пров. 0827/2-2513/12
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2012 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Зарютіна П.В.,

при секретарі Прохорові Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Концерну Міські теплові мережі м. Запоріжжя до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, за яким зазначає, що згідно Рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 25 від 29.01.2009 року Про визначення виконавців житлово-комунальних послугу м. Запоріжжя, починаючи з 01.01.2009 року, виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено - Концерн Міські теплові мережі м. Запоріжжя в будинках, мережі яких безпосередньо приєднанні до теплових мереж концерну (п. 1.3 Рішення).

Далі зазначає, що у період з 12.05.2009 року по листопад 2009 року позивач надав послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

Проте мешканець вказаної квартири ОСОБА_2 11.05.2009 року помер.

Після його смерті спадщину прийняв відповідач, який 10.12.2009 року отримав свідоцтво про право на спадщину вказану квартиру.

Відповідач добровільно не оплатив суму боргу, у звязку з чим позивач, керуючись ст.ст. 1220, 1268 ЦК України, ч.2 ст. 166 ЖК України, Законом України Про житлово-комунальні послуги, просить суд стягнути з відповідача названу заборгованість в розмірі 425,50 грн. та судовий збір.

У судовому засіданні представник позивача наполіг на позові, а відповідач на позов заперечив, вказуючи на йог безпідставність.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню.

Дійсно, судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, у період з травня по листопад 2009 року позивач надав послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води на загальну суму 425,50 грн. у приміщення за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується відповідним розрахунком.

Проте мешканець вказаної квартири ОСОБА_2 11.05.2009 року помер.

Після його смерті спадщину прийняв відповідач, який 10.12.2009 року у пятій Запорізькій державній нотаріальній конторі отримав свідоцтво про право на спадщину вказану квартиру.

Позивач, наполягаючи на позові, зокрема, посилався на вимоги ч.2 ст. 166 ЖК України.

Проте зазначені положення встановлені законодавством щодо наймача та членів його сімї, а суду не було надано жодних доказів, що відповідач був членом ОСОБА_2

Власне, такі положення стосуються саме наймача жилого приміщення, а не споживача послуг, які надавав позивач.

Щодо положень ст.ст. 1216, 1220 та 1268 ЦК України, на які також посилався позивач, суд вважає зазначити наступне.

Дійсно, за ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), ч.5 ст. 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а ч. 4 ст. 319 ЦК та ст. 322 України зобовязують власника утримувати майно, що йому належить.

Проте ч. 2 ст. 1299 ЦК України визначено, що право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Як вбачається з вищевикладеного, правовстановлюючим документом відповідача щодо спадкового майна є відповідне свідоцтво про право на спадщину, видане 10.12.2009 року.

Таким чином, у будь-якому разі до видачі названого свідоцтва відповідач не мав жодних прав та обовязків власника квартири за адресою: АДРЕСА_1, бо така йому і не належала за Законом. Отже, і жодних зобовязань він і не може нести за надані позивачем послуги у вказане приміщення.

Більш того, стороною позивача не було суду надано належних та допустимих доказів того, що відповідач спожив вищевказані послуги позивача. Більш того, відповідач заперечував взагалі на позов, і як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 проживає та за зареєстрований за іншою адресою АДРЕСА_2. Отже, застосування положень Закону України Про житлово-комунальні послугив такому разі також не є можливим, оскільки судом не встановлено жодних правовідносин відносин між сторонами щодо надання житлово-комунальних послуг у період з 12.05.2009 року по листопад 2009 року.

Керуючись ст.ст. 319, 322, 1216, 1220, 1268, 1299 ЦК України, ч.2 ст. 166 ЖК України, ст.ст. 3, 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову Концерну Міські теплові мережі м. Запоріжжя до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: П.В. Зарютін