Справа № 2117/2-27/11 .
У Х В А Л А

14 березня 2012 року

Новокаховський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: Червоненка Д.В.

при секретарі: Леоненко С.Г.

з участю позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представників відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нова Каховка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, Новокаховської міської ради Херсонської області, третя особа ОСОБА_6, про визнання заповіту недійсним, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним заповіт, складений 11.05.2007 року ОСОБА_7, яка померла 25.06.2010 року, посилаючись на те, що її волевиявлення при складанні заповіту не було вільним та не відповідало її волі, оскільки вона з літа 2006 року не впізнавала рідних та знайомих, заговорювалась, постійно розповідала одну й ту ж історію, не памятала про що говорила, була в депресії та погано спала, не памятала дороги додому. Такий стан призвів до не усвідомлення ОСОБА_7 своїх дій та неможливості ними керувати.

В судовому засіданні представники відповідача заявили клопотання про призначення у справі повторної посмертної судово-психіатричної експертизи для визначення психічного стану ОСОБА_7 на момент складання заповіту.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про необхідність призначення у справі повторної посмертної судово-психіатричної експертизи для визначення психічного стану ОСОБА_7 на момент складання заповіту.

Так, з висновку посмертної судово-психіатричної експертизи №642 від 29.09.2011 року вбачається, що ОСОБА_7, яка померла 25.06.2010 року, на момент складання заповіту - 11.05.2007 року, виявляла ознаки судинної деменції.

В основу вказаного висновку експертами покладено запис в індивідуальній медичній картці ОСОБА_7, датований 20.04.2010 року, про встановлення їй діагнозу «Дисциркуляторна енцефалопатія ІІІ ст.», покази дільничного терапевта ОСОБА_8 про те, що вказаний діагноз у хворої спостерігався з 2007 року, а також пояснення свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15, які вказували на окремі прояви порушення у ОСОБА_7 памяті, поведінки, орієнтації на місцевості та самоорганізації.

Однак, на думку суду, такий висновок не може бути визнано достатньо обґрунтованим, оскільки він суперечить матеріалам справи та викликає сумніви.

Зокрема, з медичної картки ОСОБА_7 вбачається, що 20.04.2010 року вона була оглянута дільничним терапевтом з приводу скарг родичів на різке погіршення памяті, порушення орієнтації, самовільне сечеспускання, встановлено діагноз «Церебросклероз, ДЕП ІІІ ст.», в посмертному епікрізі хворої міститься запис про те, що вона спостерігалась дільничним терапевтом з приводу «Церебросклерозу, ОСОБА_16 ст.», погіршення стану останні місяці.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні вказувала на те, що в 2007 році ОСОБА_7 була адекватною, спілкувалась, хоча у неї вже спостерігались порушення памяті.

Допитані судом свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вказували на порушення у ОСОБА_7 памяті, поведінки, орієнтації на місцевості та самоорганізації.

При цьому, погіршення, ускладнення цього стану спостерігалось свідками в останні роки життя ОСОБА_7.

З мотивувальної частини висновку посмертної судово-психіатричної експертизи №642 від 29.09.2011 року слідує, що «Дисциркуляторна енцефалопатія ІІІ ст.» включає в себе ознаки грубого інтелектуально-мнестичного зниження, аж до деменції (слабоумства), зниження самокритики, регрес поведінки, порушення соціального функціонування і т.п.

Разом з цим, у висновку не проаналізовано характер та ступінь тяжкості інтелектуально-мністичних знижень, які спостерігались у ОСОБА_7 в 2007 році, та з нього не вбачається, що у підекспертної встановлено саме деменцію, як наслідок встановлених у неї ознак дисциркуляторної енцефалопатії ІІІ ст.

За таких обставин у справі слід призначити повторну посмертну судово-психіатричну експертизу.

Керуючись ст.ст. 143-146, 150, 168, п. 5 ч. 1 ст. 202 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Призначити у справі повторну посмертну судову-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставити питання:

Чи перебувала ОСОБА_7, яка померла 25.06.2010 року, станом на момент складання заповіту - 11.05.2007 року, у такому стані, який би виключав або істотно впливав на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними?

Якщо так, то чи міг вплинути наявний у ОСОБА_7 стан на її можливість адекватно сприймати ситуацію при складанні заповіту 11.05.2007 року?

Проведення експертизи доручити експертам Кримської республіканської клінічної психіатричної лікарні № 1 (95006 вул. Рози Люксембург, 27, м. Сімферополь, АР Крим), попередивши їх про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обовязків згідно ст.ст. 384, 385 КК України.

Надати експертам матеріали цивільної справи.

Розяснити сторонам положення ст. 146 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі.

Встановити строк проведення експертизи один місяць з дня надходження матеріалів до експертної установи.

Провадження у справі на час проведення експертизи зупинити.

Ухвала в частині зупинення провадження у справі може бути оскаржена до апеляційного суду Херсонської області через Новокаховський міський суд Херсонської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Д.В.Червоненко