Апеляційний суд Харківської області
Провадження № 22ц/2090/5250/2012р.Головуючий
Категорія: сімейніДоповідач: Сащенко І.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2012 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі: головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду міста Харкова від 13 червня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - Управління служб у справах дітей' Департаменту праці та соціальної політики виконавчого комітету Харківської міськЬЇ ради про відібрання дитини та визначення місця його проживання,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2011 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа - Управління служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики виконавчого комітету Харківської міської ради про відібрання дитини та визначення місця його проживання.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що він та відповідачка з жовтня 2009 року перебували у шлюбі, 25 07.2010 року в них народилася донька - ОСОБА_6. Ще до народження доньки він став помічати в поведінці дружини незрозумілі речі, які посилилися після народження дитини. Після пологів відповідачка байдуже ставилася до доньки, не годувала дитину та не доглядала за нею, донькою займався він та його мати, яка вимушена була приїхати жити тимчасово до нього в квартиру. За згодою дружини донька була включена до складу сім'ї за його адресою, де і проживала після народження

В січні 2011 року дружина за станом здоровя була госпіталізована до обласної психіатричної лікарні, де знаходилась більш 1,5 місяця. Після виписки з лікарні він забрав дружину додому, сподіваючись на її одужання, але 15.06.201 К- року, спровокувавши безпідставну сварку, дружина покинула його та доньку. 20.07.20ТІ року під час прогулянки матері позивача з дитиною донька була викрадена невідомими особами, після чого він до теперішнього часу не знає де його дитина і в якому стані.

Просив відібрати доньку у матері ОСОБА_4Г та визначити місце проживання дитини з ним, як батьком дитини.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повномуобсязі.

Відповідач та її представники проти позову заперечували, зазначаючи, що позов є помстою відповідачці за те, що вона пішла від позивача після неодноразових знущань та принижень. Зазначили, що ОСОБА_4 є психічно здоровою людиною і може виховувати свою маленькудоньку, викрадення дитини не було, а тільки мати забрала доньку до себе, оскільки батько не віддавав. З огляду на моральний та психологічний стан дитини, вважає, що їй буде краще проживати з матір'ю

Представник Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та зазначив, що згідно висновку від 30.08 2011 року Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики виконавчого комітету Харківської міської ради вважає за доцільне визначити , місце проживання малолітньої ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_5

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від .13 червня 2012 року позовні вимоги позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено.

Відібрано малолітню дитину - ОСОБА_6, 25 липня 2010 року народженню від матері та повернуто дитину батькові.

Допущено негайне виконання рішення в цій частині відповідно до вимог п.5 ч 1 ст. 367 ЦПК України.

Визначено місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_5, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове яким відмовити у задоволення позовних вимог ОСОБА_5 Зазначає, що дитині, якій в липні виповниться два роки краще проживати з матірю, для чого у неї є всі умови.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, що зявилися, доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, відбираючи дитину у матері - ОСОБА_4 та визначаючи місце проживання з батьком, суд першої інстанції виходив з того, що батько дитини - більш відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обовязків, має позитивну характеристику та належні умови для забезпечення потреб малолітньої доньки. Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

Встановлено, що малолітня дитина ОСОБА_6 народилася 25.07.2010 року, батьками дитини є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ( а.с. 10 ).

Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розірвано рішенням Московського районного суду м. Харкова від 15.11.2011 року.

Після розірвання шлюбу сторони мешкають окремо - ОСОБА_5 за адресою: м. Харків, вул. Ком^Корка, 48/2, кв. 44; ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1. В обох помешканнях створені належні умови для проживання дитини, що підтверджується актами обстеження житлово-побутових умов, складеними компетентними органами ( а.с. 34, 56, 273 ).

ОСОБА_5 працює в Українській державній академії ЗТ на посаді доцента ( а.с. 17 ). ОСОБА_4 є засновником та директором приватного підприємства «Ньютур» ( а.с.264).

Згідно висновку N219 від 30.08.2011 року щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_6, складеного управлінням служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики виконавчого комітету Харківської міської ради, вважали доцільним визначити місце проживання дитини з батьком а.с. 203 - 204 ).

Разом з тим, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли євиняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю.

В зазначеному вище документі управління служб не вказано, як діючи в інтересах дитини-представники органу дійшли до такого висновку, та на якій підставі, на їх думку, батько має пріоритетне право на виховання дитини віком до 2-х років.

За таких обставин, виходячи з відсутності виняткових обставин для розлучення дитини з матірю, рішення суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_5 не можна визнати законним та обґрунтованим.

Посилання в позовній заяві на ті обставини, що відповідачка страждає на психічну хворобу, в звязку з чим не може на належному рівні виконувати свої обовязки по вихованню малолітньої дитини, а також, що відповідачка не приділяє уваги, здоровю дитини, не відвідуючи медичні заклади судовою колегією не приймаються.

Згідно довідки головного лікаря КУОЗ «ХМПНД №3»№1898 від 19.03.2012 року, ОСОБА_4. знаходилася на стаціонарному лікуванні в установі з 31.01.2011 року по 26.04.2011 року з діагнозом: шизотопічний розлад. З тих пір до диспансеру за медичною допомогою не зверталася, медикаментозного лікування не отримувала. Доказів на підтвердження . перебування відповідачки на обліку в лікаря-психіатра позивачем не надано.

Тобто, відсутні докази на підтвердження того, що на сьогоднішній день відповідачка страждає на будь-які захворювання, які можуть бути перепоною для виховання дитини.

Також встановлено, що згідно висновку центру дитячого здоровя «Радуга», розвиток дитини відповідає нормі, виявлено сильну психологічну привязаність дитини до матері, щовідповідає її віку та є необхідною умовою для її подальшого успішного розвитку ( а.с. 339 - 340).

Відповідно до ч. 1 ст. 162 Сімейного Кодексу України, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або руду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Проте, оскільки питання щодо місця проживання дитини в добровільному порядку сторонами вирішено не було, спір розглядався судом, підстав вважати, що мала місце протиправна поведінка ОСОБА_4, яка змінила місце проживання дитини - немає.

За таких обставин ухвалене в справі судове рішення щодо задоволення позову ОСОБА_5 не можна визнати законним та обґрунтованим, відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.З; 313, 316, 317, 319, 325 ЦПК України,

колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 13 червня 2012 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - Управління служб у справах дітей Департаментупраці та соціальної політики виконавчого комітету Харківської міської ради про відібрання дитини та визначення місця його проживання - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді