АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2012 року грудня 26 дня апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Басуєвої Т.А.

суддів Волошина М.П., Демченко Е.Л.

при секретарі Книш К.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на ухвалу про забезпечення позову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2012 року по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3, фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» про відшкодування майнової шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2012 року Дніпропетровським міським судом Дніпропетровської області постановлено ухвалу про забезпечення позову, в якій накладено арешт на грошові кошти фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

В апеляційній скарзі відповідачка просить ухвалу суду скасувати, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що при постановлені ухвали порушено норми процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Постановляючи 30 жовтня 2012 року ухвалу про забезпечення позову, суддя місцевого суду виходив з того, що невжиття заходів по забезпеченню позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, вид забезпечення позову, з урахуванням забезпечення позову по даній справі, співмірний із заявленими позивачем вимогами, тому наклав арешт на грошові кошти, що належать відповідачці.

Проте з зазначеним висновком суду погодитись не можна.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як вказано в п.4 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»

розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Обмеження господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном призводить до незворотних наслідків.

Оскільки діяльність відповідачки безпосередньо повязана з постійним обігом коштів у звязку з проведенням своєї господарської діяльності, накладення арешту на її рахунки обмежить відповідачку у можливості розпоряджатись власними коштами на тривалий період та є втручанням у господарську діяльність, що суперечить вимогам ч.3 ст.152 ЦПК України.

Ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права і тому, апеляційний суд вважає, що згідно ст. 312 ЦПК України апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду скасувати та справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315 ЦПК України апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу про забезпечення позову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2012 року скасувати та справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала апеляційного суду чинна з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: