Справа № 0616/3077/12
РІШЕННЯ

Іменем України

02 серпня 2012 року

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Мозгового В. Б.,

при секретарі Палашкевич М. В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новограді-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в особі законного представника ОСОБА_7 про визнання права власності на 1/3 спадкового майна в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

В червні 2012 року до суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в особі законного представника ОСОБА_7 про визнання права власності на 1/3 спадкового майна спадкодавця ОСОБА_3, посилаючись на те, що вона є його законною дружиною, а тому відноситься до спадкоємців першої черги та має право на спадкування за законом на 1/3 частки.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав та просить його задовольнити.

Представник відповідача позво не визнала та просила суд у його задоволенні відмовити.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріал справи, суд приходить до наступного.

Встановлено, що ОСОБА_3 помер 16 листопада 2006 року і до дня смерті перебував в зареєстрованому шлюбі з позивачкою ОСОБА_1, яка відповідно до ст. 1261 ЦК України відноситься до спадкоємців першої черги /а.с.4,6/.

Встановлено, що 22 грудня 2010 року постановою державного нотаріуса відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, яка складається з шістдесят однієї сотої частки у праві власності на житловий будинок з відповідною частиною господарських будівель номер 34, по вул. Лісовій в смт. Городниця Новоград-Волинського району, оскільки наявні двоякі відомості про місце відкриття спадщини та відсутній факт прийняття спадщини ОСОБА_1 /а.с.3/.

Також встановлено, що на момент смерті ОСОБА_3 проживав без реєстрації шлюбу з ОСОБА_8 в смт. Городниця Новоград-Волинського району, від даного шлюбу народилась дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 28 квітня 2007 року за №2-о-71/07 /а.с.18/.

Згідно з положеннями чч. 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1222, ч. 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк.

Таким чином, виходячи з аналізу зазначених правових норм фактичне подання особою в передбачений законом строк заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи постійне проживання спадкоємця зі спадкодавцем свідчить про прийняття нею спадщини.

В порушення фундаментальних приписів процесуального закону, а саме ст.ст. 10, 60 ЦПК України, позивачка, не надала допустимих, змістовних та достовірних доказів які б свідчили, що вона у передбачений законом строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини або, що вона постійно проживала зі спадкодавцем чи хоча б вчинила будь-які активні дії, що свідчили б про наявність у неї фактичного волевиявлення, спрямованого на володіння, користування та розпорядження спадщиною (підтриманні майна, що входить до складу спадщини, у належному стані, пред'явленні претензій до боржників спадкодавця, погашенні його боргів, сплаті податків та зборів, здійсненні за рахунок спадщини інших виплат, дозволених законом).

Твердження позивача, що на момент смерті спадкодавця ОСОБА_3 вона проживала разом з ним спростовуються вищезазначеним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суд.

Отже, виходячи з установлених дійсних обставин справи, суд приходить до висновку, що позивачка не довела факту порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів з боку відповідачів, а тому у позові слід відмовити повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215, 256 ЦПК України, ст.ст. 1220, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в особі законного представника ОСОБА_7 про визнання права власності на 1/3 спадкового майна в порядку спадкування за законом відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: