АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 0435/2-319/11 22-ц/491/2917/12
Справа № 2/435/29/2012 Головуючий в 1-й інстанції
№ провадження -22-ц/491/2917/12 Прасолов В.М.
Категорія - 27 (ІІІ) Доповідач - Грищенко Н.М.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 грудня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Грищенко Н.М.

суддів: Савіної Г.О., Барильської А.П.

при секретарі: Євтодій К.С.

за участю представника Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» - Земби Ольги Олегівни

представника відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» Земби Ольги Олегівни на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 08 червня 2012 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання недійсними кредитного договору, договору поруки та договору іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2012 р. Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (надалі ПАТ АБ «Укргазбанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Уточнивши у березні 2012 року свої позовні вимоги просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 244/06/М7 від 10.06.2008 року, а саме: прострочену заборгованість щодо повернення кредиту - 11817 доларів США; прострочену заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом - 169852, 75 доларів США; суму кредиту, що підлягає достроковому стягненню - 22783 доларів США; пеню, нараховану за несвоєчасне повернення кредиту - 55070 грн. 50 коп.; пеню , нараховану за несвоєчасну сплату процентів - 80584,46 грн.; штраф відповідно до п. 4.2 договору іпотеки № 244/06/М7/1з від 10.06.2010 року в сумі 11000 грн, а всього на загальну суму 51582 доларів США 75 центів та 146654 грн. 96 коп., а також судовий збір в сумі 3219 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду - 120 грн.

В травні 2011 р. до суду з зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання недійсними кредитного договору, договору поруки та договору іпотеки звернулись ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в якому просили визнати недійсними з моменту укладення кредитний договір № 244/ 06/М7 від 10 червня 2008 року про видачу кредиту в сумі 34600 доларів США, укладений між ОСОБА_3 та ПАТ АБ «Укргазбанк», договір поруки № 244/06/М7 від 10 червня 2007 року укладений між ОСОБА_4 та ПАТ АБ «Укргазбанк» та договір іпотеки № 244/06/М7/1з від 10 червня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Тищенко О.І.

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 04 червня 2012 року позов ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 244/06/М7 від 10.06.2008 року, а саме: прострочену заборгованість щодо повернення кредиту - 11817 доларів США; прострочену заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом - 169852, 75 доларів США; суму кредиту, що підлягає достроковому стягненню - 22783 доларів США; пеню, нараховану за несвоєчасне повернення кредиту - 55070 грн. 50 коп.; пеню, нараховану за несвоєчасну сплату процентів - 80584,46 грн.; штраф відповідно до п. 4.2 договору іпотеки № 244/06/М7/1з від 10.06.2010 року в сумі 11000 грн., а всього на загальну суму 51582 доларів США 75 центів та 146654 грн. 96 коп., а також судовий збір в сумі 3219 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду - 120 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» відмовлено в повному обсязі.

Надано відстрочку виконання рішення по даній цивільній справі до 8 червня 2014 року.

В апеляційній скарзі відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ставлять питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги, а в задоволенні позову ПАТ АБ «Укргазбанк» відмовити в повному обсязі. Вважають, що рішення суду не відповідає матеріалам справи та позовні вимоги позивача не доведені належними доказами. Надані до суду копії документів та документи не є належними доказами заявлених позовних вимог та викладених в позові обставин. Суд при ухваленні рішення не прийняв до уваги відмову банку від проведення судової економічної експертизи, котра була призначена судом для встановлення розміру заборгованості, та видачу кредиту в іноземній валюті. Суд не застосував ст. 258 ЦК України згідно якої строк позовної давності за позовними вимогами про стягнення пені становить один рік і стягнув пеню за весь час, вказаний в позові. Суд також не взяв до уваги, що укладений 10.06.2008 року для забезпечення кредиту між ОСОБА_3 та ПАТ АБ «Укргазбанк» договір іпотеки земельної ділянки, розташованої в с. Радкоспне в Криврізькому районі Дніпропетровської області, яка належала на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_8, не пройшов державну реєстрацію.

В апеляційній скарзі представник ПАТ АБ «Укргазбанк» Земба О.О. ставить питання про зміну рішення суду щодо надання відстрочення виконання рішення. Вважає прийняте судом рішення в цій частині необґрунтованим, та таким, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ПАТ АБ «Укргазбанк» Земби О.О. підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.06.2008 року між Відкритим акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» (надалі було змінено найменування юридичної особи на Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк») та відповідачем ОСОБА_3 було укладено кредитний Договір № 244/06/М7 про надання кредиту у сумі 34600 доларів США на строк з 10.06.2008 року по 08.06.2018 року із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 15,8 % річних у валюті кредиту. (а.с. 6-8 т.1)

На виконання зобов'язань за кредитним договором Банк здійснив видачу відповідачу ОСОБА_3 кредитних коштів за меморіальним валютним ордером № ТР.4881.1.18 від 10.06.2008 року ( а.с. 196 т. 1) на суму 34600 доларів США (167775 грн. 40 коп.) та заявами про видачу готівки: № 132_51 від 10.06.2008 року на суму 10200 доларів США; № 256_6 від 11.06.2008 року на суму 11000 доларів США; № 256_3 від 11.06.2008 року на суму 3050 доларів США; № 238_1 від 13.06.2008 року на суму 1000 доларів США; № 132_77 від 13.06.2008 року на суму 1000 доларів США; № 132_13 від 13.06.2008 року на суму 1000 доларів США; № 132_11 від 13.06.2008 року на суму 1000 доларів США; № 238_1 від 19.06.2008 року на суму 350 доларів США; № 132_1 від 19.06.2008 року на суму 2000 доларів США; № 238_1 від 20.06.2008 року на суму 1000 доларів США; № 238_1 від 20.06.2008 року на суму 1000 доларів США; № 132_8 від 27.06.2008 року на суму 2000 доларів США.( а.с. 12-23 т.1).

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором, між позивачем на ОСОБА_4 був укладений договір поруки № 244/06/М7/1П від 10.06.2008 року, відповідно до якого ОСОБА_4 взяла на себе зобов'язання перед банком солідарно відповідати по зобов'язанням ОСОБА_3, які виникають з умов кредитного договору № 244/06/М7 від 10.06.2008 року.( а.с. 26-27 т. 1)

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позову та наявності у справі доказів, які підтверджують порушення зобов'язань відповідачів перед Банком.

Колегія суду погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

П.п. 1.1, 3.3.3 та 3.3.4 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний сплачувати заборгованість за кредитом і проценти за користування ним у строки, в розмірі та валюті, як це було визначено договором, а саме в доларах США, що підтверджується виписками з розрахунків позичальника та кредитним договором.

Позичальник ОСОБА_3 порушив свої зобов'язання шляхом невиконання суттєвих умов кредитного договору, що призвело до погіршення стану позивача за первісним позовом, як кредитора.

Станом на 15.03.2012 року у відповідача виникла заборгованість в розмірі 51582 доларів 75 центів США, (що за офіційним курсом НБУ долара США до гривні становить 411836, 68 грн.) та 146654,96 грн., що складається з: простроченої заборгованості щодо повернення кредиту - 11817 доларів США; простроченої заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом - 169852, 75 доларів США; суми кредиту, що підлягає достроковому стягненню - 22783 доларів США; пені, нарахованої за несвоєчасне повернення кредиту - 55070 грн. 50 коп.; пені, нарахованої за несвоєчасну сплату процентів - 80584,46 грн.; штрафу відповідно до п. 4.2 договору іпотеки № 244/06/М7/1з від 10.06.2010 року в сумі 11000 грн.

Суд правильно вирішив питання про стягнення зазначеної суми заборгованості з відповідачів.

Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України при порушенні зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплати пені.

Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею у Кодексі визнається неустойка що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Доводи, зазначені відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо не застосування судом ст. 258 ЦК України, згідно якої строк позовної давності за позовними вимогами про стягнення пені становить один рік, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки згідно п. 5.8 кредитного договору строк позовної давності за цим договором встановлюється сторонами в три роки, в тому числі вимоги по поверненню: процентів за користування кредитом та суму заборгованості по кредиту з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, пені за несвоєчасну сплату процентів та кредиту, штрафів та всіх видатків понесених Банком під час виконання умов цього договору.

Відповідач ОСОБА_3 з умовами кредитного договору ознайомлений, що підтверджується його підписом в договорі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення пені з відповідачів за весь час, вказаний в позові.

Колегія суддів також вважає необґрунтованими доводи в апеляційній скарзі відповідачів про те, що суд при ухваленні рішення помилково погодився з умовами кредитного договору щодо видачі кредиту відповідачам в іноземній валюті.

Задовольняючи позовні вимоги Банку, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для відмови у позові, оскільки кредитний договір, та договір поруки укладені відповідачами добровільно, а викладені в них умови не заборонені діючим законодавством України, не суперечать Конституції і Законам України, а також загально-правовим засадам.

Колегія суду погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і порядку, встановлених законом.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому згідно зі ст.2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.

Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного Банку України.

Відповідно до п.2.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого постановою Правління НБУ № 275 від 17.01.2001 року, за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного Банку України, банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями.

Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій, єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами ст. 5 Декрету КМУ є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманих у встановленому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, Національний Банк України видав 21 липня 1993 р. ВАТ «Акціонерний Банк «Укргазбанк», яке в подальшому перейменоване на ПАТ «Акціонерний Банк «Укргазбанк» (а.с.179 т. 1), зареєстровану Національним Банком України 21 липня 1993 р. за № 183, банківську ліцензію № 123 та дозвіл № 123-3 виданий національним банком України 19.11.2001 року ( а.с. 180 т.1), на право здійснювати банківські операції. Далі було видано додаток до дозволу № 123-3 від 05.07.2007 року ( а.с. 181 т.1), тобто на момент укладення договору, банк мав право на здійснення валютних операцій, що спростовує доводи апеляційної скарги в частині відсутності у відповідача права на проведення валютних операцій.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо солідарного стягнення заборгованості по кредитному договору з відповідачів.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 був укладений договір поруки № 244/06/М7/1П від 10.06.2008 року, згідно якого вона засвідчила, що ознайомлена з кредитним договором і згодна з його умовами, та поставила свій підпис.

Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Колегія суддів не погоджується також з доводами апелянтів про те, що суд при ухваленні рішення не прийняв до уваги відмову банку від проведення судової економічної експертизи, оскільки відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_10 та ОСОБА_4, і вважає за необхідне в цій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи, викладені в апеляційній скарзі відповідачами про те, що судом першої інстанції не прийнято до уваги той факт, що договір іпотеки земельної ділянки, розташованої в с. Радгоспне в Криворізькому районі Дніпропетровської області, яка належала на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_8, не пройшов державну реєстрацію.

Згідно п. 1 ст. 576 ЦК України, п. 6 ст. 55 ЗУ «Про нотаріат» п.1 ст. 1, п. 5 ст. 5 ЗУ «Про іпотеку»- предметом договору іпотеки може бути нерухоме майно (земельна ділянка), майнові права н6а нерухоме майно (земельна ділянка) або майно, що стане власністю іпотекодавця у майбутньому. Тому посвідчений 10.06.2008 року за № 4214 договір іпотеки є правомірним і посилання позивачів на відсутність державної реєстрації договору купівлі-продажу є у випадку з іпотекою невірним.

Інші доводи відповідачів, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Таким чином, установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, та дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивачем доведені, обґрунтовані, а тому немає підстав для задоволення апеляційної скарги відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, і відмови у позові ПАТ АБ «Укргазбанк».

Щодо до доводів, викладених в апеляційній скарзі ПАТ АБ «Укргазбанк» про те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення помилково застосована ст. 217 ЦПК України, то апеляційна інстанція погоджується з ними.

Згідно ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Застосовуючи норму ст. 217 ЦПК України суд зазначив, що відповідач ОСОБА_3 перестав належним чином сплачувати борг за кредитом у зв'язку з фінансовою кризою, що є загальновідомим фактом, яка триває до наступного часу.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, оскільки фінансово економічну кризу не можна, на думку колегії, вважати обставиною непереборної сили.

Обставини непереборної сили щодо договірних відносин, це (природні явища та події суспільного життя), що характеризуються такими ознаками, як надзвичайність, невідворотність за даних умов, незалежність настання від волі і бажання суб'єктів, неможливість вжиття відповідних заходів в разі їх виникнення.

Як вбачається з пояснень представника позивача, відповідачі мали можливість вжити певних заходів щодо недопущення порушення умов кредитного договору: звернутись до банку із проханням провести реструктуризацію заборгованості, або ініціювати питання про застосування позасудових процедур задоволення вимог Банку як іпотекодержателя, що могло б дозволити уникнути невиконання ними зобов'язань за кредитним договором.

Таким чином, підстави для надання судом відповідачам відстрочки виконання рішення у зв'язку із фінансовою кризою, відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині надання судом відповідачам відстрочки виконання рішення по даній цивільній справі до 08 червня 2014 року підлягає скасуванню, у зв'язку з чим апеляційна скарга ПАТ КБ «Укргазбанк» підлягає задоволенню.

В іншій частині рішення суду не оскаржено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4, відхилити.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» задовольнити.

Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 08 червня 2012 року в частині надання відстрочки виконання рішення по даній цивільній справі до 08 червня 2014 року, скасувати.

В інший частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: