РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2012

Зміївський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді Бібіка О.В.,

при секретарі: Онацькій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

05 вересня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому вказав, що 6 жовтня 1995 року він вступив у зареєстрований шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейне життя не склалося в звязку з систематичними сварками із-за непорозуміння та несу місництва характерів, що призвело до втрати почуття взаємної поваги та любові одне до одного. Просив розірвати шлюб між ним та відповідачем ОСОБА_2

Позивач ОСОБА_1 у поданій до суду заяві просив розгляд справи провести за його відсутності, на розірванні шлюбу наполягав.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, надала письмову заяву, в якій вказала, що позов визнає в повному обсязі, просила розгляд справи провести за її відсутності.

Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав:

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06 жовтня 1995 року, який оформили у Московському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, свідоцтво про одруження серії 1-ВЛ № 004436, актовий запис № 1401 /а.с. 4/.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, сторони не намагаються примиритись, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу не цікаве для позивача та відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Спору про майно між сторонами не існує.

Між сторонами досягнута згода про майбутнє місце проживання їхньої неповнолітньої дитини. За взаємною згодою син залишиться проживати разом з матірю.

2

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не цікаве для позивача та відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 169, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 115 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (до шлюбу Сороченко) ОСОБА_4, який зареєстрований 06 жовтня 1995 року у Московському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, свідоцтво про одруження серії 1-ВЛ № 004436, актовий запис № 1401 розірвати.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.В.Бібік