Справа №0707/8736/2012 2/0707/3540/2012
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

09 жовтня 2012 року м. Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Кость В.В., розглянувши матеріали

позовної заяви заступника прокурора Закарпатської області в інтересах держави в особі ОСОБА_1 сільської ради Мукачівського району та Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області

до відповідача (1) ОСОБА_2,

відповідача (2) міськрайонного управління Держкомзему у м. Мукачево і Мукачівському районі

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Служба автомобільних доріг в Закарпатській області

про (1) визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку від 07.10.2008р.,(2) зобовязання скасувати державну реєстрацію акту, та (3) визнання недійсним договору купівлі продажу земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Предметом поданого прокурором позову є, зокрема, вимоги про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку від 07.10.2008р., виданого ОСОБА_1 сільською радою, із скасуванням державної реєстрації акту міськрайонним управлінням Держкомзему у м. Мукачево і Мукачівському районі та визнання недійсним договору купівлі продажу земельної ділянки від 17.11.2009 р., укладеного між ОСОБА_3 та Службою автомобільних доріг у Закарпатській області.

Відповідно до частини 7 статті 119 Цивільного процесуального кодексу України, у разі пред'явлення позову особами, які діють на захист прав, свобод та інтересів іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Фактичний аналіз змісту наведеної норми процесуального закону свідчить про необхідність зазначення конкретних підстав звернення до суду на захист прав іншої особи та неможливості нею, у самостійному порядку, захистити свої права та охоронювані законом інтереси.

В силу правових приписів, передбачених частиною четвертою ст. 71 Закону України «Про місцеве самоврядування»органи та посадові особи місцевого самоврядування мають право звертатися до суду щодо визнання незаконними актів місцевих органів виконавчої влади, інших органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальних громад, повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

З урахуванням наведених вище положень Закону України «Про місцеве самоврядування»органи місцевого самоврядування наділені процесуально правовою самостійністю у зверненні до суду за захистом своїх порушених чи невизнаних прав та охоронюваних законом інтересів.

В свою чергу і пунктом 5 Положення про Державну інспекцію сільського господарства України затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 459/2011 передбачено, що Держсільгоспінспекція України та її посадові особи в межах своїх повноважень мають право звертатися до органів прокуратури з клопотанням про подання позову до суду щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

З наведеного чітко випливає, що Держсільгоспінспекція має право звертатися до органів прокуратури з відповідним клопотанням про подання ними позову до суду лише з питань, що стосуються відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився. Право Держсільгоспінспекції звертатися до органів прокуратури із клопотанням щодо скасування державного акту чи визнання правочинів недійсними вищевказаними положеннями не передбачено.

Обґрунтовуючи підставність свого звернення до суду із вимогами за предметом позову, прокурор посилається на порушення інтересів держави, які полягають у неналежному регулюванні земельних відносин. Однак зазначена підстава містить загальний характер та позбавлена конкретизуючих даних відносно необхідності звернення до суду саме на захист прав, вказаних прокурором позивачів, та неможливості ними у самостійному порядку захистити свої права у судовому порядку.

Як зазначалося вище, Державна інспекція сільського господарства, структурною одиницею якої є Державна інспекція сільського господарства в Закарпатській області, розпочала свою діяльність з моменту затвердження Положення про інспекцію Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 459/2011. Отже прокурором, у тексті позовної заяви, не обґрунтовано підстав для звернення до суду за захистом порушених прав та охоронюваних законом інтересів Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області (як державного органу) у 2003 та 2008 р.р., тобто у періоді прийняття (укладення) оспорюваних акту та договору купівлі - продажу.

Згідно з абзацом пятим пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі пред'явлення позовної заяви особами, які діють на захист прав, свобод та інтересів іншої особи (частина перша статті 45 Цивільного процесуального кодексу України, у заяві повинні бути зазначені підстави для такого звернення, а їх незазначення тягне наслідки, передбачені частинами першою і другою статті 121 Цивільного процесуального кодексу України.

Крім того, у випадку вирішення спору, в частині визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку від 07.10.2008р., виданого ОСОБА_1 сільською радою, необхідно надавати оцінку правомірності дій органу місцевого самоврядування при видачі оспорюваного документу. За таким позовом ОСОБА_1 сільська рада повинна зазначатися відповідачем, оскільки саме вона видала спірний акт гр. ОСОБА_3

За таких обставин справи, поєднання в позовній заяві позивача і відповідача в одній особі є неприпустимим та таким, що не передбачено цивільним процесуальним законодавством.

Не є процесуально можливим і виключення із числа позивачів ОСОБА_1 сільської ради, оскільки за діючим Цивільним процесуальним кодексом України, суд такого права позбавлений як в самостійному прядку так і за клопотанням учасників судового процесу.

Зазначене є підставою для залишення позовної заяви без руху на підставі частини першої статті 121 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 119, 121 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Повідомити заявника про необхідність усунення недоліків вказаних у мотивувальній частині цієї ухвали протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

3. Копію даної ухвали надіслати позивачу.

4. Наслідки невиконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху передбачені частиною другою ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України.

5. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Кость