Справа № 2-1510/11 Провадження № 22-ц/0290/1132/2012Головуючий в суді першої інстанції:ОСОБА_1
Категорія: 52 Доповідач: Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2012 м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука В.В.

суддів: Чуприни В.О., Медвецького С.К.,

при секретарі: Ковальчук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця» на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 28.02.2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця», за участю третьої особи на стороні відповідача начальника відокремленого підрозділу вагонна дільниця ст. Київ-пасажирський про визнання незаконним наказу про накладення дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

В грудні 2011 року позивач звернулася в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що на підставі контракту за №696 від 04.08.2010 року, вона працювала на посаді провідника пасажирських вагонів у Вагонній дільниці ст. Київ-пасажирський, що є структурним підрозділом Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця» і наказом №2719/ос від 24.11.2011 року вона була звільнена із даної посади на підставі ст.36 п.8 КЗпП України із-за встановленого факту перевезення надлишкової ручної поклажі. Звільнення з роботи вважає незаконним, оскільки при виконанні роботи нею не було допущено порушень Інструкції провідника пасажирських вагонів, а також, звільнення з роботи проведено без згоди профспілкового органу, чим порушено вимоги ст. 43 КЗпП України, а тому просила визнати незаконними дії відповідача (третьої особи) щодо видачі наказу про її звільнення з роботи і зобовязати відповідача скасувати даний наказ, поновити її на посаді провідника пасажирських вагонів у Вагонній дільниці ст. Київ-пасажирський, стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу, моральну шкоду, яка виразилась в нервових переживаннях, погіршенні стану здоровя та порушенні звичного способу життя і яку оцінює в сумі 5000 грн., а також, стягнути витрати на правову допомогу.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 28.02.2012 року позов задоволено частково та визнано незаконним і скасовано наказ №2719/ос від 24.11.2011 року про звільнення ОСОБА_2 з роботи і поновлено її на попередній роботі на посаді провідника пасажирських вагонів у Вагонній дільниці ст. Київ-пасажирський ДТГО «Південно-Західна залізниця» з 24.11.2011 року.

Стягнуто з Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця» на користь ОСОБА_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 25.11.2011 року по 28.02.2012 року в сумі 8722,98 грн., моральну шкоду в розмірі 2000 грн. та 2000 грн. витрат на правову допомогу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто судові витрати на користь держави.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, Державним територіально-галузевим обєднанням «Південно-Західна залізниця» подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні позивач та її представник проти задоволення апеляційної скарги заперечували, вказавши на її безпідставність та законність і обґрунтованість рішення суду.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином і тому згідно вимог ч.2 ст.305 ЦПК України, його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вимогами ст. 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позов, районний суд виходив з того, що звільнення позивача з роботи проведено з порушенням вимог чинного законодавства та без згоди профспілкового комітету, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на підставі укладеного між відповідачем та ОСОБА_2 контракту за №696 від 04.08.2010 року, остання працювала на посаді провідника пасажирських вагонів у Вагонній дільниці ст. Київ-пасажирський, що є структурним підрозділом Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця» і термін дії контракту визначено до 04.08.2013 року.

Наказом начальника Вагонної дільниці ст. Київ-пасажирський ДТГО «Південно-Західна залізниця» за №2719/ос від 24.11.2011 року про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_2 звільнена із займаної посади на підставі ст.36 п.8 КЗпП України із-за встановленого факту перевезення надлишкової ручної поклажі.

Права та обовязки сторін передбачено умовами укладеного контракту і в п.20 якого вказано, що при достроковому розірванні контракту, у разі невиконання, неналежного виконання сторонами зобовязань, передбачених контрактом, він розривається з попередженням відповідної сторони за два тижні, а також, п.26 контракту передбачає, що інтереси працівника щодо укладання контракту та його виконання довіряються профспілковому комітету дільниці.

З матеріалів справи видно, що на порушення вимог ст. 43 КЗпП України та п.26 контракту, дострокове розірвання контракту та звільнення ОСОБА_2 з роботи не було погоджено з органом профспілкової організації, членом якої позивач являлась, а також, в матеріалах справи відсутні докази щодо попередження останньої за два тижні про дострокове розірвання контракту.

Крім того, суд першої інстанції, після повного та всебічного зясування обставин інкримінованого позивачці порушення умов контракту, дійшов вірного висновку щодо відсутності належних доказів, які б достовірно підтверджували факт вчинення останньою даного порушення, при цьому акт перевірки від 09.11.2011 року, яким встановлено факт перевезення надлишкової ручної поклажі, вірно оцінено критично, як такий що є суперечливим.

На підставі наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо наявності порушень вимог чинного законодавства при звільненні ОСОБА_2 з роботи, що відповідно стало підставою для поновлення останньої на раніше займаній посаді.

Викладені в апеляційній скарзі посилання на відсутність в рішенні суду вказівки якою частиною ст. 88 ЦПК України суд керувався при стягненні судового збору, є безпідставним, а також, не спростовує висновок суду посилання на порушення судом строків розгляду справи.

Крім того, не заслуговують на увагу твердження відповідача про те, що позивачем не доведено факту заподіяння моральної шкоди, оскільки беззаперечним є факт, що при звільненні позивача з роботи було порушено її права та звичний спосіб життя, що свідчить про наявність моральної шкоди, розмір якої, з урахуванням вимог ст. 23 ЦК України, правильно визначено в сумі 2000 грн..

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тобто постановлене рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця» відхилити.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 28.02.2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

З оригіналом вірно: