Справа 2-1389/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2011 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

Головуючого: судді Кальчук А.П.

при секретарі: Онищенко Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до кредитної спілки «Альянс»про стягнення заборгованості по депозитним договорам,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до кредитної спілки «Альянс»про стягнення заборгованості по депозитним договорам, посилаючись на те, що 21.06.2007 року між ним та кредитною спілкою «Альянс»було укладено депозитний договір № 850 на залучення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок на умовах зворотності та платності у розмірі 50000грн. на строк 19 місяців із сплатою 28% річних щомісячно.

23.10.2007 року між позивачем та відповідачем укладено депозитний договір № 1529 на залучення внеску у розмірі 10000 грн. на строк 18 місяців із сплатою 27% річних щомісячно.

25.06.2008 року між позивачем та відповідачем укладено депозитні договори №1040 та №1041 на залучення внесків у розмірі по 50000,00 грн. на кожен договір на строк 19 місяців із сплатою 30% річних щомісячно.

21.01.2009 року позивач звернувся з заявою до відповідача з проханням повернути кошти по депозитному договору № 850 від 21.06.2007 року, термін дії якого закінчився, а також розірвати решту депозитних договорів відповідно до п.7.2 цих договорів. Із такою заявою він звернувся у звязку із тим, що не погодився із новими умовами договорів, запропонованими відповідачем, які були прийняті на загальних зборах 17.01.2009 року. 18.02.2009 року позивач отримав лист від правління відповідача, в якому йому відмовили в поверненні коштів, мотивуючи своє рішення п.2.1 розпорядження Держкомфінпослуг №1203 від 15.10.2008 року «Про тимчасові заходи щодо забезпечення стабільності діяльності кредитних спілок»та від 23.10.2008 року №1236 «Про внесення змін до розпорядження Держкомфінпослуг від 15.10.2008 року №1203», рішенням загальних зборів від 17.01.2009 року, на яких прийнято рішення з 01.02.2009 року по 31.07.2009 року річну процентну ставку за діючими договорами про залучення внеску на депозитні рахунки зменшити вдвічі.

Таким чином, відповідачем було відмовлено позивачу у достроковому припинені договірних відносин про залучення депозитних внесків за договорами №850, №1529, №1040, №1041, а також було в односторонньому порядку змінено умови договорів, зокрема щодо розміру нарахованих відсотків.

Своїм розпорядженням від 26.03.2009 року № 213 Держфінпослуг скасувала розпорядження від 15.10.2008 року № 1203 «Про тимчасові заходи щодо забезпечення стабільності діяльності кредитних спілок»та від 23.10.2008 № 1236 «Про внесення змін до розпорядження Держфінпослуг від 15.10.2008 № 1203». Цим самим Держфінпослуг скасувала мораторій на дострокове розірвання за ініціативою вкладників договорів про залучення внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, який був практично визначений пунктом 2.1 розпорядження № 1203 із змінами. Основною передумовою прийняття зазначеного рішення з боку Держфінпослуг став висновок Міністерства юстиції України щодо необхідності скасування даного антикризового розпорядження, оскільки воно не пройшло державної реєстрації у порядку, передбаченому законодавством для реєстрації нормативно-правових актів, тобто з самого початку було незаконним.

Проте, незважаючи на скасування вказаних розпоряджень Держфінпослуг відповідач не повернув позивачу внески за депозитними договорами.

07.10.2009 року позивачем було подано заяву про незгоду із рішеннями позачергових загальних зборів відповідача від 12.08.2009 року, про вихід із членів спілки та повернення пайового та депозитних внесків згідно договорів №850, №1529, №1040, №1041, проте дана заява залишилася без задоволення.

21.01.2009 року останній день розміщення вкладу за договором №850 від 21.06.2007року. 23.04.2009 року останній день розміщення вкладу за договором №1529 від 23.10.2007року. 25.01.2010 року останній день розміщення вкладу за договором №1040 від 25.06.2008року. 25.01.2010 року останній день розміщення вкладу за договором №1041 від 25.06.2008року.

Отже, за всіма укладеними договорами станом на день подання даного позову строки розміщення вкладів припинені, додаткових угод про продовження строку розміщення вкладів по цим договорам позивач не укладав.

Неповернення позивачу відповідачем наданих ним депозитних внесків вважає незаконною бездіяльністю, яка завдає шкоди його правам та законним інтересам.

Просив стягнути з відповідача на його користь неповернуті внески в сумі 160 000,00 грн., невиплачені по договорам проценти в сумі 23851,62 грн., збитки від інфляції в сумі 25 813,27 грн., 3% річних в сумі 6 616,76 грн., пеню в сумі 19256,00 грн., а всього грошові кошти в сумі 235 537,65 грн. та витрати по сплаті державного мита та витрати ІТЗ судового процесу.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтрима та просив їх повністю задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, причини неявки суду невідомі, про день розгляду справи повідомлявся належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 21.06.2007 року між позивачем ОСОБА_1 та кредитною спілкою «Альянс»було укладено депозитний договір № 850 на залучення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок на умовах зворотності та платності у розмірі 50000грн. на строк 19 місяців із сплатою 28% річних щомісячно.

23.10.2007 року між позивачем та відповідачем укладено депозитний договір № 1529 на залучення внеску у розмірі 10000 грн. на строк 18 місяців із сплатою 27% річних щомісячно.

25.06.2008 року між позивачем та відповідачем укладено депозитні договори №1040 та №1041 на залучення внесків у розмірі по 50000,00 грн. на кожен договір на строк 19 місяців із сплатою 30% річних щомісячно.

21.01.2009 року позивач звернувся з заявою до відповідача з проханням повернути кошти по депозитному договору № 850 від 21.06.2007 року, термін дії якого закінчився, а також розірвати решту депозитних договорів відповідно до п.7.2 цих договорів. Із такою заявою він звернувся у звязку із тим, що не погодився із новими умовами договорів, запропонованими відповідачем, які були прийняті на загальних зборах 17.01.2009 року. 18.02.2009 року позивач отримав лист від правління відповідача, в якому йому відмовили в поверненні коштів, мотивуючи своє рішення п.2.1 розпорядження Держкомфінпослуг №1203 від 15.10.2008 року «Про тимчасові заходи щодо забезпечення стабільності діяльності кредитних спілок»та від 23.10.2008 року №1236 «Про внесення змін до розпорядження Держкомфінпослуг від 15.10.2008 року №1203», рішенням загальних зборів від 17.01.2009 року, на яких прийнято рішення з 01.02.2009 року по 31.07.2009 року річну процентну ставку за діючими договорами про залучення внеску на депозитні рахунки зменшити вдвічі.

Таким чином, відповідачем було відмовлено позивачу у достроковому припинені договірних відносин про залучення депозитних внесків за договорами №850, №1529, №1040, №1041, а також було в односторонньому порядку змінено умови договорів, зокрема щодо розміру нарахованих відсотків.

Своїм розпорядженням від 26.03.2009 року № 213 Держфінпослуг скасувала розпорядження від 15.10.2008 року № 1203 «Про тимчасові заходи щодо забезпечення стабільності діяльності кредитних спілок»та від 23.10.2008 № 1236 «Про внесення змін до розпорядження Держфінпослуг від 15.10.2008 № 1203». Цим самим Держфінпослуг скасувала мораторій на дострокове розірвання за ініціативою вкладників договорів про залучення внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, який був практично визначений пунктом 2.1 розпорядження № 1203 із змінами. Основною передумовою прийняття зазначеного рішення з боку Держфінпослуг став висновок Міністерства юстиції України щодо необхідності скасування даного антикризового розпорядження, оскільки воно не пройшло державної реєстрації у порядку, передбаченому законодавством для реєстрації нормативно-правових актів, тобто з самого початку було незаконним.

Проте, незважаючи на скасування вказаних розпоряджень Держфінпослуг відповідач не повернув позивачу внески за депозитними договорами.

07.10.2009 року позивачем було подано заяву про незгоду із рішеннями позачергових загальних зборів відповідача від 12.08.2009 року, про вихід із членів спілки та повернення пайового та депозитних внесків згідно договорів №850, №1529, №1040, №1041, проте дана заява залишилася без задоволення.

21.01.2009 року останній день розміщення вкладу за договором №850 від 21.06.2007року. 23.04.2009 року останній день розміщення вкладу за договором №1529 від 23.10.2007року. 25.01.2010 року останній день розміщення вкладу за договором №1040 від 25.06.2008року. 25.01.2010 року останній день розміщення вкладу за договором №1041 від 25.06.2008року.

Отже, за всіма укладеними договорами станом на день подання даного позову строки розміщення вкладів припинені, додаткових угод про продовження строку розміщення вкладів по цим договорам позивач не укладав.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

За змістом ст.ст. 536 та 1054 ЦК України необхідною умовою кредитного договору є розмір процентної ставки, тобто це є істотною умовою, щодо якої сторони повинні дійти згоди в належній формі.

Належною формою депозитного договору у відповідності до ст. 1059 ЦК України є письмова форма. Наслідком недодержання письмової форми такого договору є його нікчемність (ч. 1 ст. 218, ч. 2 ст. 1059 ЦК України).

Згідно ч.2 ст. 207 ЦК України, правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Всупереч вказаному положенню закону, одностороння зміна відповідачем процентної ставки за депозитними договорами не оформлена сторонами договору документально, тобто додаткових угод до депозитних договорів про зміну відсоткової ставки між позивачем і відповідачем укладено не було.

Письмова відмова позивача від нових процентних ставок по депозитам свідчить про його незгоду із умовами, запропонованими відповідачем, що, у розумінні ч.1 ст. 638 ЦК України, є недосягненням істотних умов змінених депозитних договорів (умови щодо зміни процентної ставки).

Отже, у разі недосягнення сторонами депозитного договору згоди у письмовій формі щодо нового розміру процентної ставки, умова депозитного договору, що передбачає такий розмір, є нікчемною (ч. 2 ст. 215, ч. 2 ст. 236 ЦК України). Вказівка закону на нікчемність договору є імперативною (ч. 2 ст. 215 ЦК України) і такий договір (чи його істотна умова) є недійсним з моменту його укладення (ст. 204, ч. 1 ст. 236 ЦК України) незалежно від того, чи виконали сторони його умови.

Оскільки відповідач не погодився із заявою позивача про одностороннє розірвання депозитних договорів, то він має сплатити йому проценти за користування грошовими коштами позивача, виходячи із умов укладених депозитних договорів, оскільки одностороння зміна процентної ставки є незаконною.

Таким чином, по договору №1529, згідно передбаченого договором графіку сплати процентів, відповідач має сплатити позивачу невиплачені проценти у розмірі 303,72 грн. (за травень та квітень 2009 року).

По договору № 1040, згідно передбаченого договором графіку сплати процентів, відповідач має сплатити мені невиплачені проценти у розмірі 11 773,95 грн. (з лютого 2009 року по січень 2010 року).

По договору № 1041, згідно передбаченого договором графіку сплати процентів, відповідач має сплатити мені невиплачені проценти у розмірі 11 773,95 грн. (з лютого 2009 року по січень 2010 року).

Всього по трьом депозитним договорам відповідач заборгував позивачу 23 851,62 грн. процентів.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунків, наявних в матеріалах справи, загальна сума збитків від інфляції по всім чотирьом договорам становить 25 813,27 грн. (11882,49 + 1686,34 + 51,22 + 4934,61 + 1162,00 + 4934,61 + 1162,00), а загальна сума 3% річних по всім чотирьом договорам становить 6 616,76 грн. (2839,68 + 507,28 + 1634,90 + 1634,90).

Відповідно до ч.2 ст 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Депозитними договорами №850, №1529, №1040, №1041 розмір пені не встановлюється, а тому суд виходить з положень чинного цивільного законодавства.

Так, у відповідності до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», за прострочення виконання зобовязань боржник має сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. При цьому така пеня може нараховуватися протягом лише півроку з моменту прострочення.

Розрахунок пені здійснений за формулою:

«сума боргу * подвійну облікову ставку НБУ / кількість днів у році * кількість прострочених днів».

Загальна сума пені по всім чотирьом договорам становитиме 19 256,00 грн. (5983,56 + 1159,66 + 6056,39 + 6056,39).

Згідно ст. 23 Закону України «Про кредитні спілки»внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кожний член спілки має право одержати належні йому кошти у порядку і строки, які визначені укладеними з членом кредитної спілки договорами. Відповідачем не були виконані вказані умови.

Суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, та стягнення на його користь суми вкладу, несплачених відсотків, інфляційної суми, 3% річних, пенсі та судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 625, 629, 651 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 60, 88, 213-215, 224 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з кредитної спілки «Альянс»на користь ОСОБА_1 неповернуті внески в сумі 160 000,00 грн., невиплачені по договорам проценти в сумі 23851,62 грн., збитки від інфляції в сумі 25 813,27 грн., 3% річних в сумі 6 616,76 грн., пеню в сумі 19256,00 грн., витрати ІТЗ судового процесу в сумі 120,00 грн., а всього 235657 грн. 64 коп.

Стягнути з кредитної спілки «Альянс»на користь держави судовий збір в сумі 1700,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через Соснівський районний суд м. Черкаси шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: