Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.02.2012 Справа №2-6939/11

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої І.М.Тихої

секретарів І.А.Матрифайло,

ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного підприємства Тернопільська фірма Будівельник, Публічного акціонерного товариства Хрещатик, третьої особи - приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання договорів недійсними, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, ПП Тернопільська фірма Будівельник, ПАТ Хрещатик, третьої особи - приватного нотаріуса ОСОБА_4 про визнання недійсними: договору дольової участі у будівництві квартири № 25, загальною площею 67,5 кв.м. за адресою вул.Юності в м. Тернополі, укладеного між ОСОБА_3 та ПП Тернопільська фірма Будівельник та договору іпотеки від 6.07.2007 року, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ Хрещатик, зареєстрованого в реєстрі за № 2118 , предметом іпотеки за яким стали майнові права ОСОБА_3 на квартиру № 25, загальною площею 67,5 кв.м. за адресою вул. Юності в м. Тернополі.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 посилається на ту обставину, що оспорюваний нею договір про пайову участь у будівництві квартири, укладений між ОСОБА_3 та ПП ТФ Будівельник є фіктивним, тобто укладений без наміру створення обумовлених ним правових наслідків, метою його укладання була лише необхідність отримати кредит в фінансовій установі для задоволення потреб ПМП ТФ Будівельник, ОСОБА_3 коштів в рахунок оплати вартості будівництва не вносила. Крім того, на вказану квартиру № 25 , проектною загальною площею 106,3 кв.м. по вул. Юності в м.Тернополі укладено договір дольової участі між нею та ПМП ТФ Будівельник 12 квітня 2007 року та при його укладенні нею було оплачено забудівнику кошти в розмірі 100 відсотків оплати вартості будівництва, що стверджується квитанціями про оплату. Крім того, рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 15.02.2011 року за нею визнано майнові права на вказану незавершену будівництвом квартиру. Оскільки предметом спірного договору іпотеки стали неіснуючі майнові права ОСОБА_3, вважає, що його слід визнати таким, що вчинений під впливом обману.

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав повністю та попросив його задовольнити з викладених у заяві мотивів.

Відповідачка ОСОБА_3 до суду не зявилась, хоча була повідомлена про час та місце розгляду справи у суді у встановленому законом порядку, а тому у відповідності до вимог ст.224 ЦПК України справа розглядається у її відсутності.

Представник ПП "Тернопільська фірма Будівельник" до суду не зявився, проте, подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

ПАТ Хрещатик не направив до суду свого представника, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи у суді у встановленому законом порядку.

Третя особа - приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_4 не заявив про свою участь в справі, хоча також був повідомлений про час та місце її розгляду у суді у встановленому законом порядку.

Судом встановлено наступні факти.

12.04.2007 року між ПМП "Тернопільська фірма "Будівельник" (котре перейменоване на Приватне підприємство "Тернопільська фірма Будівельник") в особі директора ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено договір дольової участі у будівництві квартири № 25 , проектною загальною площею 106,3 кв.м. по вул. Юності в м.Тернополі.

Відповідно до умов даного договору позивачка внесла в касу забудівника кошти в рахунок 100% оплати вартості приміщення, що підтверджується платіжними квитанціями.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 17.02.2011 року за нею визнано майнові права на вказану квартиру.

Разом з тим 22.11.2005 року між ОСОБА_3 та ПМП "Тернопільська фірма Будівельник" в особі директора ОСОБА_5 укладено договір дольової участі у будівництві квартири №25, площею 67,5 м2 за адресою вул. Юності в м.Тернополі.

В подальшому 3.07.2007 року між ПАТ Хрещатикта ОСОБА_3 укладено кредитний договір, згідно умов якого ОСОБА_3 надано кредит в сумі 98100 Євро, з метою забезпечення виконання боржником зобовязань по якому між банком та ОСОБА_3 6.07.2007 року укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за №2118, предметом якого стали майнові права на квартиру №25, загальною проектною площею 67,5 кв.м., яка знаходиться у багатоквартирному житловому будинку по вул.Юності в м. Тернополі, належні іпотекодавцю ОСОБА_3 на підставі договору про пайову участь від 22.11.2005 року, укладеному між нею та ПП ТФ Будівельник.

На підставі вказаного договору іпотеки за заявою банку в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна зареєстровано заборону відчуження квартири №25, загальною проектною площею 67,5 кв.м., яка знаходиться у житловому будинку по вул.Юності в м. Тернопіль, що підтверджується витягом з реєстру за № 13336338 від 6.07.2007 року.

Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно ч.1, ч.3, ч.5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

В п.24 Постанови № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" Пленум Верховного Суду України зазначає, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину.

Фіктивний правочин не відповідає загальним підставам дійсності правочинів, зазначеним в ч.5 ст. 203 ЦК України, оскільки спрямований не на реальне настання правових наслідків, зумовлених ним. У фіктивному правочині воля сторони не відповідає зовнішньому її прояву.

Відповідно до ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (щодо природи правочину, прав та обовязків сторін, таких властивостей та якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням) , такий правочин визнається судом недійсним.

Правочин може бути визнаним вчиненим під випливом обману у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в обману щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману на відміну від помилки є умисел: особа знає про наявність або відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією , не всупила б у правовідносини не вигідні для неї.

Виходячи із змісту п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 6.11.2011 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійснимивимога про визнання правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією із сторін правочину так і іншою заінтересованою особою, права та інтереси якої порушено вчиненням право чину.

Як свідчать досліджені в судовому засіданні протоколи допитів в якості свідка ОСОБА_3 та директора ПП ТФ Будівельник ОСОБА_5, дані ними під час досудового слідства, у кримінальній справі , порушеній стосовно директора ПП Тернопільська фірма Будівельник ОСОБА_5 за ч.5 ст. 191 КК України та за ч.2 ст. 364 КК України, що розглядається Тернопільським міськрайонним судом за № 1- 679, відповідачка не вступала в дольову участь у будівництві двокімнатної квартири №25, загальною проектною площею 67,5 кв.м., яка знаходиться у багатоквартирному житловому будинку по вул.Юності в м. Тернопіль, жодних коштів в рахунок оплати вартості житла не вносила, а лише на прохання керівника ПП ТФ Будівельник підписала договір пайової участі, договір іпотеки та кредитний договір, які є предметом даного судового розгляду, для отримання фірмою Будівельник кредитних коштів. ОСОБА_5 визнав те, що укладення договору пайової участі у будівництві двокімнатної квартири №25, загальною проектною площею 67,5 кв.м., яка знаходиться у багатоквартирному житловому будинку по вул.Юності в м. Тернопіль від 22.11.2005 року між ОСОБА_3 та ПП ТФ Будівельник та видача фірмою довідки № 384 від 29.06.2007 року про повну сплату ОСОБА_3 коштів в рахунок 100 відсоткової оплати вартості квартири мали на меті лише отримання фірмою кредиту в банку, коштів в рахунок оплати вартості квартири ОСОБА_3 не вносила .

Таким чином, аналізуючи докази в їх сукупності, суд вважає, що спірний договір дольової участі від 22.11.2005 року, укладений між ОСОБА_3 та ПМП ТФ Будівельник слід визнати фіктивним, оскільки він укладений без наміру створення правових наслідків ним обумовлених, а саме - набуття права власності ОСОБА_3 на двокімнатну квартиру №25, загальною проектною площею 67,5 кв.м., яка знаходиться у багатоквартирному житловому будинку по вул.Юності в м. Тернопіль, так як ОСОБА_3 жодних коштів за ним не вносила, а його укладення переслідувало на меті передачу в іпотеку банку неіснуючих у ОСОБА_3 майнових прав на спірну квартиру для отримання ПП ТФ Будівельник кредитних коштів. А тому, суд вважає, що спірний договір іпотеки також слід визнати недійсним, оскільки він вчинений під впливом обману .

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що укладення між ОСОБА_3, ПП ТФ Будівельник та ПАТ Хрещатикдоговорів, які є предметом спору, порушує майнові права позивачки на квартиру №25, загальною проектною площею 106,3 кв.м., яка знаходиться у багатоквартирному житловому будинку по вул.Юності в м. Тернополі, а тому позов підлягає до задоволення шляхом визнання їх недійсними.

Керуючись ст.ст. 3, 11, 60, 61, 213, 215, 222 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 203, 215, 234 ЦК України, ст.3 Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Українісуд, В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати недійсними: договір від 22 листопада 2005 року дольової участі у будівництві двокімнатної квартири №25, загальною проектною площею 67,5 кв.м., яка знаходиться у багатоквартирному житловому будинку по вул.Юності в м. Тернопіль, укладений між ОСОБА_3 та ПМП Тернопільська фірма Будівельник, та договір іпотеки від 6.07.2007 року, укладений між ОСОБА_3 та ПАТ Хрещатик, зареєстрований в реєстрі за №2118, предметом іпотеки за яким є майнові права ОСОБА_3 на двокімнатну квартиру №25, загальною проектною площею 67,5 кв.м., яка знаходиться у багатоквартирному житловому будинку по вул.Юності в м. Тернополі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі через суд першої інстанції у 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий суддяОСОБА_6