Справа № 2-2732/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

"07" грудня 2012 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді: Адамовича О.Й.

за участю секретаря: Агейчевої Ю.А.

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4, представника третьої особи адвоката ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ПП ОСОБА_6М, третя особа ОСОБА_4 та АТ «ПРОСТО страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ПП ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, обгрунтовучи позовні вимоги тим, що 12 травня 2011 року водій відповідача ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1, який належить на праві власності ПП ОСОБА_6 порушуючи вимоги Правил дорожнього руху України, здійснив обгін автомобіля НОМЕР_2 яким керував позивач. Внаслідок ДТП позивач отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді тупої травми тулубу у вигляді множинних переломів 1-10 ребер зліва, забою лівої легені, лівобічного гемопневомтораксу, підшкірної емфіземи мяких тканин грудної клітки зліва, розриву селезінки та лівої нирки.

Внаслідок скоєного правопорушення, позивачу було завдано значну шкоду як його здоров'ю так і майну. Як зазначає позивач, він переніс важкі емоційно-вольові переживання, пережиті ним почуття приниження, пригніченості, розпачу неповноцінності, стану психологічного дискомфорту тощо. Ці почуття викликані протиправним посяганням на його життя і здоров"я, заподіянням шкоди здоровю, у тому числі спотворенням відкритих частин тіла людини шрамами та рубцями під пережитих операцій. Також він зазнав значних фізичних страждань - це фізичний біль пов'язаний із заподіянням шкоди його здоров'ю. Зокрема, позивач зазначає, що завдана йому моральна шкода виражається у фізичному болі і стражданнях, які він зазнав внаслідок каліцтва та іншого ушкодження здоров'я. Також, завдана йому моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у звязку з протиправною поведінкою щодо нього, членів його сім'ї, у душевних стражданнях, яких зазнав позивачу звязку із пошкодженням його майна (автомобіля).

Внаслідок отриманих тяжких травм після ДТП, проведення важких операцій з видалення нирки та селезінки та довготривалої реабілітації після ДТП, погіршення здоровя та неможливості відновлення звичного способу життя, який був до вчинення неправомірних дій з боку працівника відповідача, позивачу була завдана моральна шкода яка ним оцінена у розмірі 300 000,00 (триста тисяч) гривень. Позивач зазначає, що розмір відшкодування завданої моральної шкоди 300 000,00 (триста тисяч) гривень - є цілком обґрунтованим, визначений в межах розумності та відповідає завданим моральним стражданням у звязку з втратою здоровя та завданим фізичним болем.

За порушення правил безпеки дорожнього руху, водій автомобіля «Газ-53» ОСОБА_4 згідно постанови Житомирського районного суду Житомирської області визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, однак звільнено від кримінальної відповідальності згідно Закону України «Про амністію» від 08.07.2011 року.

Внаслідок ДТП, як зазначає позивач, постраждало і його майно, зокрема автомобіль НОМЕР_3, який отримав механічні пошкодження, чим спричинено матеріальний збиток на суму 59835.89 гривень, що підтверджується висновком експерта № 3047 від 29.06.2011 р. Страховою компанією позивачу було виплачено 29 438.23 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 16778 від 13.10.11 р., тому фактично стягненню з відповідача додатково підлягає 30397,66 гривень, а також 480грн. витрат на проведення авто-товарознавчого дослідження. Позивач вважає, що дана сума є цілком обґрунтованою та випливає із вартості проведеною автотоварознавчого дослідження збитків, нанесених майну потерпілого внаслідок ДТП.

Зазначені факти були встановлені та дослідженні при розгляді кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та відносно якого було винесено постанову Житомирським районним судом. Експерт у своєму висновку чітко визначив вартість нанесених матеріальних збитків майну потерпілого. Відповідно до норм чинного цивільного процесуального законодавства України висновок експерта є письмовим доказом, а згідно ч. 2 ст. 64 ЦІІК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. А тому, висновок експерта є вагомим джерелом доказів по справі, його не можливо не враховувати, так як у наявності не має інших доказів та підстав, за яких можливо було б визначити розмір нанесених матеріальних збитків майну потерпілого.

Позивач зазначає, що внаслідок отриманих в ДТП травм, перебував на стаціонарному лікуванні у медичному закладі і за час вимушеної відсутності на робочому місці він втратив заробітну плату. Від так, за період з 12 травня по 02 листопада 2011 р. згідно довідки № 1358 від 22.11.2011р. загальна сума доходу за період перебування позивача на лікарняному мала становити 21 264,74 гривні.

Власником транспортного засобу «ГАЗ-53» д/н НОМЕР_4, яким керував винний у скоєнні ДТП громадянин ОСОБА_4ІО. - є ПП ОСОБА_6 Так як винуватець ДТП ОСОБА_4 перебував із останнім у трудових відносинах, тому позивач вважає, що шкода завдана його майну та здоров'ю повинна бути відшкодована підприємцем, з урахуванням всіх обставин завданої матеріальної та моральної шкоди позивачу.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав з наведених у позові підстав та додаткових пояснень від 28.08.2012 року, просив позов задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав повністю, просила в позові відмовити. Зокрема, в заперечення позову представником відповідача було вказано, що відповідач застрахував свою цивільно-правоуа відповідальність як власника транспортного засобу згідно укладеного договору з третьою особою АТ «Просто-страхування» і страховою компанією позивачу було відшкодована завдана шкода внаслідок ДТП. Вимоги щодо відшкодування втраченого заробітку є безпідставними, оскільки надані позивачем довідки про розмір заробітної плати підписані невстановленою особою. Кпім того, вимоги про стягнення 300000грн. моральної шкоди також є безпідставними та необґрунтованими.

Третя особа ОСОБА_4 позовні вимоги заперечив, без надання будь-яких письмових пояснень.

Третя особа ПАТ «Просто-страхування» у запереченнях на позов від 10.07.2012р. №04-861 (а.с. 63-65) зазначила, що повністю виконала взяті на себе зобовязання відповідно до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при цьому інші вимоги повинні предявлятися на підставі ст. 1194 ЦК України.

Також, представником ПАТ «Просто-страхування» заявлено клопотання про розгляд справи без участі представника.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та третіх осіб, всебічно та повно зясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав.

12 травня 2012 року ОСОБА_4 (третя особа) керуючи автомобілем НОМЕР_1 (власником якого є відповідач ОСОБА_6М.) поблизу буд. 42 по вул. Жовтневій в с. Левків Житомирського району, порушуючи вимоги п.п.12.3, 14.6 «а» ПДР України, здійснив обгін на перехресті та під час виникнення небезпеки не вжив заходів щодо зупинки транспортного засобу на якому рухався та здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_1 (позивач), внаслідок чого автомобіль позивача зазнав пошкоджень. Сам ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді тупої травми тулубу, множинних переломів 1-10 ребер зліва, забою лівої легені, лівобічного гемопневмоторексу, підшкірної емфіземи мяких тканин грудної клітки зліва розриву селезінки та лівої нирки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Дані обставини були встановлені постановою Житомирського районного суду від 22.08.2011р. при розгляді кримінальної справи №1-237/11 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, матеріали якої були витребуванні та оглянуті судом.

Вказаною постановою ОСОБА_4 було звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.286 КК України і провадження у справі закрито на підставі ст.1 Закону України «Про амністію» від 08.07.2011р. (а.с. 12).

Крім того, обставини ДТП за участю ОСОБА_4 та ОСОБА_1 визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що згідно ст. 61 є підставою для звільнення від доказування.

Проте, суд вважає за необхідне зазначити, що факт належності ОСОБА_6 автомобіля марки ГАЗ 5327, 1986 року випуску, реєстраційний №АМ 8799АЕ, підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів №012011 від 13.01.2011р., полісом АА /1086824 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 13.01.2011р., які були укладені між ОСОБА_6 та ПАТ «Просто-страхування» (а.с. 43-45).

Згідно ч.1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною 2 статті 1187 ЦК України, визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч.1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно відповіді Житомирського міського центру зайнятості від 05.10.2012р. наданої на адвокатський запит, вказується, що між фізичною особою підприємцем ОСОБА_6 12.05.2011р. був зареєстрований трудовий договір з найманим працівником ОСОБА_4 за №9, який було розірвано сторонами 12.08.2011р. (а.с. 160).

Крім того, факт трудових відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на час скоєння ДТП не заперечується представниками відповідача та третьої особи, а також встановлено постановою у кримінальній справі №1-237/11.

Таким чином, позивач правомірно звернувся з позовом до ПП ОСОБА_6, оскільки саме його працівник є винним у скоєні ДТП в якому постраждав позивач.

В позовній заяві позивач ставить вимогу щодо стягнення на його користь з відповідача 30397,66грн. матеріального збитку та 480 грн. сплачених коштів за проведення авто-товарознавчого дослідження.

На думку суду, такі вимоги є безпідставними виходячи з наступного.

Обґрунтовуючи вимогу щодо стягнення 30397,66грн. матеріальних збитків, позивач вказує, що в результаті ДТП належний йому на праві власності автомобіль НОМЕР_5 отримав пошкодження на загальну суму 59835,89грн. в підтвердження чого надано висновок експертного авто-товарознавчого дослідження №3047 від 29.06.2011р. (а.с. 3-10).

Страховою компанією було виплачено позивачу 29438,23грн., що підтверджується платіжним дорученням №16778 від 13.10.11р. (а.с. 11), а тому з відповідача додатково підлягають стягненню 30397,66грн., а також 480 грн. сплачених коштів на проведення експертизи, всього збитків завдано майну на 30877,66грн.

Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судом встановлено, що між ОСОБА_6 та ПАТ «Просто-страхування» були укладені договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів №012011 від 13.01.2011р. та поліс АА /1086824 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 13.01.2011р., а саме автомобіля марки ГАЗ 5327 д/н АМ 8799АЕ.

Договір, поліс було укладено за договором І типу, який передбачав страхування відповідальності за збиток, заподіяний життю, здоров'ю, майну третіх осіб в результаті експлуатації транспортного засобу, вказаного в договорі страхування, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах.

12.05.2011р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля відповідача під керуванням водія ОСОБА_4.

13.05.11р. ОСОБА_6 звернувся до АТ «Просто- страхування з повідомленням про настання страхового випадку, а 23.05.2011р. з таким повідомленям звернувся ОСОБА_7 (батько позивача) (а.с. 68-69, 95-96).

27.05.2011р. оцінювачем (спеціалістом) ДП Український експертний центр «Експерт сервіс авто» ОСОБА_8 було проведено оцінку автомобіля «Део Ланос» д/н АМ 2235АО про що складено звіт №122 (а.с. 85-91). В результаті проведеної оцінки оцінювачем зроблено висновок, що матеріальні збитки, завдані позивачу в результаті пошкодження автомобіля в ДТП склала 52015,13грн., що являє собою дійсну ринкову вартість автомобіля на момент пошкодження, при цьому вартість відновлювального ремонту склала 52286,62грн., у звязку з чим було встановлено економічну недоцільність відновлення транспортного засобу.

В преамбулі Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004р., зазначається, що цей Закон регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно ст. 3 Закону, обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 30 Закону передбачено порядок відшкодування шкоди, повязаний з фізичним знищенням транспортного засобу.

Так, відповідно до ч.1 ст. 30 Закону, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням його фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Частинами 2 та 3 статті 30 Закону встановлюється, що якщо власник транспортного засобу не згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи МТСБУ.

Згідно звіту №853/2576-ост від 08.08.2011р., який зроблено ФОП «Дронов Дмитро Сергійович» утилізаційна вартість автомобіля «Део Ланос» державний номер АМ 2235АО, який пошкоджено в ДТП склала 22576,90грн. (а.с. 78, 79).

На підставі поданої заяви від 30.09.2011р. на виплату страхового відшкодування позивачу 14.10.2011р. на підставі платіжного доручення №16778 від 13.10.2011р. було виплачено страхове відшкодування в сумі 29438,23грн. (а.с.11), що становить різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди та згідно розрахунку від 12.10.11р. була обрахована за формулою 52015,13грн. 22576,90грн. = 29438,23грн.

Отже, виходячи із змісту ч.2 ст. 30 Закону, а також враховуючи заяву від 30.09.2011р. на виплату страхового відшкодування, суд доходить висновку, що позивач не погодився з визнанням транспортного засобу фізично знищеним та отримав страхове відшкодування з у рахуванням вартості залишків автомобіля, які залишилися в нього, а тому його вимога про стягнення з відповідача 30397,66грн. є безпідставними.

Необґрунтованими є також посилання позивача при визначенні суми збитків, яка на яго думку підлягає додатковому стягненню з відповідача і на висновок експертного авто товарознавчого дослідження №3047, який зроблено підприємцем ОСОБА_9 від 29.06.2011р. (а.с. 3-10).

В позовній заяві та в письмових поясненнях позивач вказує, що згідно даного висновку йому спричинено матеріальний збиток в сумі 59835,89грн., що являє собою вартість відновлювального ремонту відповідно до пункт 3 Висновку. Проте, позивачем не враховано, що згідно заключної частини Висновку, за результатами дослідження було встановлено, що матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля «Део Ланос» складає 49239,18грн., що є ринковою вартістю автомобіля визначеною в пункті 4 Висновку (а.с. 5).

Таким чином, як у Звіті №122 від 27.05.2011р., який зроблено на замовлення страхової компанії, так і у Висновку 3047, зробленому за заявою позивача, завданими збитками власнику автомобіля «Део Ланос» д/н АМ 2235АО являється ринкова вартість т/з на момент ДТП, а не відновлювальна вартість.

Позивач самостійно погодився на такий вид відшкодування, та мав знати, що відновлювальна вартість буде перевищувати ринкову вартість автомобіля згідно проведених експертних досліджень, а тому сам повинен нести ризики такого вибору.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що виходячи з договору добровільного страхування від 13.01.2011р. та полісу обовязкового страхування від 13.01.2011р. відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідальність на 75000грн., таким чином, ліміт відповідальності повністю покривав, як ринкову вартість автомобіля на момент ДТП так і відновлювальні роботи. До того ж, згідно ст. 1194 ЦК України, відповідач зобов'язаний був би сплатити потерпілому лише різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З зазначених вище підстав не може бути задоволена і вимога позивача про стягнення з відповідача 480грн. витрат на проведення авто-товарознавчого дослідження.

Безпідставними є вимоги позивача про стягнення з відповідача втраченого заробітку по місцю роботи за час перебуванні на лікарняному у період з 12.05. по 02.11.2011 року.

В підтвердження своїх вимог позивачем була надана довідка ДП «Житомирське лісове господарство» про заробітну плату та інші прибутки за 2011 рік ОСОБА_1 від 22.11.2011р. №1358, згідно якої сума нарахованої заробітної плати у травні жовтні 2011 року склала 21264,74грн. (а.с. 26).

Оскільки, дана довідка викликала сумнів в представника відповідача щодо її законності, судом була витребувана інформація щодо зроблених позивачу виплат у 2011 році.

На запит суду, ДП «Житомирське лісове господарство» надало довідку №759від 24.07.2012р., з якої вбачається, що в травні місяці 2011р позивачу було нараховано 900,83грн. заробітної плати, а у період з травня по листопад 2011р ОСОБА_1 здійснювалися нарахування та виплачувалися страхові платежі по лікарняних листах на загальну суму 20328грн., а також у вересні 2011р. була нарахована премія до свята в сумі 122,67грн. (а.с. 121-127). Таким чином, виходячи з отриманої у травні 2011року заробітної плати та у вересні 2011 року премії, загальний дохід позивача з урахуванням страхових виплат по лікарняним листам склав 21351,50грн. (20328грн. + 900,83грн. + 122,67грн. = 21351,50грн.), що перевищує заявлену позивачем до стягнення суму втраченої заробітної плати.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно ст.. 23 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов'язана: з лікуванням потерпілого; з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; із стійкою втратою працездатності потерпілим; із смертю потерпілого.

Згідно ч.1 ст. 25 Закону, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я час втрати працездатності. Зокрема, доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю.

З укладених договору добровільного страхування та полісу обовязкового страхування між АТ «Просто страхування» та відповідачем, вбачається, що останій застрахував свою цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну життю і здоровю.

Таким чином, сума не отриманого доходу позивача як потерпілої особи, також підлягала відшкодуванню за рахунок страхових виплат.

Щодо вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В ст. 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно ст.ст.1,10 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.129 Конституції України одним із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

Згідно приписів ч. 2, ч. 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було заподіяно внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно ч.1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до п.п. 1-3 ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно ч.3 та ч.4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Частиною 2 статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Як вказувалося вище, в результаті ДТП за участю позивача та працівника відповідача, ОСОБА_1 отримав ушкодження здоровя у вигляді тупої травми тулубу, множинних переломів 1-10 ребер зліва, забою лівої легені, лівобічного гемопневмоторексу, підшкірної емфіземи мяких тканин грудної клітки зліва розриву селезінки та лівої нирки.

Експертним висновком №2151 від 23.06.2011р., який міститься в матеріалах кримінальної справі №1-237/11, було підтверджено завдання ОСОБА_1 тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в наслідок ДТП 12.05.2011р. (аркуш кримінальної справи №87).

Також, отримання тілесних ушкоджень та проведення операції підтверджується епікризом з медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1Й (а.с.14).

В результаті отриманих травм та погіршення загального стану здоров`я, позивач став інвалідом 2-ї групи, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК №721928 (а.с. 24).

Тому, суд приходить до висновку, що позивач правомірно ставить вимогу про відшкодування йому моральної шкоди у зв`язку з завдання шкоди каліцтвом та іншим ушкодженням здоров`я.

Суд вважає, що позивачу завдано моральної шкоди також і в зв'язку з пошкодженням автомобіля. Позивач вимушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя, користуватися громадським транспортом для поїздок до експерта, в суд, внаслідок значного психічного впливу обставин, пов'язаних із цією подією, позивач був позбавлений можливості реалізації власних звичок і бажань. Крім того, винні дії працівника відповідача ПП ОСОБА_6 зумовили необхідність позивача у неодноразовому відвідуванні юридичних консультацій.

Отже, при визначенні розміру відшкодування завданої моральної шкоди, суд враховує її глибину, тривалість страждань, які є до цього часу, розмір завданої матеріальної шкоди, установлений законодавством розмір мінімальної заробітної плати та затверджені розміри прожиткового мінімуму на одну особу для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення на час розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене та виходячи з принципу розумності та справедливості, зважаючи на розмір моральної шкоди визначений позивачем, суд вважає, що обґрунтованою сумою моральної шкоди, яка підлягає задоволенню є 80000грн.

В іншій частині заявленої суми моральної шкоди слід відмовити.

Згідно ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд також стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 800грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 3,15, 23,1167, 1172, 1194 ЦК України, ст. 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд, -

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 до ПП ОСОБА_6М, третя особа ОСОБА_4 та АТ «ПРОСТО страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ПП Троценко ОСОБА_10 на користь ОСОБА_1 80000 моральної шкоди.

Стягнути з ПП Троценко ОСОБА_10 на користь держави 800грн. судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира на протязі 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. Й. Адамович