Справа № 2-868/2011 Провадження № 22-ц/0290/495/2012Головуючий в суді першої інстанції:ОСОБА_1
Категорія: 27 Доповідач: Іващук В. А.

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2012 м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючогоОСОБА_2,
суддів:ОСОБА_3, ОСОБА_4,
при секретаріОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення боргу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 21 грудня 2011 року,

у с т а н о в и л а :

рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 21 грудня 2011 року зазначений позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 6500 (шість тисяч п?ятсот ) доларів США, (52000 грн. п?ятдесят дві тисячі грн. по еквіваленту), 520 грн. судового збору, 1000 грн. за надання правової допомоги.

У апеляційній скарзі ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову за недоведеністю позовних вимог.

В судовому засіданні ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу зазначивши, що боргову розписку він видав під тиском позивачки. Насправді він брав у борг в позивачки 4000, а не 6500 доларів США. Просив задовольнити апеляційну скаргу, рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у позові.

Позивач та його представник заперечували доводи апеляційної скарги через їх безпідставність. Просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи із наступного.

Відповідно ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Із оскаржуваного рішення суду вбачається, що таке рішення є по суті правильним і справедливим, а тому скасованим бути не може.

Задовольняючи позов та стягуючи з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 6500 доларів США боргу, що відповідають за обмінним курсом до національної валюти України 52000 грн., суд першої інстанції правильно виходив із доведеності тих обставин, на які позивач посилався обґрунтовуючи свої вимоги, зокрема наявність боргових зобовязань відповідача на вказану грошову суму, що відповідно підтверджується борговою розпискою від 28 вересня 2011 року.

Доводів про порушення судом норм матеріального і процесуального права, які дають підстави для скасування чи зміни судового рішення, апеляційна скарга не містить. Такі доводи не спростовують правильних висновків суду.

Судом правильно встановлені обставини справи про те, що між сторонами виникли правовідносини позики, де згідно із борговою розпискою від 28 вересня 2011 року ОСОБА_7 позичив у ОСОБА_6 6500 доларів США до 11 листопада 2011 року (а.с.3, 65).

Правильно встановлено і не заперечувалося сторонами, що на день ухвалення судового рішення відповідач борг не повернув, а тому суд дійшов правильних висновків на підставі наданих належних та допустимих доказів.

У апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що позивач у своєму позові не вказав правильно норму матеріального права за якою слід вирішувати спір, а суд не зясував, які саме норми права мають бути застосованими, оскільки послався на норми що регулюють договір позички.

Зазначене не є порушенням через яке рішення суду може бути скасованим, а у позові необхідно відмовити, оскільки вбачається, що таке рішення є правильним по суті, а тому скасованим бути не може.

Із встановлених обставин справи вбачається, що між сторонами виникли правовідносини позики, які регулюються правилами статті 1046 ЦК України, згідно із якими за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до правил частини 1 статті 1049 цього Кодексу позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Оскільки судом встановлений факт позики відповідачем у позивачки грошових коштів, які на вимогу останньої їй не повернуті, то суд правильно вирішив спір по суті стягнувши зазначений у борговій розписці борг на користь позикодавця ОСОБА_6, що відповідає зазначеним вище нормам матеріального права.

Не можна визнати обгрунтованими також доводи апеляційної скарги про те, що видана ОСОБА_7 боргова розписка не відповідає вимогам договору позики, оскільки в ній не зазначено час передачі коштів і сума, яка була передана в борг. Боргова розписка містить і дату її видачі, і суму грошових коштів отриманих у борг відповідачем (а.с. 3, 65).

Не спростовує висновків суду і постанова про відмову у порушенні кримінальної справи від 11.11.2011 року, на яку посилається відповідач, оскільки пояснення, які надавались при перевірці поданої заяви про злочин не є тим доказом, який має перевагу перед борговою розпискою.

Суд першої інстанції у порівнянні наявних у справі доказів вірно надав перевагу борговій розписці виданій власноручно відповідачем, як належному та допустимому доказу у справі, перед зазначеною вище постановою про відмову у порушенні кримінальної справи.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильні висновки суду.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції є правильним і справедливим та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому зміні чи скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 21 грудня 2011 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена на протязі двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: /підпис/ ОСОБА_2

/підпис/ ОСОБА_4

/підпис/ ОСОБА_3

З оригіналом вірно: