Справа № 22-ц-128/12 Головуючий у 1 інстанції: Іванюк І.Д.
Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 П. Ф.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2012 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого Петричка П.Ф.

Суддів Кота І.Н., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Дідусю О.Р.

з участю: апелянта ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_2

на заочне рішення Залізничного районного суду м.Львова від 11 грудня 2009 р.

по справі за позовом ПАТ ПроКредитБанкдо ОСОБА_4 про стягнення боргу,

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням позов задоволено, з відповідача в користь позивача стягнено 754686,33 і 1730 грн. судових витрат.

Вважаючи рішення незаконним в апеляційній скарзі відповідач і його представник вказали, що позивач намагався стягнути суму основного боргу, як вбачається із зведеного виконавчого напису нотаріуса, банк звернув стягнення на нерухоме майно на суму основного боргу 306064,34 грн., відсотки по прострочці 10314,92 грн., борг по відсотках за фактичне користування 2273,1 грн. та 39432,62 грн. пені, а всього 358085,57 грн. Водночас банк ще раз стягнув цю суму. Суд задоволив вимогу банку про стягнення пені за строк, за який пеня була стягнута за виконавчим написом нотаріуса, внаслідок помилок в підрахунках пені, суд міг стягнути 41224,52 грн., а не 396996,69 грн., врахувавши, що 39432,62 грн. пені позивач стягнув по виконавчому напису. Пункт договору 3.6 про нарахування пені в розмірі 0,5 відсотка є нікчемним, оскільки суперечить Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань.

Просили скасувати заочне рішення, ухвалити нове, яким частково задоволити позовні вимоги про стягнення 1791,9 грн. пені та відмовити в задоволенні решти вимог.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта в підтримання скарги, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її слід частково задоволити.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Серед інших питань, які вирішує суд під час ухвалення рішення, ст. 214 цього Кодексу визначає, що суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Розглядаючи спір, ухвалюючи заочне рішення і повністю задовольняючи позовні вимоги з підстав невиконання відповідачем умов кредитного договору, суд не взяв до уваги, що за виконавчим написом приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу від 15.05.2009 р. звернено стягнення на майно ОСОБА_4 і за рахунок його реалізації задоволено вимоги позивача у розмірі 358085,57 грн., з яких борг по капіталу 306064,84 грн., проценти по графіку 10314,92 грн., проценти за фактичне користування простроченим капіталом 2273,19 грн., пеня 39432,62 грн. (а.с.с.55).

Тобто, заявивши 6.04.2009 р. позов про стягнення боргу в сумі 337674,51 грн., а 9.11.2009 р. уточнивши його, вимагаючи стягнення 754586,33 грн. у т.ч. 317711,20 грн. боргу по капіталу, 10707,42 грн. проценти по графіку, 29171,01 грн. проценти за користування простроченим капіталом, 39696,69 грн. пені (а.с.45), у процесі розгляду судом справи, позивач подав заяву про звернення стягнення на майно за виконавчим написом нотаріуса для погашення частини боргу.

Статтею 61 Конституції України визначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Отже, оскаржуваним рішенням подвійно стягнено частину суми боргу, яка стягнена з відповідача у користь позивача виконавчим написом нотаріуса.

Тому рішення суду слід змінити, визначивши, що задоволенню підлягає позовна вимога про стягнення 369500,75 грн. в т.ч. 11646,36 грн. (317711,20 306064,34) борг по капіталу, 392,50 грн. (10707,42 10314,92) проценти по графіку, 26897,82 грн. (29171, 01 2273,19) проценти за користування простроченим капіталом, 357564,07 грн. (396996,69 39432,62) пені.

Суд безпідставно не скористався можливістю заслухати і перевірити доводи відповідача та виправлення допущеного при заочному розгляді справи недоліку, залишивши без задоволення заяву про перегляд заочного рішення.

Разом з тим, відповідачем не спростована наявність боргу по кредитному договору та правильність нарахування усіх його складових.

У відповідності з положеннями ст..88 ЦПК України, пропорційно до задоволення позовних вимог слід змінити суму стягнення з відповідача у користь позивача судових витрат з 1730 грн. на 870 грн.

Керуючись ст.ст. 88,303-305,307 ч.1п.3,309 ч.1п.п.1,3, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 задоволити частково.

Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 11 грудня 2009 р. змінити.

Визначити, що з ОСОБА_4 в користь ПАТ ПроКредитБанкслід стягнути борг у сумі 369500,75 грн. (триста шістдесят девять тисяч пятсот гривень 75 копійок) та 870 грн. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскарженим у касаційному порядку протягом двадцяти днів подачею касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: