Справа № 1003/8727/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

10 липня 2012 року Білоцерківський міськрайонний суд у складі:

головуючого судді Рябченко Л. А. ,

при секретарі Халімендик О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про

поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду 14.05.2012р. з вказаним позовом, уточнивши позовні вимоги, просить визнати за нею право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1. Вимоги обґрунтувала тим, що 18.12.1992р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей, які теж проживають у вказаній квартирі.

28.09.1993р. на неї, відповідача, двох дітей та свекруху ОСОБА_3 було видано ордер на кв.37 і 52 по вул..Вернадського,2 у м.Білій Церкві.

16.08.1996р. кв.37 і 52 по вул..Вернадського,2 у м.Білій Церкві були приватизовані на ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

ОСОБА_3 відмовилася від своїх прав на АДРЕСА_2 на користь їх сімї.

11.09.1996р. ОСОБА_2 був здійснений обмін АДРЕСА_2 на АДРЕСА_3. Таким чином єдиним власником спірної квартири вказаний ОСОБА_2. Оскільки квартира була придбана за час шлюбу, то вона є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, і підлягає поділу у рівних частках між чоловіком та дружиною.

На попередньому судовому засіданні позивач додатково пояснила, що близько 3 років не проживає спільно з чоловіком через неприязні стосунки, що склалися між ними. Добровільно вирішити питання щодо спірної квартири відповідач не бажає.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та обґрунтування позову.

Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, під розписку. Представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, тому суд вважає за можливе на підставі наявних у справі доказів постановити заочне рішення.

Відповідач у попередньому судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що власником даної квартири був він та його мати ОСОБА_3, яка померла. Оскільки вона давала дозвіл на обмін АДРЕСА_4, то вона мала право на свою частку у АДРЕСА_3, яку він не успадкував, тому позивачці не може належати ? частка вказаної квартири. Спірну квартиру він не бажає ділити ні з дружиною, ні з дітьми, і робити з неї «гуртожиток», оскільки це перешкоджатиме здійсненню його права як власника розпоряджатися даною квартирою.

Заслухавши пояснення представника позивача, враховуючи пояснення сторін у попередньому судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.12.1992р..

28.09.1993р. на ОСОБА_3, сина ОСОБА_2, невістку ОСОБА_4, онуків ОСОБА_5, ОСОБА_6 було видано ордер на кв.37 і 52 по вул..Вернадського,2 у м.Білій Церкві.

16.08.1996р. кв.37 і 52 по вул..Вернадського,2 у м.Білій Церкві були приватизовані на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності по ? частці за кожним, що підтверджується копією свідоцтва про право власності № 15181.

11.09.1996р. ОСОБА_2 був здійснений обмін АДРЕСА_2 на АДРЕСА_3, що підтверджується договором міни, посвідченим державним нотаріусом Другої Білоцерківської нотаріальної контори.

З пояснень сторін вбачається, що ОСОБА_3 відмовилася від своїх прав на частку АДРЕСА_2.

Оскільки у вищевказаному договорі міни єдиним власником АДРЕСА_2 вказаний ОСОБА_2, суд не вправі ставити цей факт під сумнів, і вважати, що ОСОБА_3 мала право на вказану квартиру, і як наслідок на спірну АДРЕСА_3, як стверджує відповідач.

Враховуючи, що приватизована АДРЕСА_2, яка була поміняна на АДРЕСА_3, були набуті подружжям за час шлюбу, то вони вважаються спільною сумісною власністю подружжя, відповідно до ст.ст. 60, 61 СК України в редакції, що діяла на момент виникнення права та звернення з позовом до суду.

Відповідно до ст.70 ч.1 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про визнання за позивачкою права власності на ? частку спірної квартри.

Судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі ст.ст. 60, 61, 63, 69, 70 СК України, керуючись ст.ст. 3-13, 79, 84, 88, 208, 212-215, 218, 222, 224-228, 294 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Задовольнити позов.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?? частку квартири АДРЕСА_5.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 214,60грн..

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_7