АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 2/2033/1316/2012 Головуючий 1 інстанції: Трофімов В.С.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1.
Провадження:№ 22и/2090/6139/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2012 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Гуцал Л.В.,

суддів -Коростійової В.І., Ізмайлової Г.Н.,

за участю секретаря - Огар І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 липня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановила:

5 квітня 2012 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на дитину.

Позивачка зазначила, що 22 травня 2005 року вона народила дитину - ОСОБА_4, батьком якого є відповідач ОСОБА_2. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Зважаючи на те, що відповідач з 2009 року у добровільному порядку допомоги не надає, в уточнених позовних вимогах просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина в розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше встановленого законом мінімуму, починаючи з 1 вересня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття.

У письмових запереченнях на позовну заяву ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 150 грн. щомісячно, починаючи з 5 квітня 2012 року. Зазначив, що він не працює, є інвалідом другої групи, отримує пенсію по інвалідності у розмірі 900 грн. Крім того, він має доньку Анастасію, ІНФОРМАЦІЯ_1 на утримання якої також сплачує аліменти.

Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 11 липня 2012 рою. позов задоволено частково - з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4частини від заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 5 квітня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття; в частині стягнення аліментів за один місяць рішення допущено до негайного виконання: вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду в частині розміру стягнення аліментів скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі в розмірі по 150 грн. щомісячно, починаючи з 5 квітня 2012 року, в іншій частині рішення залишити без змін. Посилається на те, що судом першої інстанції допущені порушення норм матеріального та процесуального права, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для вирішення спору.

ОСОБА_3 рішення суду не оскаржувала.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала.

ОСОБА_3 та її представник проти задоволення апеляційної скарги заперечували, посилаючись на те, що ОСОБА_2, хоча і є інвалідом другої групи, проте неофіційно працює та має дохід крім пенсії. ОСОБА_3 зазначила, що постійного місця роботи не має, тимчасово разом із сином проживає в Росії, де працює неофіційно і сама утримує дитину.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити, з огляду на наступне.

Судом установлено, що 22 травня 2005 року ОСОБА_3 народила сина - ОСОБА_4, батьком якого є відповідач у справі - ОСОБА_2 Сторони проживали разом, але у шлюбі не перебували. За твердженням позивачки з 2009 року відповідач проживає окремо, дитина мешкає з нею, ОСОБА_2 не надає матеріальної допомоги на утримання сина.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції безпідставно виходив з того, що згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Однак при цьому не дотримався встановленого ст. 212 ЦПК України принцип оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін.

Так, відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У порушення вимог ст.182 цього Кодексу, при визначенні розміру частки аліментів суд не взяв до уваги стан здоров'я, матеріальне становище платника аліментів та наявність у нього неповнолітньої дочки на утримання якої він за рішенням суду вже сплачує аліменти.

З наданих відповідачем довідок убачається, що з 20 лютого 2011 року він є інвалідом другої групи (загальне захворювання), отримує пенсію в розмірі 944 грн. Інвалідність встановлена строком до 1 січня 2013 року (а.с.22.23.33). Крім сина ОСОБА_5, відповідач має дочку ОСОБА_6. ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.21) на утримання якої за рішенням суду сплачує аліменти на користь ОСОБА_7 у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу)(а.с.80).

Враховуючи наведене, судова колегія вважає за необхідне рішення суду змінити та зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 з 1/4 до 1/6 частини від заробітку (доходу), але не менше встановленого законом мінімуму щомісячно.

Доводи відповідача про неможливість сплачувати аліменти у частці від його заробітку (доходу) з огляду на те, що він є інвалідом другої групи, потребує постійного лікування та на те, що він добровільно сплачує аліменти на утримання дочки в розмірі по 500 грн. на місяць, не є підставою для стягнення аліментів у розмірі по 150 грн. на місяць.

Так, відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Така ж позиція викладена й у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Отже, аліменти у твердій грошовій сумі стягуються у разі наявності нерегулярного, мінливого доходу платника аліментів, або інших обставин що мають істотне значення. Згідно матеріалів справи ОСОБА_2 має регулярний дохід у вигляді пенсії, та не надав доказів про наявність обставин, які можна було визнати істотними у розумінні ст. 184 цього Кодексу.

Що стосується посилання ОСОБА_2 на те. що він за станом здоров'я потребує постійного лікування, то це твердження є голослівним, оскільки відповідачем не надано жодних доказів на його підтвердження.

Необґрунтованим та нелогічним є посилання відповідача на те, що оскільки він у добровільному порядку на утримання доньки Анастасії платить по 500 грн. на місяць, на утримання сина він може платити лише по 150 грн. на місяць. Тоді як, за рішенням суду на утримання доньки Анастасії з ОСОБА_2 стягнуті аліменти не у твердій грошовій сумі, а в 'А частини від його заробітку (доходу), що враховуючи розмір пенсії відповідача, є меншим ніж 500 грн.

Слід зазначити, що за наявності обставин, передбачених статтею 192 СК України. ОСОБА_2 не позбавлений права звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання доньки.

Керуючись ч. 1 ст. 303, ст. 304, п. З ч. 1 ст. 307, п.п.1, 3 ч.І ст. 309, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 316.317,319 ІДПК України, судова колегія-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 липня 2012 року змінити, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на неповнолітнього сина - ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1/4 частини з усих видів заробітку (доходу) до 1/6 частини з усих видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: