Святошинський районний суд міста Києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 2608/9123/12

пр. № 2/2608/4793/12

05 грудня 2012 року Святошинський районний суд м. Києва у складі: головуючого-судді: Ключника А.С., при секретарі: Холявчук А.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до ПАТ «Державний ощадний банк України»в особі філії Печерського відділення №3715 (далі відповідач), третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління юстиції у м. Києві про усунення перешкод у користуванні власністю,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України»в особі філії Печерського відділення №3715, третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління юстиції у м. Києві про усунення перешкод у користуванні власністю.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що нею 24.10.2011 року придбано квартиру №298, по вул. Генерала Наумова, 23-А в м. Києві з прилюдних торгів про реалізацію нерухомого майна, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 24.10.2011 року, зареєстрованого в реєстрі за №1823.

Право власності на квартиру №298, по вул. Генерала Наумова, 23-А в м. Києві позивачем зареєстровано в Київському МБТІ та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна 12.12.2011 року, що підтверджується витягом про державну реєстрацію №32451445.

На даний час на квартиру №298, по вул. Генерала Наумова, 23-А в м. Києві накладено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 заборону відчуження нерухомого майна у звязку з посвідченням іпотечного договору від 16.05.2008 року № 6049, укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України»в особі філії Печерського відділення №3715 та ОСОБА_3.

Позивач зазначив, що зверталась до відповідача ВАТ «Державний ощадний банк України»в особі філії Печерського відділення №3715 із заявою від 23.12.2011 року про звільнення її майна з під арешту, проте листом від 23.01.2012 року №143 їй надано відповідь, що торгуючою організацією порушено низку законодавчих актів під час проведення прилюдних торгів.

Окрім того, позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 з заявою від 28.12.2011 року про зняття заборони відчуження нерухомого майна, як власник зазначеного майна чиї інтереси вказаною забороною порушено.

Листом від 24.01.2012 року №17, нотаріус повідомив, що зняття заборони відчуження можливо заумови повідомлення установи банку про припинення іпотечного договору.

Не погоджуючись з даною відповіддю нотаріуса позивач звернувся із скаргою на дії нотаріуса до Головного управління юстиції в м. Києві. Однак, її скаргу залишено без задоволення а заборону відчуження не знято.

В судовому засіданні 05.12.2012 року позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та подав заяву з додатками про зупинення провадження у справі (а.с. 138-152).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05.12.2012 року у задоволенні заяви представника ПАТ «Державний ощадний банк України»в особі філії Печерського відділення №3715 про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до ПАТ «Державний ощадний банк України»в особі філії Печерського відділення №3715 (далі відповідач), третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління юстиції у м. Києві про усунення перешкод у користуванні власністю відмовлено (а.с. 153).

Треті особи по справі до суду не з'явились, про день та час розгляду справи були належним чином повідомлені (а.с.135, 136), про причини своєї неявки суд не повідомили.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно пунктів 1-4 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 32 ЦПК України позов може бути пред'явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права і обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов'язки.

Диспозитивність цивільного судочинства визначена ст. 11 ЦПК України в якій зазначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

У статті 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 119 ЦПК України встановлено форму і зміст позовної заяви.

Право на звернення до суду реалізується особою в порядку, встановленому ЦПК України. Цей порядок передбачає дотримання позивачем, насамперед, вимог щодо форми позовної заяви та правил про підсудність.

Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначив відповідачем у справі ПАТ «Державний ощадний банк України»в особі філії Печерського відділення №3715, проте в прохальній частині позову останній просить суд усунути перешкоди у користуванні квартирою №298, по вул. Генерала Наумова, 23-А в м. Києві шляхом зобовязання третю особу у справі: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 зняти заборону відчуження нерухомого майна з квартири №298, по вул. Генерала Наумова, 23-А в м. Києві.

Відповідно до ч.1 ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Проте, позивачем ані при зверненні до суду, ані при судовому розгляді справи не було подано заяву про залучення до участі у справі співвідповідачем, або заміну належного відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем подано позов не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, та в процесі розгляду справи позивачем не було подано клопотання про заміну належного відповідача, а можливості самостійно замінити у справі належного відповідача суд не має.

Відповідно до приписів вимог ст.ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Тобто, вказані принципи щодо обов'язковості доведення тих чи інших обставин є обов'язковими при з'ясуванні обставин справи по суті.

Позивачем у справі не доведено, що між ним та відповідачем ПАТ «Державний ощадний банк України»в особі філії Печерського відділення №3715 існує спір, чи відповідачем, якимось чином порушено права позивача.

Вирішуючи питання про відмову в задоволенні позову, суд бере до уваги вимоги ст. 11 ЦПК України, що регламентують диспозитивність цивільного процесу, та те, що позов предявлено не до належного відповідача оскільки за судовим рішенням можуть бути зобовязані особи вчинити певні дії, які виступають у справі відповідачами а не третіми особами.

Таким чином, оцінюючи вищезазначені норми права, а також зібрані по справі докази в частині позовних вимог, в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості кожного доказу окремо, а також у їх достатності і взаємному зв'язку, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 179, 209, 212-215, 218, 223, 292, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Державний ощадний банк України»в особі філії Печерського відділення №3715, третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління юстиції у м. Києві про усунення перешкод у користуванні власністю відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. Ключник