Справа №2-218/1529/12
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2012 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Семенюк Л.А.

при секретарі Унгурян Т.В.

за участю прокурора

адвоката (ов)

розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари Одеської області цивільну справу по позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, посилаючись на наступні обставини.

08 лютого 1998 року в м. Татарбунари Одесской области помер батько позивача ОСОБА_3. Після його смерті на території ОСОБА_2 міської ради Одеської області залишилась земельна ділянка площею 0,60 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ОД за № 091094 від 30.05.1997 року.

За життя, а саме 06.08.1997 року, спадкодавець зробив заповіт на все своє майно на користь сестри позивача - ОСОБА_4, яка прийняла у спадщину житловий будинок, що залишився після смерті батька. Сестра позивача не заперечує, щоб він прийняв у спадщину земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства.

Спадкодавець також залишив заповіт від 30.08.1997 року, яким заповів позивачу автомобіль марки М-2140. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, останній прийняв у спадок зазначене у заповіті майно.

При зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини на земельну ділянку, позивач отримав відмову у зв'язку з тим, що заповіт на все майно зроблений на ОСОБА_4. Але враховуючи, що спадкодавець помер коли діяв Цивільний кодекс України 1963 року і правовідносини регулювались саме цим кодексом, який допускав фактичне прийняття спадщини, і фактично позивач прийняв спадок, розпоряджається земельною ділянкою, отримує від неї прибуток, тому вважає, що має право на звернення до суду з вказаним позовом про визнання за ним права власності на вищезазначену земельну ділянку, надаючи суду докази того, що спадкова земельна ділянка дійсно належала померлому, а він не відмовився від спадку в установлений законом строк.

Позивач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, підтримуючи позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надіслав заяву, в якій визнав позовні вимоги, просив розглянути справу у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №286761 від 09.02.1998 року (а.с.4) ОСОБА_3 помер 08 лютого 1998 року в м. Татарбунари Одеської області, у віці 75 років.

Із копії свідоцтва про народження серії ХУ-УА №129677 від 22.10.1947 року (а.с.5) вбачається, що батьком позивача є ОСОБА_3.

Із копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ОД № 091094 від 30.05.1997 року ( а.с.6) видно, що ОСОБА_3 належить земельна ділянка, загальною площею 0,60 га, для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території ОСОБА_2 міської ради.

Як вбачається з витягу з технічної документації про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки №1590 від 06.12.2011 року (а.с.7), вартість земельної ділянки площею 0,60 га, що належить ОСОБА_3 згідно Державного акту серії ІУ-ОД №091094, складає 7151,71 грн.

Із копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.10.1998 року (а.с.9) видно, ОСОБА_1 васильович, прийняв у спадок автомобіль М-2140, державний номерний знак НОМЕР_1, який належав його батькові ОСОБА_3.

Згідно копії заповіту від 06 серпня 1997 року ( а.с.10 ) ОСОБА_3 заповів все своє майно - ОСОБА_4.

Із заяви, завіреної Трапівською сільською радою Татарбунарського району (а.с.11) видно, що ОСОБА_4 не заперечує проти визнання права власності на земельну ділянку за її братом ОСОБА_1, яка залишилася після смерті батька ОСОБА_3.

З листа нотаріуса ( а.с.12) видно, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону у звязку з тим, що заповіт на все майно зроблений на ОСОБА_4.

Відповідно до ст.524 ЦК України (в ред.1963року), спадкування здійснюється по закону та по заповіту.

Відповідно до ст. 549 цього ж Кодексу, визнається, що спадкоємець прийняв спадок:

1) якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном;

2) якщо він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадку.

Вказані в даній статті дії повинні бути здійснені протягом шести місяців з дня відкриття спадку.

В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач по справі є спадкоємцем по закону після смерті батька ОСОБА_3 на земельну ділянку, але отримати свідоцтво про право на спадщину по закону в установленому законом порядку на вказану нерухомість він не має змоги, оскільки спадкодавець заповів все своє майно сестрі позивача - ОСОБА_4, однак та прийняла спадок частково за виключенням спадкової земельної ділянки.

Враховуючи, що спадкова земельна ділянка дійсно належала спадкодавцю ОСОБА_3 на праві приватної власності, позивач прийняв спадок, оскільки розпоряджається земельною ділянкою, отримує від неї прибуток, не відмовився від спадку в установлений законом строк, а його сестра ОСОБА_4, яка є спадкоємицею по заповіту, та відповідач ОСОБА_2 міська рада не заперечують проти вимог позову, суд вважає, що за ОСОБА_1 повинно бути визнано право власності на спадкову земельну ділянку розміром 0,60 гектар, згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІУ-ОД №091094, розташовану на території ОСОБА_2 міської ради Одеської області.

Керуючись ст.ст. 58,59,60,213,215 ЦПК України, ст.ст. 524, 529, 534, 549 ЦК України (в ред.1963 року), суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,60 гектара, розташовану на території ОСОБА_2 міської ради Одеської області, засвідчену Державним актом на право приватної власності на землю серії ІУ - ОД № 091094, виданим ОСОБА_2 міською радою народних депутатів Одеської області 30 травня 1997 року на імя ОСОБА_3, померлого 08.02.1998 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Семенюк