Справа № 22-ц-169/2012 Головуючий у I інстанції Сапон А.В.
Категорія цивільна Доповідач - Шитченко Н. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2012 року

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:позивача ОСОБА_5,

відповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 жовтня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 жовтня 2011 року про відмову в задоволенні позову, та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на її утримання, вказуючи, що являється інвалідом, та посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, безпідставно не врахував, що відповідач є матеріально забезпеченою особою, не має інших утриманців, а тому здатний сплачувати аліменти на її користь, оскільки через тяжку хворобу вона потребує допомоги. Апелянт посилається на те, що єдиним джерелом її існування є пенсія по інвалідності, оскільки через свою хворобу вона позбавлена можливості працевлаштуватися.

Заслухавши суддюдоповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені вимоги є необґрунтованими та безпідставними, оскільки єдиним доходом відповідача є пенсія, з якої він вже сплачує аліменти на утримання спільної з позивачем дитини, а позивач у відповідності до приписів ст. 76 СК України не має права на утримання з боку колишнього чоловіка, адже її дохід перевищує встановлений прожитковий мінімум.

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

По справі встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 липня 1988 року по 22 червня 2006 року (а.с. 4). Від шлюбу мають дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 19 липня 2007 року з ОСОБА_6 стягнуто аліменти на утримання сина з 27 червня 2007 року в розмірі ? заробітної плати відповідача.

З копії довідки Головного управління ПФУ в Чернігівській області № 4903 від 28 вересня 2011 року вбачається, що ОСОБА_5 в липні 2011 року були виплачені відповідачем аліменти у розмірі 1494,64 грн., у серпні 2011 року 1504,35 грн., у вересні 2011 року 1020,96 грн.. Розмір заборгованості станом на 01 жовтня 2011 року складає 8329, 80 грн. (а.с. 45).

Довідкою МСЕ-ЧНВ №140312 від 01 липня 2011 року засвідчено, що ОСОБА_5 встановлено третю групу інвалідності на строк до 1 серпня 2014 року (а.с. 3). Сторони не заперечували, що інвалідність позивача виникла до розірвання шлюбу.

Як вбачається з довідки ГУ ПФУ в Чернігівській області № 4512 від 06 вересня 2011 року, позивач перебуває на обліку в управлінні та одержує пенсію по інвалідності, розмір якої складає 867 грн. щомісячно (а.с. 79-80).

Положеннями ст. 76 Сімейного кодексу України визначено право особи на утримання після розірвання шлюбу за умови, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги, та якщо її колишній чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_6 позбавлений можливості надавати колишній дружині матеріальну допомогу, зважаючи на наявність на його утриманні неповнолітньої дитини, та відсутність інших, крім пенсії, доходів.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції, дослідивши обставини справи в сукупності, дійшов вірного висновку щодо відсутності правових підстав для стягнення з ОСОБА_6 на користь позивача аліментів на її утримання, врахувавши при цьому положення ст. 76 СК України, якими визначено право особи на утримання після розірвання шлюбу, та правильно пославшись на відсутність імперативного припису щодо обовязку одного з подружжя надавати матеріальну допомогу іншому.

Крім цього, ОСОБА_5 не надано суду першої інстанції та не представлено апеляційному суду належних доказів того, що вона потребує матеріальної допомоги, оскільки її дохід на час розгляду даної справи перевищував прожитковий мінімум, встановлений Законом України „Про державний бюджет України на 2011 рік».

Перевіряючи оскаржуване рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційним судом не встановлено таких порушень матеріального і процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: