Справа № 2/804/21/2012
17.02.2012 р. смт. Веселе
Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Сафоновій І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні смт. Веселе справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк»до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк»про зміну умов кредитного договору,
В забезпечення кредитних коштів позивачем від 29.02.2008 р. з ОСОБА_2 укладено договір поруки.
Відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість на суму 115 725,98 грн.
Судові витрати покласти на відповідачів.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що ПАТ КБ «Приват Банк»необґрунтовано підвищив процентну ставку за кредитним договором з 15 до 25 % відсотків, а потім відповідно до 30 %. Пункт договору, відповідно до якого відбулося підвищення процентної ставки, на думку відповідача є невигідною та дискримінаційною по відношенню до нього.
ПАТ КБ «Приват Банк»про підвищення процентної ставки за кредитним договором, відповідача не проінформував. Примус на погодження про підвищення процентної ставки за кредитом є порушенням чинного законодавства.
Також ПАТ КБ «Приват Банк»при підвищенні процентної ставки не врахував майновий стан та наявність утримання двох малолітніх дітей.
У зустрічному позові відповідач ОСОБА_1 стверджує, що він звертався до ПАТ КБ «Приват Банк»з проханням переглянути умови кредитного договору, надати відстрочку по виплаті кредиту, провести реструктуризацію боргу або зниження штрафів, але ПАТ КБ «Приват Банк»на це не відреагував та не мав бажання знайти компроміс у ситуації, яка склалась, залишивши заяву без розгляду, ігноруючи Закон України «Про звернення громадян». У зустрічному позові відповідач ОСОБА_1 зазначає, що факт його звернення до ПАТ КБ «Приват Банк»можуть підтвердити свідки.
Судові витрати стягнути з відповідача.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Представник позивача ПАТ КБ «Приват Банк»у судове засідання не зявився, але в наданій представником позивача заяві позовні вимоги підтримав повністю, у разі неявки у судове засідання відповідачів, просить винести заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити, а зустрічний позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про що свідчать розписки про одержання судових повісток, але у судове засідання не з'явилися і причину своєї неявки суд не повідомили.
Відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволенні основного позову та про відмову в задоволенні зустрічного позову з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
В забезпечення повернення кредитних коштів ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_2 29.02.2008 р. уклали договір поруки.
Відповідно зі ст.ст.553, 554 ЦК України та Договору поруки, ОСОБА_2 взяла на себе зобов'язання перед позивачем відповідати по зобов'язанням ОСОБА_1, що виникли в наслідок і укладення кредитного договору, які регулюються ст.ст.1048-1050, 1054 ЦК України.
У разі невиконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань по кредитному договору ОСОБА_2 несе солідарну відповідальність перед позивачем у тому ж обсязі, що і ОСОБА_1, включаючи сплату основного боргу за Кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки.
Згідно кредитного договору ОСОБА_1, зобов'язаний кожного місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, здійснювати часткове погашення кредиту та процентів, нарахованих за останній повний процентний період.
Проте, ОСОБА_1 не належним чином виконував свої зобов'язання за кредитним договором, несвоєчасно та не в повному обсязі погашав кредит та відсотки за користування кредитом.
Згідно п.4.1 кредитного договору, при порушенні позичальником будь-якого зобовязання, передбачених п.п.2.2.2, 2.2.3 даного договору банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Таким чином, судом встановлені порушення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обов'язків, що витікають з договірних відносин і тому сума боргу по кредиту у сумі 115 725,98 грн. підлягає стягненню з відповідачів солідарно у примусовому порядку.
Стосовно висновку суду щодо відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 суд виходив з наступного.
Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Пунктом 2.3.1. Кредитного договору передбачено, що Банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон`юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного Договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страхових (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому Банк надсилає Позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки.
На момент укладення кредитного договору законодавство не обмежувало право банків на підвищення процентних ставок. Згідно п.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів»у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватись залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.
Згідно ст.654 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору вчиняється у тій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Правочини вчиняються усно або в письмовій формі (ч.1 ст.205 ЦК України). Так, відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. При цьому, норма закону носить імперативний характер і не робить виключень до порядку зміни умов договору в односторонньому порядку. На підставі ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Виходячи з викладеного, в будь-якому випадку обмін листами є обов'язковим. Якщо обмін листами не відбувся правочин не може вважатися вчиненим у письмовій формі. Наслідки недодержання письмової форми договору передбачені ч.2 ст.1055 Цивільного кодексу України, відповідно до якої кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Суд не може погодитися з твердженням ОСОБА_1 про те, що він звертався до ПАТ КБ «Приват Банк»з проханням переглянути умови кредитного договору, надати відстрочку по виплаті кредиту, провести реструктуризацію боргу або зниження штрафів, але ПАТ КБ «Приват Банк»на це не відреагував та не мав бажання знайти компроміс у ситуації, яка склалась, залишивши заяву без розгляду, так як ОСОБА_1 письмового підтвердження суду про його звернення до ПАТ КБ «Приват Банк»суду не надав.
У зустрічному позові ОСОБА_1 вказує, що підтвердити факт його звернення до суду можуть свідки, але також не привів прізвище та адреси їх проживання, що позбавило можливості суд викликати їх до суду судовими повістками.
Зменшення прибутків позивача (поручителя) не є обставиною, яку можна віднести до форс-мажорних, а світова фінансова криза є явищем, яке не належить до обставин непереборної сили, що позбавляють позивача необхідності виконувати умови укладеного договору.
Таким чином, зміст позовних вимог зустрічного позову ОСОБА_1 приводить суд до висновку про те, що ОСОБА_1 недобросовісним чином використовує свої права, а саме направляє їх на те, щоб ухилитись, уникнути від взятих на себе зобов'язань по кредитному договору.
Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, повязані із розглядом справи.
На підставі викладеного, ч.2 ст.11, ст.ст.15, 16, 526, 527, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_3

17.02.2012