АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/3086/12 Справа № 2-914/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Григорченко Е.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2012 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Григорченка Е.І.

суддів Лаченкової О.В., Макарова М.О.

при секретарі Бондаренку В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 червня 2011 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплосервіс» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги по теплопостачанню,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 червня 2011 року, де ставить питання про його скасування, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 червня 2011 року позовні вимоги ТОВ «Теплосервіс» задоволені, з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 стягнено на користь ТОВ «Теплосервіс» заборгованість по сплаті за послуги теплопостачання за період з 06.05.2007 року по 01.09.2010 року в розмірі 4565,70 грн.,та вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачі є власниками квартири АДРЕСА_1 та користувачами теплопостачання.

У відповідності до п. 18, 20 «Правил надання послуг по водо, теплопостачанню і водовідведенню», затверджених КМУ від 21.07.2005 року № 630, встановлено, що користування теплопостачанням в Україні є платним. Споживач зобов'язаний щомісячно сплачувати за теплопостачання згідно з установленими тарифами. Тому відповідачі зобов'язані сплачувати вартість наданих їм комунальних послуг.

Відповідачі станом на 01.09.2010 року не здійснювали оплату в повному обсязі, в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 4565,70 грн.

Послуги з теплопостачання отримували своєчасно, що підтверджується актами підключення будинку до мереж теплопостачання.

Тарифи за послуги з теплопостачання, згідно ст. 162 ЖК України були затверджені в установленому законом порядку рішеннями виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради № 590 від 29.12.2001 року, № 705 від 12.10.2004 року, № 733 від 03.11.2006 року, № 51 від 31.01.2008 року, № 766 від 08.10.2008 року, №228 від 13.05.2009 року, № 527 від 27.10.2009 року, № 573 від 11.11.2009 року.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідачів на користь позивача зазначену суму боргу в межах позовної давності.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, апеляційний суд не находить підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обємі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку. Висновки суду підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями свідків та самих сторін.

При вище наведених обставинах справи, суд першої інстанції, відповідно до ст. 162 ЖК України, ст. 19, 24 Закону України "Про теплопосточання», ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року N 630 ст. ст. 10, 60 ЦПК України, прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, стягнувши на користь позивача заборгованість в межах позовної давності.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що між ними та позивачем не було укладено договір на надання вказаних послуг, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, це не є підставою для звільнення відповідачки від оплати за надані послуги.

Постачання теплової енергії за змістом ст. 1, п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" є одним із видів комунальних послуг.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 зазначеного Закону споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно ч. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопосточання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Отже, районний суд, виходячи з вимог зазначених законів, прийшов до обґрунтованого висновку про обов'язок відповідачки вносити установлену оплату позивачу за послуги по теплопостачанню.

Посилання апелянта на те, що судом не застосована позовна давність, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки суд першої інстанції застосував позовну давність, враховуючи звернення позивача до суду 06.05.2010 року з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з відповідачів, який був скасований, тому суд стягнув заборгованість в розмірі 4565,70 грн., яка утворилася з 06.05.2007 року по 06.05.2010 року.

Не можуть бути прийняті до уваги посилання апелянта на те, що суд не взяв до уваги проживання ОСОБА_3 лише з 2009 року, оскільки відповідно до п. 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. N 630, у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється з розрахунку за 1 кв. метр опалюваної площі квартири, а не по кількості проживаючих в квартирі.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки вони зводяться до іншої оцінки фактичних обставин справи, яка відрізняється від зробленої судом першої інстанції оцінки і висновків суду не спростовують.

Районний суд розглянув справу у відповідності із вимогами ст. ст. 10, 11 ЦПК України про змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, в межах заявлених вимог та на підставі наданих суду доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду набуває законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів, з дня проголошення.

СУДДІ: