Провадження : 22ц/2090/8689/12р. Головуючий 1-ї інстанції Лазюк С.В.
Справа : 2-6428/12 Доповідач - Шевченко Н.Ф.
Категорія : захист честі, гідності,
РІШЕННЯ
25 грудня 2012 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської об ласті в складі :
головуючого - Шевченко Н.Ф.
суддів - Бобровського В.В., Кокоші В.В.
при секретарі - Гелашвілі Т.Г.
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, -
В С Т А Н О В И Л А :
У березні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що відповідачка особисто і прилюдно у виступах і розмовах, а також письмово за власним підписом поширює про нього недостовірну інформацію, фактично звинувативши у скоєнні злочину.
Неправомірними діями ОСОБА_1 принижено його честь та гідність, ділова репутація, оскільки він тривалий час працює на керівних посадах, а також заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в моральних стражданнях та переживаннях, в зв'язку з чим просив зобов'язати відповідачку спростувати поширену інформацію у той же спосіб, яким цю інформацію було поширено і стягнути з неї моральну шкоду в розмірі 1 грн.
Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2012 року позов задоволено.
Визнано, що поширені ОСОБА_1 відомості, про ОСОБА_3 висловлені наступним чином:
- «Проте на початку жовтня зазначеною особою ОСОБА_3 із використанням того ж «наказу»почали здійснюватися заходи, направлені, зокрема, на отримання дублікату ліцензії на здійснення телемовної діяльності (як нам стало відомо, він навіть оплатив держмито за видачу дубліката ліцензії від імені ПрАТ «ТРК «Фора»та отримав на руки сам дублікат, хоча не мав на це жодного права). Також, нещодавно на прес-конференції, яка 20.10.2011р. транслювалася Інформаційним агентством «Статус Кво»(Харків) було повідомлено, що ОСОБА_3, «відновлено»(тобто, незаконно виготовлено дублікат) печатку ПрАТ «ТРК «Фора»…;
- ОСОБА_3 достовірно знаючи про те, що накази № 15/к від 30.09.2011р., № 16/к від 08.10.2011 р. та № 17/к від 10.10.2011 р. були сфальсифіковані, та розуміючи, що він є неправомочною особою, оскільки генеральним директором станом на 30.09.2011 року є ОСОБА_1 неправомірно (в порушення встановленого порядку та за відсутності підстав) прийняв на себе повноваження в.о. генерального директора ПрАТ «ТРК «Фора»;
- Надалі, ОСОБА_3, діючи в своїх особистих інтересах, в жовтні 2011р., самовільно присвоївши службове звання, діючи шляхом обману стосовно свого дійсного статусу, замовчуючи свій дійсний статус та пред'явивши підроблений наказ № 15/к від 30.09.2011р., звернувся з заявою до ОСОБА_4 України з питань телебачення та радіомовлення про видачу дублікату ліцензії на здійснення телемовної діяльності ПрАТ «ТРК «Фора», зазначивши відомості про себе як «генеральний директор ПрАТ «Фора»;
- «В подальшому ОСОБА_3, самовільно присвоївши звання службової особи -в.о. генерального директора ПрАТ «ТРК «Фора», в жовтні 2011р. діючи в своїх особистих інтересах отримав в ОСОБА_4 України з питань телебачення та радіомовлення дублікат ліцензії на здійснення телемовної діяльності на ПрАТ «ТРК «Фора», що є офіційним документом, та привласнив її шляхом шахрайства, ввівши в оману працівників ОСОБА_4 України з питань телебачення та радіомовлення…».
- ОСОБА_3., директор Эпсилон-ТВ, работающей под той же маркой Триолан, что и УЦК, подделав документы, частично завладел имуществом «Форы»и обманным путем получил дубликат лицензии Нацсовета по вопросам телевидения и радиовещания. Осуществить такой захват ОСОБА_3 удалось благодаря…»- не відповідають дійсності, принижують мою честь, гідність, ділову репутацію та є недостовірними.
Зобов'язано ОСОБА_1 припинити неправомірне приниження честі, гідності, ділової репутації шляхом припинення розповсюдження наступної інформації:
- «Проте на початку жовтня зазначеною особою ОСОБА_3 із використанням того ж «наказу»почали здійснюватися заходи, направлені, зокрема, на отримання дублікату ліцензії на здійснення телемовної діяльності (як нам стало відомо, він навіть оплатив держмито за видачу дубліката ліцензії від імені ПрАТ «ТРК «Фора»та отримав на руки сам дублікат, хоча не мав на це жодного права). Також, нещодавно на прес-конференції, яка 20.10.2011р. транслювалася Інформаційним агентством «Статус Кво»(Харків) було повідомлено, що ОСОБА_3 «відновлено»(тобто, незаконно виготовлено дублікат) печатку ПрАТ «ТРК «Фора»…;
- ОСОБА_3, достовірно знаючи про те, що накази № 15/к від 30.09.2011р., № 16/к від 08.10.2011 р. та № 17/к від 10.10.2011 р. були сфальсифіковані, та розуміючи, що він є неправомочною особою, оскільки генеральним директором станом на 30.09.2011 року є ОСОБА_1, неправомірно (в порушення встановленого порядку та за відсутності підстав) прийняв на себе повноваження в.о. генерального директора ПрАТ «ТРК «Фора»;
- «Надалі, ОСОБА_3, діючи в своїх особистих інтересах, в жовтні 2011р., самовільно присвоївши службове звання, діючи шляхом обману стосовно свого дійсного статусу, замовчуючи свій дійсний статус та пред'явивши підроблений наказ № 15/к від 30.09.2011р., звернувся з заявою до ОСОБА_4 України з питань телебачення та радіомовлення про видачу дублікату ліцензії на здійснення телемовної діяльності ПрАТ «ТРК «Фора», зазначивши відомості про себе як «генеральний директор ПрАТ «Фора»;
- «В подальшому ОСОБА_3О, самовільно присвоївши звання службової особи -в.о. генерального директора ПрАТ «ТРК «Фора», в жовтні 2011 року діючи в своїх особистих інтересах отримав в ОСОБА_4 України з питань телебачення та радіомовлення дублікат ліцензії на здійснення велемовної діяльності на ПрАТ «ТРК «Фора», що є офіційним документом, та привласнив її шляхом шахрайства, ввівши в оману працівників ОСОБА_4 України з питань телебачення та радіомовлення…».
- «ОСОБА_3, директор Эпсилон-ТВ, работающей под той же маркой Триолан, что и УЦК, подделав документы, частично завладел имуществом «Форы»и обманным путем получил дубликат лицензии Нацсовета по вопросам телевидения и радиовещания. Осуществить такой захват ОСОБА_3 удалось благодаря…», дослівно викладеної або тотожної їй за змістом.
Зобов'язано ОСОБА_1 спростувати недостовірну інформацію про ОСОБА_3 шляхом вчинення протягом 1-го місяця з дня набрання рішення законної сили наступних дій:
а) «Проте на початку жовтня зазначеною особою ОСОБА_3 із використанням того ж «наказу»почали здійснюватися заходи, направлені, зокрема, на отримання дублікату ліцензії на здійснення телемовної діяльності (як нам стало відомо, він навіть оплатив держмито за видачу дубліката ліцензії від імені ПрАТ «ТРК «Фора»та отримав на руки сам дублікат, хоча не мав на це жодного права). Також, нещодавно на прес-конференції, яка 20.10.2011р. транслювалася Інформаційним агентством «Статус Кво»(Харків) було повідомлено, що ОСОБА_3 «відновлено»(тобто, незаконно виготовлено дублікат) печатку ПрАТ «ТРК «Фора»…;
б) ОСОБА_3, достовірно знаючи про те, що накази №15/к від 30.09.2011р., №16/к від 08.10.2011р. та №17/к від 10.10.2011р. були сфальсифіковані, та розуміючи, що він є неправомочною особою, оскільки генеральним директором станом на 30.09.2011 року є ОСОБА_1, неправомірно (в порушення встановленого порядку та за відсутності підстав) прийняв на себе повноваження виконуючого обов'язки генерального директора ПрАТ «ТРК «Фора»;
в) «Надалі, ОСОБА_3, діючи в своїх особистих інтересах, в жовтні 2011 р., самовільно присвоївши службове звання, діючи шляхом обману стосовно свого дійсного статусу, замовчуючи свій дійсний статус та пред'явивши підроблений наказ № 15/к від 30.09.2011р., звернувся з заявою до ОСОБА_4 України з питань телебачення та радіомовлення про видачу дублікату ліцензії на здійснення телемовної діяльності ПрАТ «ТРК «Фора», зазначивши відомості про себе як «генеральний директор ПрАТ «Фора»;
г) «В подальшому ОСОБА_3, самовільно присвоївши звання службової особи -виконуючого обов'язки генерального директора ПрАТ «ТРК «Фора», в жовтні 2011р. діючи в своїх особистих інтересах отримав в ОСОБА_4 України з питань телебачення та радіомовлення дублікат ліцензії на здійснення велемовної діяльності на ПрАТ «ТРК «Фора», що є офіційним документом, та привласнив її шляхом шахрайства, ввівши в оману працівників ОСОБА_4 України з питань телебачення та радіомовлення…».
д) ОСОБА_3, директор Эпсилон-ТВ, работающей под той же маркой Триолан, что и УЦК, подделав документы, частично завладел имуществом «Форы»и обманным путем получил дубликат лицензии Нацсовета но вопросам телевидения и радиовещания. Осуществить такой захват ОСОБА_3 удалось благодаря…», є недостовірною. ОСОБА_3 не є рейдером та не вчиняв неправомірних дій, зазначених мною до цієї прес-конференції.
- Направити за свій рахунок заяву зі змістом «Інформація поширена мною, ОСОБА_1, про ОСОБА_3 у заяві від 27.10.2011 р. на Вашу адресу є недостовірною. ОСОБА_3 не є рейдером та не вчиняв неправомірних дій, зазначених у заяві»наступним особам та органам:
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 1 (одна) гривня 00 копійок, а також судовий збір у розмірі 214 грн. 60 коп.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм процесуального і матеріального права.
Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Статтею 32 Конституції України та гл.20 Цивільного Кодексу України кожному гарантовано судовий захист честі, гідності та ділової репутації.
Посилаючись на ст.277 ЦК України, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. При цьому він виходив з того, що факт поширення відповідачем негативної недостовірної інформації відносно позивача знайшов підтвердження.
Суд зазначив, що позивач є публічною особою, розповсюджена інформація є негативною, оскільки містить у собі відомості про порушення законів України, та мало місце порушення права ОСОБА_3 на недоторканість ділової репутації.
Колегія не може погодитися з цим висновком, оскільки суд дійшов його без всебічної оцінки обставин справи та достатніх доказів і всупереч розясненням Верховного Суду України, Конституційного Суду України та міжнародної практики Європейського Суду.
У п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»Верховний Суд України зазначив, що беручи до уваги конституційні положення, суди при вирішенні справ такої категорії повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. На думку колегії суд першої інстанції не дотримався такого принципу.
За розясненнями Верховного Суду у п.16 постанови Пленуму відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових осіб цих органів, що зобовязані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Тому, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевіряти таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки в такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст.40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.
Підставою для спростування відомостей у судовому порядку є наявність завідомо неправдивих відомостей, а також коли буде встановлено, що для такого звернення не було жодних підстав і воно не було викликано наміром виконати свій громадський обовязок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси.
За п. 19 вищевказаної постанови Пленуму, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суд повинен визначити характер такої інформації чи вона є фактичним твердженням, чи оціночним судженням, які, за винятком образи та наклепу, є висловленням і не містять фактичних даних, зокрема критика оцінки дій навіть з використанням гіпербол, алегорій та сатири.
Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які були вираженням субєктивної думки і поглядів відповідача, і їх не можна перевірити на предмет відповідності дійсності і спростувати. Такої практики дотримується Європейський Суд при тлумаченні ст.10 Міжнародної Конвенції з прав людини.
Зі справи вбачається, що у своєму зверненні до Голови Міжвідомчої комісії з питань протидії протиправному поглинанню та захопленню підприємств при Кабінеті Міністрів України ОСОБА_5, Голови Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку ОСОБА_6, Голови Державного комітету телебачення та радіомовлення України ОСОБА_7, Голови ОСОБА_4 ради України з питань телебачення та радіомовлення ОСОБА_8, Голови Комітету Верховної ОСОБА_4 України з питань свободи слова та інформації ОСОБА_9, Першого заступника голови комітету Верховної ОСОБА_4 України з питань правосуддя ОСОБА_10, Радника Президента України -Керівника Головного управління з гуманітарних і суспільно-політичних питань Адмінстрації Президента України ОСОБА_11, Уповноваженого Верховної ОСОБА_4 України з прав людини ОСОБА_12, Голови ОСОБА_4 спілки журналістів України ОСОБА_13 відповідачка, діючи як генеральний директор приватного акціонерного товариства «ТРК «Фора» виклала факти відносно конфліктної ситуації щодо приватного акціонерного товариства «ТРК «Фора»та висловила побоювання про загрозу рейдерського захоплення телекомпанії.
Тобто, направляючи лист посадовим особам компетентних Державних органів України, відповідачка діяла як посадова особа, а не приватна.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції не врахував розяснень, що містяться в п. 11вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України про те, що відповідачем у випадку поширення інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, зокрема при підписанні характеристики тощо, є юридична особа, в якій вона працює. Враховуючи, що розгляд справи може вплинути на права та обов'язки цієї особи, остання може бути залучена до участі у справі в порядку, передбаченому статтею 36 ЦПК.
Колегія суддів також вважає за необхідне вказати і на таке. Зі змісту позовної заяви вбачається, що як на джерело недостовірної інформації, позивач посилався на два листи за підписом генерального директора приватного акціонерного товариства «ТРК «Фора» ОСОБА_1 В одному із цих листів взагалі відсутній адресат, а тому доказів того, що вказаний лист будь-кому направлявся суду не надано.
Крім того, визнаючи недостовірною інформацію щодо:
- ОСОБА_3 достовірно знаючи про те, що накази № 15/к від 30.09.2011р., № 16/к від 08.10.2011 р. та № 17/к від 10.10.2011 р. були сфальсифіковані, та розуміючи, що він є неправомочною особою, оскільки генеральним директором станом на 30.09.2011 року є ОСОБА_1 неправомірно (в порушення встановленого порядку та за відсутності підстав) прийняв на себе повноваження в.о. генерального директора ПрАТ «ТРК «Фора»;
- Надалі, ОСОБА_3, діючи в своїх особистих інтересах, в жовтні 2011р., самовільно присвоївши службове звання, діючи шляхом обману стосовно свого дійсного статусу, замовчуючи свій дійсний статус та пред'явивши підроблений наказ № 15/к від 30.09.2011р., звернувся з заявою до ОСОБА_4 України з питань телебачення та радіомовлення про видачу дублікату ліцензії на здійснення телемовної діяльності ПрАТ «ТРК «Фора», зазначивши відомості про себе як «генеральний директор ПрАТ «Фора»;
- «В подальшому ОСОБА_3, самовільно присвоївши звання службової особи -в.о. генерального директора ПрАТ «ТРК «Фора», в жовтні 2011р. діючи в своїх особистих інтересах отримав в ОСОБА_4 України з питань телебачення та радіомовлення дублікат ліцензії на здійснення телемовної діяльності на ПрАТ «ТРК «Фора», що є офіційним документом, та привласнив її шляхом шахрайства, ввівши в оману працівників ОСОБА_4 України з питань телебачення та радіомовлення…», суд взагалі не вказав де міститься вказана інформація, оскільки у вищезазначених листах вона взагалі відсутня (а.с.15-20).
З огляду на наведене колегія вважає, що висновки суду про обґрунтованість позову є хибними, не відповідають фактичним обставинам та вимогам закону, а тому колегія судів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди.
Виходячи з наведеного та керуючись статтями 303, 304, пунктом 2 частини першої статті 307, пунктами 2, 4 частини першої статті 309, статтями 314, 316 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області,
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.
Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2012 року скасувати та ухвалити нове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди відмовити.
Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді