Справа № 2-750/11
Р І Ш Е Н НЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" лютого 2012 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Крамаря В.М.

при секретарі Осадці М.Ю.

з участю представників ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бережанах справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна»про відшкодування матеріальної і моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя в результаті ДТП,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2011 року позивач ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя в результаті ДТП.

В наступному до участі в справі як співвідповідача було залучено приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна».

В позовній заяві позивач вказала, що 06 жовтня 2008 року о 10 год. 30 хв. ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 21154 державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Бережани по вул. Лесі Українки, при здійсненні обгону попутного транспортного засобу порушив вимоги Правил дорожнього руху України, внаслідок чого вчинив наїзд на неї, заподіявши цим самим їй тілесні ушкодження у виді закритого перелому середньої третини правої плечової кістки, забій лівої нирки, травму грудей у виді перелому 2-3 правих ребер, правобічний пневмоторакс та обширну емфізему грудної клітки і обличчя. В звязку із вказаним ОСОБА_4 був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та засуджений вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 17 червня 2009 року до покарання у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень позивач змушена була звернутися до лікарів за наданням медичної допомоги і перебувала: з 06 жовтня 2008 року по 28 жовтня 2008 року у реанімаційному і травматологічному відділенні Бережанської ЦРКЛ; з 28 жовтня 2008 року по 11 листопада 2008 року в травматологічному відділенні Козівської ЦРКЛ; з 14 лютого 2009 року по 27 лютого 2009 року в травматологічному відділенні Козівської ЦРКЛ; з 19 жовтня 2010 року по 18 листопада 2010 року в травматологічному відділенні Козівської ЦРКЛ; з 22 січня 2011 року по 02 лютого 2011 року в травматологічному відділенні Козівської ЦРКЛ. За цей час позивач була прооперована 29 жовтня 2008 року, 17 лютого 2009 року, 21 жовтня 2010 року та 22 січня 2011 року. Внаслідок лікування нею було понесено витрати на придбання ліків, що підтверджується чеками на суму 10370 (десять тисяч триста сімдесят) гривень 77 копійок. Страховою компанією «Провідна»їй було відшкодовано 3700 (три тисячі сімсот) гривень 97 копійок та 1656 (одну тисячу шістсот пятдесят шість) гривень 22 копійки відповідно до квитанцій від 18 травня 2010 року та від 09 вересня 2011 року. ОСОБА_4 до постановлення вироку надано їй матеріальну допомогу для лікування в загальній сумі 6500 (шість тисяч пятсот) гривень, однак після проголошення вироку останній її станом здоровя не цікавився. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 позивач змушена була продати на мясозаготівлю корову, так як внаслідок наїзду та перестала вставати, погано їла та практично перестала давати молоко. Вналідок цього корову, вартість якої до скоєння ДТП становила 6500 (шість тисяч пятсот) гривень вона змушена була здати на мясозаготівлю за 3800 (три тисячі вісімсот) гривень, тобто позивач понесла втрати в розмірі 2700 (дві тисячі сімсот) гривень. Окрім цього, корова давала високі надої, внаслідок чого позивач виторговувала не менше 1000 (однієї тисячі) гривень і такий прибуток планувала отримувати ще сім місяців, однак внаслідок дій ОСОБА_4 вона не отримала вказаної вигоди, а тому її упущена вигода становить 7000 (сім тисяч) гривень. Враховуючи відшкодовані відповідачем та страховою компанією кошти матеріальні збитки внаслідок ДТП становлять 8212 (вісім тисяч двісті тринадцять) гривень 58 копійок. Також внаслідок заподіяного фізичного болю, тривалого лікування, порушення звичайного ритму життя, суттєвого обмеження своїх нагальних потреб їй заподіяно моральної шкоди, яку остання оцінює в сумі 80000 (вісімдесят тисяч) гривень. У звязку з викладеним просить стягнути 8213 (вісім тисяч двісті тринадцять) гривень 585 копійок матеріальної шкоди, 80000 (вісімдесят тисяч) гривень моральної шкоди, 2000 (дві тисячі) гривень витрат на юридичну допомогу та понесені судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 та позивач позов підтримали, просили його задовольнити. Також пояснили, що в страхову компанію «Провідна»було подано всі наявні квитанції, однак їм було відшкодовано гроші лише на загальну суму 5357 (пять тисяч триста пятдесят сім) гривень 19 копійок. Відомостей, які б підтверджували вартість корови до моменту ДТП та розмір виторгу від продажу молока у них немає.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_2 позов не визнали посилаючись на те, що відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладеного ним з ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» відповідальність за заподіяну ним шкоду життю і здоровю потерпілих в розмірі до 51000 (пятдесят одної тисячі) гривень несе страхова компанія «Провідна», а тому позов в частині стягнення з нього матеріальної шкоди заподіяної ОСОБА_3 у звязку з лікуванням не підлягає задоволенню. Щодо відшкодування втрат від продажу корови на мясозаготівлю у розмірі 2700 (двох тисяч сімсот) гривень та упущеної вигоди за нездачу молока в розмірі 7000 (семи тисяч) гривень, то вказані позовні вимоги є безпідставними, оскільки позовні вимоги є безпідставним, позивачем та її представником не надано жодних доказів цих позовних вимог. В задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди просить відмовити в їх задоволенні у звязку з пропуском позовної давності. Також вказали, що до постановлення вироку щодо ОСОБА_4 ним позивачу було відшкодовано 6500 (шість тисяч пятсот) гривень моральної шкоди, а не матеріальної шкоди і твердження позивача про те, що їй відшкодовувалась матеріальна шкода безпідставні.

Представник відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна»в судове засідання не зявився, до суду надав заперечення проти позову та відомості про виплату страхового відшкодування. В запереченні на позов приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна»як страховик вказало, що ним на підставі отриманих від позивача документів проведено виплату страхового відшкодування на лікування в розмірі 5357 (пять тисяч триста пятдесят сім) гривень 19 копійок. Також позивач стверджує, що отримав від відповідача ОСОБА_4 на лікування 6500 (шість тисяч пятсот) гривень. Отже позивач тримала від відповідачів сукупно 11857 (одинадцять тисяч вісімсот пятдесят сім) гривень 19 копійок при понесених витратах 10370 (десять тисяч триста сімдесят) гривень 77 копійок. Таким чином відповідачами повністю і навіть надмірно компенсовано понесені витрати на лікування, факт яких був підтверджений документально. Відшкодування заявлених позивачем витрат упущеної вигоди за здачу молока у розмірі 7000 (сім тисяч) гривень та матеріальні втрати від продажу корови на мясозаготівлю у розмірі 2700 (дві тисячі сімсот) гривень страховиком Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»не передбачено, тому вони не підлягають відшкодуванню за рахунок ПрАТ «Страхова компанія «Провідна». Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то позивачем в позовній заяві часто вказуєть на наявність постійного стресового стану та часту втрату психологічної рівноваги з відповідними наслідками, однак не надано підтвердження звернення з відповідними скаргами до жодних установ чи осіб з метою отримання медичної чи психологічної допомоги. Окрім цього відповідно до п. 22.3 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»моральна шкода, передбачена п. 1, 2 ч.2 ст. 23 Цивільного кодексу України відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України, при цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у п. 9.3 ст. 9 цього Закону, тобто 2550 (дві тисячі пятсот пятдесят) гривень. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Виходячи з викладеного просить в задоволенні позову відмовити.

Допитані судом як свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що вони є відповідно чоловіком та сином позивача. Після ДТП внаслідок наїзду ОСОБА_4 ОСОБА_3 тривалий час перебувала на лікуванні, останній чотири рази робили операцію також ОСОБА_3 не може самостійно дати собу раду, у звязку з цим остання перенесла та переносить великі моральні страждання.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.

06 жовтня 2008 року о 10 год. 30 хв. внаслідок наїзду транспортного засобу марки ВАЗ 21154 державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 в м. Бережани по вул. Лесі Українки ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження, що підтверджується вироком Бережанського районного суду від 17 червня 2009 року.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з абз. 1 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»суди при розгляді позовів про відшкодування шкоди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини.

Виходячи з викладеного ОСОБА_4 повинен відшкодувати ОСОБА_3 заподіяну належним йому джерелом підвищеної небезпеки шкоду.

Станом на 06 жовтня 2008 року цивільно-правової відповідальність ОСОБА_4 як власника наземного транспортного засобу була застрахована приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна».

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(далі Закону України), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до ст. 6 Закону України страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю транспортного засобу зазначеному в договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності при його експлуатації особою, відповідальність якої застрахована і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно з ст. 22 Закону України при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше, ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у п 9.3 ст. 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену п. 3, 4 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

П.9.3. ст.9 Закону України передбачено, що обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 51000 гривень на одного потерпілого.

Виходячи з викладеного, відшкодування шкоди заподіяної ОСОБА_4 під час керування транспортним засобом марки ВАЗ 21154 д.н.з. НОМЕР_1, здоровю ОСОБА_3 на суму до 51000 гривень має здійснювати приватна акціонерна компанія «Страхова компанія «Провідна».

Згідно з вимогами ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Позивачем додано до матеріалів позовної заяви квитанції про придбання медикаментів на суму 10370 (десять тисяч триста сімдесят) гривень 77 копійок.

Як вбачається з позовної заяви ПрАТ «Страхова компані «Провідна»позивачу внаслідок страхового випадку виплачено 5357 (пять тисяч триста пятдесят сім) гривень 19 копійок. З поданих ПрАТ «Страхова компанія «Провідна»експертних висновків № 2001/39/0344/3 про розмір виплати при заподіянні шкоди життю та здоровю третіх осіб ОСОБА_3 було подано ПрАТ «Страхова компанія «Провідна»фіскальні та товарні чеки за придбання лікарських препаратів на суму: 3700 (три тисячі сімсот) 97 копійок, 722 (сімсот двадцять дві) гривні 71 копійка та 1656 (одна тисяча шістсот пятдесят шість) гривень 22 копійки, з яких не відшкодовувалися фіскальні та товарні чеки за придбання лікарських препаратів на суму 722 (сімсот двадцять дві) гривні 71 копійка. З листа ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», адресованого ОСОБА_3 «Щодо виплати ОСОБА_3Д.»слідує, що у відшкодуванні витрат у розмірі 722 (сімсот двадцять дві) гривні 71 копійка відмовлено у звязку з тим, що ці витрати здійснені з приводу хронічного захворювання, що не є наслідком ДТП.

Виходячи з викладеного, позивач зверталася до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна»за відшкодуванням шкоди, заподіяної здоровю внаслідок ДТП, подавши квитанції лише на суму 6079 (шість тисяч сімдесят девять) гривень 90 копійок (3700,97грн. + 722,91грн. + 1656,22грн. = 6079,9грн.), а з квитанціями на суму 4290 (чотири тисячі двісті девяносто) гривень 87 копійок до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна»за відшкодуванням шкоди заподіяної здоровю внаслідок ДТП не зверталася (10370,77грн. 6079,9грн. = 4290,87грн.). Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що право на відшкодування шкоди, заподіяної здоровю ОСОБА_3 внаслідок ДТП на суму 4290 (чотири тисячі двісті девяносто) гривень 87 копійок не може бути захищено в порядку цивільного судочинства у звязку з тим, що позивачем не надано відомостей, що вона зверталася за таким відшкодуванням і її право на таке відшкодування було порушено, невизнано або оспорено ким -небудь. Позовні вимоги про відшкодування шкоди здоровю позивача в розмірі 722 (сімсот двадцять дві) гривні 71 копійка у виплаті яких відмовлено ПрАТ «Страхова компанія «Провідна»не підлягають задоволенню в звязку з недоведеністю позовних вимог, оскільки стороною позивача в судовому засіданні не доведено, що вказані витрати повязані зі шкодою, заподіяною здоровю позивача внаслідок ДТП, твердження ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», що ці витрати здійснені з приводу хронічного захворювання, що не є наслідком ДТП не спростовані під час судового розгляду.

Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування 2700 (двох тисяч сімсот) гривень матеріальних втрат внаслідок продажу корови на мясозаготівлю, суд виходить з того, що стороною позивача не надано доказів того, що внаслідок продажу корови позивачем на мясозаготівлю нею було понесено втрати у вказаному розмірі, а тому задоволенні вказаних вимог слід відмовити.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування упущеної вигоди - доходів, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

В судовому засіданні стороною позивача не надано жодних доказів, які б підтверджували, що корова, належна позивачу, давала високі надої молока, частину якого позивач продавала, виторговуючи за місяць не менше 1000 (однієї тисячі) гривень, однак внаслідок здачі корови на мясозаготівлю не змогла отримати доход в розмірі 7000 (семи тисяч) гривень. А тому в задоволенні позовних вимог про стягнення 7000 (семи тисяч) гривень упущеної вигоди слід відмовити.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При вирішенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення моральної /немайнової/ шкоди в розмірі 80000 (вісімдесят тисяч) гривень суд виходить з того, що відповідно до пункту 1 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Відповідно до розяснення Пленуму Верховного Суду України (п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди») моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у звязку із ушкодженням здоровя.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що з вини ОСОБА_4 ОСОБА_3 було завдано моральну /немайнову/ шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у звязку з ушкодженням її здоровя, яке полягає в спричиненні тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

При визначені розміру відшкодування моральної /немайнової/ шкоди суд враховує характер, обсяг та тривалість таких страждань, яких зазнала ОСОБА_3, вимушеність змін у життєвих стосунках останньої, і, зважаючи на ці обставини, приходить до висновку, що ОСОБА_3 спричинено моральну шкоду у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.

Відповідно до п. 22.3 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»моральна шкода, передбачена п. 1, 2 ч.2 ст. 23 ЦК України відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, при цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у п. 9.3 ст. 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 51000 гривень на одного потерпілого, тобто страховик відшкодовує не більше ніж 2550 (дві тисячі пятсот пятдесят) гривень моральної шкоди.

Виходячи з викладеного з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна»в користь позивача підлягає стягненню 2550 (дві тисячі пятсот пятдесят) гривень моральної шкоди.

Зважаючи на те, що відповідачем ОСОБА_4 до звернення в суд з вказаним позовом добровільно відшкодовано позивачу 6500 (шість тисяч пятсот) гривень на відшкодування заподіяної моральної шкоди, то вказана сума підлягає зарахуванню в суму стягуваної моральної шкоди і, виходячи з викладеного, суд стягує з ОСОБА_4 в користь позивача 950 (девятсот пятдесят) гривень заподіяної моральної /немайнової/ шкоди (1000 грн. 2550 грн. 6500 грн. = 950 грн.).

Згідно з ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи до яких належать витрати на правову допомогу.

Витратами на правову допомогу, виходячи з положень ст. 84 ЦПК України, є витрати повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, однак ОСОБА_1 під час розгляду справи не надано суду доказів того, що він є фахівцем в галузі права, а тому сплачені позивачем по договору про надання юридичної допомоги гроші не підпадають під поняття витрат на правову допомогу, а тому в задоволенні позовної вимоги про стягнення витрат на правову допомогу слід відмовити.

Відповідно до: ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги, а тому з відповідачів пропорційно до задоволеної суми позову підлягають стягненню на користь спеціального фонду Державного бюджету України з приватного акціонерного товариств «Страхова компанія «Провідна»254 (двісті пятдесят чотири) гривні 97 копійок 254 (двісті пятдесят чотири) гривні 97 копійок, з ОСОБА_4 94 (девяносто чотири) гривні 99 копійок судового збору.

Керуючись ст. ст. 22, 23, 1167, 1187 Цивільного кодексу України, ст. 1, 6, 9, 22 ЗАкону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди», ст. ст. 10, 11, 57, 60, 61, 84, 88, 213, 215 Цивільно-процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариств «Страхова компанія «Провідна»на користь ОСОБА_3 2550 (дві тисячі пятсот пятдесят) гривень моральної шкоди.

Стягнути з приватного акціонерного товариств «Страхова компанія «Провідна»в доход спеціального фонду Державного бюджету України 254 (двісті пятдесят чотири) гривні 97 копійок 254 (двісті пятдесят чотири) гривні 97 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 950 (девятсот пятдесят) гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 в доход спеціального фонду Державного бюджету України 94 (девяносто чотири) гривні 99 копійок судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Тернопільської області через Бережанський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків на його апеляційне оскарження.

Суддя: