Справа №2/1416/3486/2012
08 листопада 2012 року Ленінський районний суд м. Миколаєва, у складі: головуючого судді - Румянцевої Н.О., при секретарі Ляшик С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,
У жовтні 2012 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, вказавши, що 01.09.1999р. вона придбала у відповідачів квартиру АДРЕСА_1, оформивши договір купівлі-продажу квартири на Українській Біржі нерухомості за № 1011/1.
Сторони по вказаному договору домовилися про всі істотні умови договору, які ними були виконані, крім нотаріального посвідчення договору.
На теперішній час позивач не має можливості розпоряджатися спірною квартирою, тому що договір купівлі-продажу не був посвідчений нотаріально.
Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визнати вказаний договір купівлі-продажу дійсним.
Від позивача надійшло клопотання слухати справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити.
Відповідачі у судове засідання не зявилися, повідомлялися судом належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Представник Української Біржі нерухомості в судове засідання не зявився, повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ухвали суду ведеться заочний розгляд справи.
Вислухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
01.09.1999р. на Українській Біржі нерухомості був зареєстрований договір купівлі-продажу за № 1011/1, а саме: квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_3, - з однієї сторони та ОСОБА_1, - з іншої сторони.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.
Вказаний договір купівлі-продажу укладено сторонами під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР), ст. 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу квартири, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно ст. 47 цього Кодексу недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору.
Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
У відповідності до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР та п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурор вправі визнати угоду дійсною.
На час укладання договору купівлі-продажу сторони ухилилися від його нотаріального посвідчення.
За таких обставин, суд вважає заявлені вимоги щодо визнання договору купівлі-продажу квартири такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 10, 12, 14, 60, 62, 212-214, 226 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області в порядку ст. 294 ЦПК України.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: