АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/2309/2012 Номер провадження 22-ц/1690/2309/2012Головуючий у 1-й інстанції Рожкова Н.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2012 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Триголова В.М.

Суддів: Омельченко Л.М., Пікуля В.П.,

при секретарі: Цюрі Я.В..

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтава справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 07 травня 2012 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення частки у спільному майні та визнання права власнгсті на 1/2 частину житлового будинку та 1/2 частину земельної ділянки.

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 07 травня 2012 року позов задоволено позов ОСОБА_3.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими побудовами, що знаходиться по вул. Кірова, 61 в м.Кобеляки і належить ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право власності №378 від 21 травня 2001 року.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,06 га, розташованої по вул. Кірова, 61 в м.Кобеляки, переданої для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що належить ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю1-ПЛ, № 046616, виданого 04 липня 1998 року , зареєстрованого за№425 в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір 214 грн. 60 коп.

Не погодившись з вказаним рішенням районного суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Cудом першої інстанції вірно встановлено, що 18.08.1996 року сторони зареєстрували шлюб, а 21.11.2007 року шлюб між ними був розірваний.

Як вбачається із договору купівлі-продажу, 16.10.1993 року ОСОБА_2 купила незакінчений будівництвом житловий будинок по вул. Кірова, 61 в м.Кобеляки Полтавської області, процент готовності якого становив - 30%, розташований на земельній ділянці розміром 600 кв.м. В період проживання в шлюбі сторони спільно завершили будівництво житлового будинку, побудували господарські будівлі. Будинок був зданий в експлуатацію і 21.05.2001 року на ім»я відповідачки було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок 04 липня 1998 року відповідачка приватизувала присадибну земельну ділянку і на її ім»я був виданий Державний акт на право приватної власності на землю.

Після розірвання шлюбу 21.11.2007 року позивач перестав проживати в будинку в зв»язку із створенням іншої сім»ї. Однак, він зареєстрований в цьому будинку до цього часу, в будинку знаходяться його особисті речі. Таким чином, він залишив свою частку у спільному майні за попереднім місцем проживання , не вимагаючи його поділу .Його права не порушувались відповідачкою.

Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу , належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст. 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об»єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 70 цього Кодексу у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч.2 ст.72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

У п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» початок позовної давності для вимоги про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не з дати прийняття постанови державного орагу РАЦС чи з дати набрання рішення суду законної сили, а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Оскільки за час шлюбу цінність майна істотно збільшилась внаслідок трудових та грошових затрат позивача та відповідачки, суд першої інстанції вірно визнав житловий будинок та земельну ділянку спільним сумісним майном подружжя.

Враховуючи, що ОСОБА_3 дізнався про порушення його права розпорядження спільним майном у 2012 році, коли відповідачка відмовилася надати йому правоустановлюючі документи на спільну нерухомість та мала намір продати спірне майно, інших доказів порушення прав позивача у користуванні будиноком не надала, то місцевий суд вірно прийшов до висновку, що строк позовної давності для звернення до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя ОСОБА_3 не пропущений.

Не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що житловий будинок фактично був збудований нею у 1996 році, до реєстрації шлюбу з відповідачем, оскільки відповідно до вимог ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації, у даному випадку з 21.05.2001 року.

За таких обставин, судова колегія дійшла до висновку, що порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування заочного рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 07 травня 2012 року та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 07 травня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

ВІРНО: