824/3/2012
15.03.2012
Справа № 2-67/ 12
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2012 року. м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Курдюкова В.М., при секретарі судового засідання Симоненко В.М., розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,

ВСТАНОВИВ:

Зважаючи на складність у викладені повного рішення, повязаного з необхідністю обгрунтування доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне оголосити вступну та резолютивну частину рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 27, 60, 208, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :

Справа № 2-67/ 12

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2012 року. м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Курдюкова В.М., при секретарі судового засідання Симоненко В.М., розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути стягнути з ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 104823 гривні, позовні вимоги обґрунтовує наступним. 09.10.2008 р. між ним ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, за яким ОСОБА_2 позичив в нього ОСОБА_1 24000 гривень строком до 31 грудня 2008 року з щомісячним збільшенням боргу на 5 процентів. Однак ОСОБА_2 взяті на себе зобовязання не виконав, станом на 27.08.2010 р. сплатив лише 24000 гривень та 21.11.2011 р. сплатив 2000 гривень. На час звернення до суду борг становить 104823 гривні.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та обставини, якими їх обґрунтовано в позовній заяві, суду пояснив наступне. Відповідач взяв гроші у борг, умови договору визначили, склав розписку, але борг у визначеному договором розмірі не повертав, тому довелося звертатися до суду. При повернені ОСОБА_2 24000 гривень та 2000 гривень ніяких розписок не складали, це не були проценти, це була повернута сума боргу, яку брав ОСОБА_2, а заборгованість по процентам залишилась.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, через представника надав суду свої письмові пояснення наступного змісту. Дійсно, 09.10.2008 року він позичив у ОСОБА_1 гроші в розмірі 24000 гривень строком до 31.12.2008 р. В звязку зі збільшенням курсу валюти, підвищення цін, кризовою ситуацією в економіці він прострочив виконання боргових зобовязань. Але позивач погодився відстрочити термін повернення грошових коштів, вони дійшли згоди, що винагорода за користування грошовими коштами буде в розмірі 2000 гривень. Він не погоджується з розрахунком заборгованості, який склав позивач. Позивач перетворив договір на кабальний, оскільки позивач на суму боргу 24000 гривень нарахував 78823 гривень процентів. Просить врахувати, що повернув позивачу 26000 гривень.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила наступне. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором, або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Пунктом 5 розд. V11 «Прикінцевих положень» Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»(далі-Закон) передбачено, що до приведення законодавства у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечать цьому закону, якщо інше не передбачено цим законом. Відповідно до положень зазначеного Закону надання коштів ( грошових) у позику є фінансовою послугою ( п.6 ст. 4 Закону); фінансова послуга надається з метою отримання прибутку, різновидом якого є проценти ( п.5 ч.1 ст.1 Закону). Фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також фізичними особами субєктами підприємницької діяльності, якщо це прямо передбачено законом. Отже, в інших випадках надання грошових коштів на умовах позики зі сплатою процентів не допускається. Таким чином позивач не має право на отримання від позивача процентів за користування наданими у позику грошовими коштами, оскільки це суперечить закону. Договір є кабальним та несправедливим, оскільки заборгованість по процентам значно перевищує суму грошових коштів, наданих у позику.

Крім того, як визнав позивач, відповідач повернув йому 24000 гривень, як основну суму боргу, тому розрахунок заборгованості складено невірно. Оскільки основну суму боргу повернуто, на неї не можуть нараховуватись проценти.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові пояснення відповідача та письмові докази, судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором, або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Пунктом 5 розділу V11 «Прикінцеві положення» Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»передбачено, що до приведення законодавства у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечать цьому закону, якщо інше не передбачено цим законом.

Відповідно до п.6 ст. 4 зазначеного Закону надання коштів (грошових) у позику є фінансовою послугою.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 зазначеного Закону фінансова послуга надається з метою отримання прибутку, різновидом якого є проценти.

Частина перша статті пятої зазначеного Закону встановлює, що право на здійснення операцій з надання фінансових послуг мають фінансові установи, а також фізичні підприємці (в редакції на час виникнення спірних правовідносин фізичні особи субєктами підприємницької діяльності), якщо це прямо передбачено законом. Отже, в інших випадках надання грошових коштів на умовах позики зі сплатою процентів не допускається.

Як визнав позивач ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2 27.09.2010 року повернув йому борг у сумі 24000 гривень, а 21.11.2011 р. проценти за цим договором в розмірі 2000 гривень.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 61 ЦПК України ці обставини, визнані сторонами, доказуванню не підлягають.

Враховуючи, що відповідач повернув суму боргу, яку отримав за договором позики та крім того ще 2000 гривень за користування наданими коштами, позовні вимоги про стягнення боргу задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 27, 60, 208, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : (підпис)

З оригіналом згідно

Суддя: