Справа №0603/2693/12
Провадження № 2/0603/1518/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И .

22.11.2012року. Бердичівський міськрайонний суд в складі: головуючого судді Хавронюк О.Л., з участю секретаря - Лободи В.Л.,позивача, представників відповідача -ОСОБА_1,ОСОБА_2 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні взалі суду в м.Бердичеві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю "Бердичівське АТП-11837 " про визнання незаконним відсторонення від роботи, зміну дати та формулювання причин звільнення

В С Т А Н О В И В :

Позивачем згідно позову та уточнень до нього заявлено зазначені вимоги з тих підстав, що 28.03.2012 року він дізнався про те, що його відсторонено від роботи в цей день і йго звільняють за прогул, що мав місце 27.03.2012 року, хоча цей день був вихідним .Коли він відмовився заплатити 1000 грн, то йому було доведено, що він порушив графік роботи день працюєш, наступний вихідний. Такий графік його здивував і 28.03.2012 року він подав заяву про звільнення .30.03.2012 року в відділі кадрів йому повідомили, що звільняють його за прогул 29.03.2012 року .2.04.2012 року він писав пояснювальну , знову подав дві заяви про причини його не звільнення за заявою від 28.03.2012 року. 3.04.2012 року на засіданні профкому було надано згоду на його звільнення .Вважає, що прогулів він не допускав, просить змінити формулювання причин звільнення та дату звільнення на 3.04.2012 року.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав повністю. Ствердив, що графік, представлений відповідачем, не відповідає тому графіку,за яким він фактично працював -2 робочі дні, два вихідні дні .Підтвердженням дійсного стану роботи можуть бути шляхові листи,які відповідачем не надані.

Представники відповідача проти позову заперечили з підстав, викладених в письмовому запереченні.Так, відсторонення від роботи не мало місця .Позивачу було оголошено догану за прогул 27.03.2012 року , з наказом він ознайомлений. 29.03.2012 року позивач знову не вийшов на роботу ,що засвідчено доповідними записками, від пояснень про причини невиходу на роботу позивач відмовився.Тому адміністрація звернулась за згодою на звільнення до профспілкового комітету ,який на своєму засіданні 3.04.2012 року дав згоду на звільнення позивача за прогул.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши представлені сторонами письмові докази, прийшов до висновку про часткове задоволення позову.

Кожна сторона, як це становлено ст.ст.10,60 ЦПК України зобовязана довести або спростувати обставини ,викладені в позові, подати суду докази на підтвердження або в спростування заявлених вимог та довести перед судом їх переконливість.

Суд на підставі письмових доказів встановив факт перебування сторін в трудових відносинах 29.09.2010 року по 2.04.2012 року .Позивач звільнений згідно наказу № 44к від 3.04.2012 року за ст.40 п.4 КЗпП України за прогул ( а.с.4,40).

Підставою звільнення за прогул 29.03.2012 року без поважної причини в наказі № 44 к вказано доповідну записку диспечера, в.о. начальника колони та погодження профкому . За доповідною диспечера ОСОБА_4 (а.с.33) 29.03.2012 року водій ОСОБА_3 був запланований в резерв, станом на 12600 годин на роботу не з"явився, прчини не повідомив, на дзвінки з мобільного телефону не відповідає. За доповідною в.о. начальника колони ОСОБА_5 (а.с.30) позивач 29.03.2012 року був запланований за змінно-добовим завданням в резерв на 8:00 годин.В цей день на роботу не вийшов,де знаходиться не повідомив. Комісією по боротьбі з порушеннями трудової дисципліни ,пияцтвом та алкоголізмом 30.03.2012 року складено акт про відмову позивача надати пояснення про причини невиходу на роботу 29.03.2012 року (а.с.34).

Відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України передбаченим цією нормою прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня ,так і більше 3 годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин .Звільнення є видом стягнення за порушення трудової дисципліни, для його застосування встановлений певний порядок ,як це вказано в ст.ст.147,149 КЗпП України.

Трудова дисципліна ,відповідно до ст.140 КЗпП України ,забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи ,свідомим ставленням до праці,методами переконання ,виховання , а також заохочення за сумлінну працю .

Суду представлена посадова інструкція позивача ,з якою він ознайомлений 29.09.2010 року ( а.с. 24-28),Правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників ТОВ "Бердичівське АТП-11837"(а.с.44-51)графіки роботи за лютий-березень 2012 року, змінно-добові завдання за 24-29 березня 2012 року (а.с.70-83).Доводи позивача про те, що 29.03.2012 року був вихідним днем, йому про те, що вказаний день був робочим не було доведено відповідачем не спростовано. Так, п.4 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ТОВ "Бердичівське АТП-11837" визначено основний обов"язок адміністрації -правильно організувати працю робітників і службовців так, щоб кожний працював за своєю спеціальністю і кваліфікацією,мав закріплене робоче місце,своєчасно до початку дорученої роботи був ознайомлений з встановленим завданням та забезпеченим роботою протягом всього робочого дня(зміни). Пунктом 5 названих Правил визначено, що водії працють згідно змінно-добових завдань, а не графіків(а.с.82-83) ,як вказує відповідач . Представлені суду змінно-добові завдання та витяги з них (а.с.70-81) свідчать, що позивач працював 24та 25 березня, 26 березня був вихідний,27 працював. 28 -вихідний, 29 березня 2012 року був запланований в резерв на 8:00 годин.В змінно-добовому завданні за 29.03.2012 року(а.с.81) прізвище водія ОСОБА_3не внесено до списку водіїв та запланованих маршрутів, його прізвище значиться в графі зміни та поправки.Аналіз представлених змінно-добових завдань свідчить, що на підприємстві не дотримувався графік роботи водіїв ,про який стверджують представники позивача: день роботи,день вихідного дня,а навпаки стверджують доводи позивача про графік роботи 2 дні працюєшь. 2 дні вихідні.Доводи позивача в цій частині ствердила і свідок ОСОБА_6,яка вказала, що син працював через 2 дні.

Відповідачем не надано доказів того, що позивач своєчасно до початку дорученої роботи 29.03.2012 року був ознайомлений з встановленим завданням, коли і яким чином йому було доведено про вихід на роботу в цей день в резерв на 8:00 годин. Покази свідків ОСОБА_5,ОСОБА_4 таких обставин не підтвердили. Свідок ОСОБА_5 вказав,що графік роботи водіям доводить диспетчер,вони в ньому розписуються. За загальним правилом водії працюючть через день,29.03.2012 року позивач був запланований і на роботу не вийшов.28.03.2012 року позивач показував заяву про звільнення .Специфіка роботи є такою, що бувають підміни.Свідок ОСОБА_4 ствердила, що вона як диспетчер зобов"язана перевірити за змінно-добовим завданням виїзд водіїв за графіком чи резервом.У водіїв також є змінно-добове завдання, вони мають змогу з ним ознайомитись.Про невихід на роботу позивача вона склала доповідну.Наведен докази в їх сукупності свідчать, що відповідачем не було виконано обов"язки,передбачені ст.141,140 КЗпП України,Правил внутрішнього трудового розпорядку щодо організації робочого часу позивача, своєчасного доведення встановленого завдання , а тому підстав визнавати невихід на роботу 29.03.2012 року прогулом не було, отже звільнення за п.4 ст.40 КЗпП України проведено незаконно,вимоги про поновлення на роботі не заявлено. Позивачем 28.03.2012 року подано заяву про звільнення за угодою сторін,яка в це же день відповідачем була отримана (а.с.6).

У разі визнання формулювання причин звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір відповідно до ч.3 ст.235 КЗпП України ,зобов"язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю(пункт) закону.

Суд на підставі ч.3 ст.235 КЗпП України задовільняє позовні вимоги про зміну дати і формулювання причин звільнення на ст.36 ч.1 п.1 КЗпП України за угодою сторін з 3.04.2012 року.

Позивачем не представлено жодного доказу про те, що відповідачем у встановленому порядку було винесено рішення про його відсторонення від роботи 28.03.2012 року, його заява від 2.04.2012 року таким доказом не являється (а.с.7),а тому вимоги про визнання незаконним відсторонення від роботи заявлені безпідставно.

судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача .

Керуючись ст.ст. 10,11,60,88, 212-215,209,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю "Бердичівське АТП-11837 " про визнання незаконним відсторонення від роботи, зміну дати та формулювання причин звільнення задоволити частково.

Змінити дату та формулювання причин звільнення ОСОБА_3 на ст.36 ч.1 п.1 КЗпП України за угодою сторін з 3.04.2012 року.В решті вимог відмовити за безпідставністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Бердичівське АТП-11837 " на користь державного бюджету 107,30 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя :