівський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_24