Справа № 22-ц-1674/12 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А. І.
Провадження № 22-ц/1390/1674/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2012 року Колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді - Монастирецького Д.І.,

суддів: Зубарєвої К.П., Бакуса В.Я.,

секретаря Мариняк О.І.,

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, який представляє інтереси ОСОБА_5, ОСОБА_6, який представляє інтереси ОСОБА_7 Львівський механізатор-538, ОСОБА_8, який представляє інтереси ОСОБА_7 Шувар, ОСОБА_9, який представляє інтереси ВВДФСС від НВ на виробництві та ПЗ України, ОСОБА_10,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю Шуварна рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26 жовтня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_3, ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Львівський механізатор-538, Товариства з обмеженою відповідальністю Шувар, Приватного підприємства Шуварбуд, з участю третіх осіб Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Львові, ОСОБА_10, про відшкодування витрат на поховання та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Львівський механізатор-538на користь ОСОБА_12 5156 (пять тисяч сто пятдесят шість) гривень 00 копійок витрат на поховання та 8000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок завданої моральної шкоди, а всього 13156 (тринадцять тисяч сто пятдесят шість) гривень 00 копійок.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Львівський механізатор-538на користь ОСОБА_11 8000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок завданої моральної шкоди.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Львівський механізатор-538на користь ОСОБА_3 8000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок завданої моральної шкоди.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Львівський механізатор-538на користь ОСОБА_2 8000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок завданої моральної шкоди.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Шуварна користь ОСОБА_12 1289 (одну тисячу двісті вісімдесят девять) гривень 00 копійок витрат на поховання та 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок завданої моральної шкоди, а всього 3289 (три тисячі двісті вісімдесят девять) гривень 00 копійок.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Шуварна користь ОСОБА_11 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок завданої моральної шкоди.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Шуварна користь ОСОБА_3 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок завданої моральної шкоди.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Шуварна користь ОСОБА_2 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок завданої моральної шкоди.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Львівський механізатор-538на користь держави 51 гривню 56 копійок державного мита та 96 гривень 00 копійок витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Шуварна користь держави 51 гривню 00 копійок державного мита та 24 гривні 00 копійок витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_3 та Товариство з обмеженою відповідальністю Шувар.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_3 зазначають, що не погоджуються із рішенням в частині стягнення моральної шкоди. Наголошують, що відповідачі навіть не вибачились перед ними за нанесені їм душевні страждання, у звязку із втратою близької їм людини. Просять змінити рішення в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди та стягнути з відповідачів по 50 тисяч гривень моральної шкоди на кожного із них, а всього 200 тисяч гривень.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю Шуварзазначає, що судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно оцінено та досліджено подані сторонами докази, внаслідок чого ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права. Зокрема, не враховано, що на час настання нещасного випадку ОСОБА_13 був відстороненим від роботи та не виконував трудових обовязків. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_7 Шуварвідмовити.

Вислухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, який представляє інтереси ОСОБА_5, ОСОБА_6, який представляє інтереси ОСОБА_7 Львівський механізатор-538, ОСОБА_8, який представляє інтереси ОСОБА_7 Шувар, ОСОБА_9, який представляє інтереси ВВДФСС від НВ на виробництві та ПЗ України, ОСОБА_10, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід відхилити, виходячи з настуного.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У частині другій ст. 1187 ЦК України зазначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 1 статті 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

Згідно ч. 2 п. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до загальних підстав відповідальності, встановлених ст. ст. 1166 та 1167 ЦК України, для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної (немайнової) шкоди відповідно необхідна сукупність чотирьох умов, а саме: наявність шкоди; протиправність дій заподіювача; причинний звязок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; вина в заподіянні шкоди.

Частина третя ст. 1193 ЦК України передбачає, що вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання.

Встановлено, що згідно вироку Сихівського районного суду м. Львова від 17 вересня 2007 року третю особу ОСОБА_10 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 206 КК України та встановлено, що ОСОБА_10, працюючи водієм ОСОБА_7 Львівський механізатор 538, 11 травня 2006 року, близько 14.00 год., керуючи автомобілем КАМАЗ-5410, реєстраційний номер НОМЕР_1, з напівпричепом ЧМЗАП-9985, рухаючись на території ринку Шувар, що на вулиці Хуторівка, 4б у м. Львові, порушив Правила дорожнього руху України, зокрема, вимоги п. 1.5 розділу 1, п. 12.3 розділу 12, п.п. 13.1, 13.3 розділу 13, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, з моменту виникнення небезпеки для руху у вигляді пішохода, який наближався до керованого ним автомобіля, не дотримався бокового інтервалу до нього, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_13, який від отриманих тілесних ушкоджень помер.

Задовольняючи частково позов, районний суд обґрунтовано виходив з того, що на час скоєння ОСОБА_10 даного злочину, внаслідок якого загинув потерпілий ОСОБА_13, перший перебував у трудових відносинах з ОСОБА_7 Львівський механізатор-538, який був належним володільцем джерела підвищеної небезпеки, тому в силу ст. ст. 1168, 1172, 1187 ЦК України повинен відшкодовувати завдану позивачам шкоду.

Також, районним судом правильно визначено належним відповідачем ОСОБА_7 Шуварз посиланням на ч. 2 ст. 1172 ЦК України, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 1172 ЦК України замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника.

За змістом цієї норми закону замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника і під його контролем за відповідністю виконаних робіт передбаченим нормам і правилам. Чинність ч. 2 ст. 1172 ЦК України не поширюється на випадки, коли шкоду третій особі завдано підрядником при виконанні на підставі договору підряду робіт, якщо цей договір не передбачає контролю замовника за відповідністю цих робіт існуючим нормам і правилам.

Судом установлено, що ПП Шуварбудстворене в листопаді 2005 року (свідоцтво про державну реєстрацію № 381378, серія АОО від 04.11.2005 р.) на базі будівельної дільниці ОСОБА_7 Шувар.

16 березня 2006 року та 4 квітня 2006 року між ОСОБА_7 Шувар, як замовником та ПП Шуварбуд, як підрядником, були укладені договори підряду на виконання будівельних робіт з будівництва регіонального аграрного центру на вул. Хуторівка, 46 у м. Львові.

Зі змісту цих договорів чітко вбачається, що підрядник діяв за завданням замовника ОСОБА_7 Шуварта під його контролем за відповідністю виконаних робіт передбаченим нормам і правилам (а.с. 41-50, том 2).

Згідно п. 6.2.3 комісійного акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 11 травня 2006 року від 21 лютого 2008 року, - однією з причин загибелі потерпілого ОСОБА_13, було те, що виконроб ПП ШуварбудОСОБА_14, проявив недостатній контроль за муляром ОСОБА_13 після його відсторонення від роботи в нетверезому стані.

Вищенаведеним спростовуються посилання апелянта ОСОБА_7 Шуварна те, що судом першої інстанції неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно оцінено та досліджено подані сторонами докази, внаслідок чого ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, та не враховано, що на час настання нещасного випадку, ОСОБА_13 був відстороненим від роботи та не виконував трудових обовязків.

Також, колегія суддів не може погодитись з апелянтами ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_3, які вважають, що суд повинен стягнути з відповідачів по 50 тисяч гривень моральної шкоди на кожного із них, а всього 200 тисяч гривень, оскільки розмір моральної шкоди визначено судом з урахуванням розяснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р., з подальшими змінами, Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до якого розмір відшкодування такої суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини у справі, характер моральних страждань і наслідків, що настали. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд при визначенні розміру спричиненої позивачам з боку відповідачів моральної шкоди вірно врахував фізичні і моральні страждання позивачів, внаслідок смерті ОСОБА_13, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у їхніх життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини у справі, наслідки, що настали.

Адекватним заподіяній позивачам шкоді є і розмір стягненої на користь позивачів моральної шкоди. Доводи їхньої апеляційної скарги колегія суддів вважає такими, що не підлягають задоволенню.

Наведене обєктивно стверджується зібраними та оціненими судом доказами, які знайшли своє підтвердження в матеріалах справи та рішенні.

З такими висновками районного суду колегія суддів погоджується, оскільки суд правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті і справедливе рішення, дійшовши його на основі повно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами, з дотриманням норм матеріального й процесуального права.

Будь яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, апелянтами не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Рішення відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, тому підстав для їх задоволення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, ч. 1 п. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. 313, ч. 1 п. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю Шувар- відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Монастирецький Д.І.

Судді: Зубарєва К.П.

ОСОБА_15