АПЕЛЛЯЦИОННЫЙ СУД ДНЕПРОПЕТРОВСКОЙ ОБЛАСТИ

Справа № 2/435/330/12 Головуючий в 1 -й інстанції
Провадження № 22ц/491/1358/12 ОСОБА_1
Категорія 37 ( І) Доповідач Барильська А.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Грищенко Н.М., Савіної Г.О.,

при секретарі: Євтодій К.С.,

за участю: позивача ОСОБА_2, та її представника ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 01 березня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про усунення від права на спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2011 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про усунення від права на спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 26 січня 1977 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_7, який помер 14 листопада 2010 року. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частини квартири 307 у будинку 1 по бул. Вечірній у м. Кривому Розі. Позивач вважає, що відповідачі, як діти спадкодавця, повинні бути усунені від спадщини, оскільки, будучі фізично здоровими, вони ухилялися він надання батькові допомоги, який через похилий вік та стан здоровя потребував постійної сторонньої допомоги. У звязку із чим, просила суд усунути від права на спадкування відповідачів, як спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_7, померлого 14.11.2010 року, у звязку з умисним ухилянням від надання допомоги спадкодавцю, який через похилий вік і тяжку хворобу був в безпорадному стані.

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 01 березня 2012 року в задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про усунення від права на спадкування за законом - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог.

Зокрема, вважає, що суд дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_7, який помер 14.11.2010 року, за життя не перебував у безпорадному стані, та не звернув уваги на ІІ групу інвалідності та похилий вік. Крім того, суд не звернув уваги, що усю сторонню допомоги ОСОБА_7 надавала лише позивач, відповідачі ухилялися він надання допомоги по догляду за хворим батьком.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_4- ОСОБА_5 просить рішення суду, як законне та обґрунтоване, на його думку, залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є дружиною, а відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_6 сином та дочкою ОСОБА_7, який помер 14.10.2010 року.

ОСОБА_7 належала на праві власності 1/2 частина квартири 307 у будинку 1 по бул. Вечірньому у м. Кривому Розі. Після смерті ОСОБА_7, померлого 14.10.2010 року, відкрилася спадщину у вигляді зазначеної частини квартири.

З заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 звернулися позивач ОСОБА_2 та відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_6.

Звертаючись до суду, позивач, як на підставу задоволення позову, посилалася на те, що ОСОБА_7 за життя часто хворів, був інвалідом 2 групи, знаходився у безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги, однак, відповідачі ухилялися від надання йому такої допомоги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведений факт знаходження ОСОБА_7 у безпорадному стані, потреби у допомозі з боку відповідачів та умисного ухиляння протягом тривалого часу відповідачів від надання допомоги спадкодавцю ОСОБА_7.

Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України, особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд при вирішенні такої справи, згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечувати умови свого життя, у звязку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обовязку забезпечити підтримку спадкодавцю. Тобто ухилення, повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обовязок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Таким чином, виходячи з аналізу положень зазначених норм закону, лише при одночасному настанні обставин, які свідчать про потребу спадкодавця в допомозі від спадкоємця та умисному ухиленні спадкоємця від надання такої допомоги при наявності у нього матеріальної та фізичної змоги її надавати, спадкоємець може бути усунений від права на спадкування,

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_7 перебував у безпорадному стані, потребував допомоги від відповідачів та що вони умисно ухилялися від надання допомоги спадкодавцю - батьку ОСОБА_7.

Натомість, як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_7 мешкав окремо від відповідачів, отримував пенсію за віком, був визнаний інвалідом 2 групи, однак самостійно пересувався, самостійно приїздив до м. Дніпропетровська. Позивач мешкала разом із спадкодавцем ОСОБА_7, та надавала йому необхідну допомогу, як дружина.

Позивачка також не надала суду доказів, що за наявності допомоги з її боку, ОСОБА_7 за життя потребував також і допомоги від своїх дітей відповідачів по справі, звертався до них з проханням про надання йому допомоги та відповідачі умисно ухилялися від надання такої допомоги.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7, за життя перебував у безпорадному стані, оскільки страждав на низку хвороб, був інвалідом ІІ групи, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки вони не підтверджені належними доказами. Натомість, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_7 самостійно пересувався, самостійно приїздив до іншого міста,

Таким чином, суд першої інстанції, виходячи із положень ч.5 ст. 1224 ЦК України, дійшов правильного висновку про відсутність доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_7 перебував у безпорадному стані, потребував допомоги від відповідачів та відповідачі ухилялися від надання допомоги спадкодавцю. Позивачем не доведений факт потреби померлого в допомозі від відповідачів по справі, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, така допомога йому надавалася позивачкою, як дружиною померлого, що підтвердила в судовому засіданні позивач по справі.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що саме вона надавала всю необхідну допомогу спадкодавцю, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки вони не є підставою для задоволення позову.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права. у звязку з чим відсутні підстави для задоволення позову, а рішення суду повинно бути залишено без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 01 березня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Н.М. Грищенко

ОСОБА_8