Номер провадження: 22-ц/1590/5056/12
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

при секретарях Благорозумному О.С., Лисенко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до територіальної громади міста Кілія, в особі Кілійської міської ради, третя особа - Приватне акціонерне товариство «Кілійський виноробний завод», про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, позовом третьої особи Приватного акціонерного товариства «Кілійський виноробний завод» до ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок, за апеляційними скаргами ОСОБА_4 та Кілійської міської ради на рішення Кілійського районного суду Одеської області від 23 лютого 2012 року,

встановила:

В січні 2011 р. ОСОБА_4 звернулася до суду із вищеназваним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок № 72 (загальна площа 129,3 кв. м., житлова площа 72,2 кв. м.) по вул. Суворова в м. Кілія Кілійського району Одеської області. Вказала, що з 25.05.72 р. по 01.09.03 р. вона працювала на різних посадах спочатку на державному підприємстві «Кілійський виноробний завод», з 25.12.92 р. в створеному на його базі орендному підприємстві «Кілійський виноробний завод» (далі Орендне підприємство), а потім в ЗАТ «Кілійський виноробний завод». 19.05.99 р. на загальних зборах членів орендаторів та трудового колективу орендного підприємства було прийнято рішення про купівлю житлового будинку по вул. Суворова, 72 в м. Кілія (далі Житловий будинок), прийняття його на баланс та надання їй як квартири для проживання її сімї. Згідно рішення виконкому Кілійської міської ради № 206 від 09.07.99 р. їй 21.06.99 р. був виданий ордер для вселення її сімї з 4-х осіб в житловий будинок. З цього часу вона постійно проживає в житловому будинку, провела капітальний ремонт, несе витрати з його утримання та утримання прибудинкової території. 28.06.03 р. було укладено безстроковий договір про участь у витратах на утримання житлового будинку та прибудинкової території. Житловий будинок є власністю орендного підприємства, його балансова вартість складає 72956,29 грн.. 15.10.03 р. Кілійською районною адміністрацією було скасовано реєстрацію орендного підприємства. Реорганізоване з орендного підприємства ЗАТ «Кілійський виноробний завод», правонаступник орендного підприємства, не є власником житлового будинку, він є безхазяйним.

У квітні 2011 р. закрите акціонерне товариство «Кілійський виноробний завод» (далі ЗАТ), як третя особа із самостійними вимогами щодо предмета спору, звернулося до суду із уточненим в подальшому позовом, в якому просило визнати за ЗАТ право власності на нерухоме майно - житловий будинок за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Суворова, 72 (загальна площа 129,3 кв. м., житлова площа 72,2 кв. м.). Вказало, що житловий будинок знаходився у власності орендного підприємства. У 2003 р. орендне підприємство було реорганізоване в ЗАТ, шляхом перетворення, яке стало правонаступником орендного підприємства. Державну реєстрацію орендного підприємства було скасовано. Житловий будинок було передано ЗАТ. ОСОБА_4 користується житловим будинком на підставі договору оренди (найму), яким є договір від 26.08.03 р. «Про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території», сплачує квартирну плату. Житловий будинок не є безхазяйним, оскільки таким не визнавався, у нього є власник. Підстави для набуття ОСОБА_4 права власності на житловий будинок за набувальною давністю відсутні.

Позивач в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги. З позовом ПАТ «Кілійський виноробний завод» (правонаступник ЗАТ «Кілійський виноробний завод») не згодна. Пояснила, що вона мешкає в спірному житловому будинку з часу його придбання орендним підприємством, утримує його в належному стані за власні кошти, сплачує квартирну плату. Реорганізоване з орендного підприємства ЗАТ не є власником житлового будинку, він є безхазяйним, є підстави для визнання за нею права власності на житловий будинок у судовому порядку.

Представник відповідача Кілійської міської ради в судовому засіданні позов ОСОБА_4 визнав, з позовом третьої особи не погодився.

Представник третьої особи ПАТ «Кілійський виноробний завод» позов третьої особи підтримав. З позовом ОСОБА_4 не погодився. Пояснив, що орендне підприємство було реорганізоване в ЗАТ «Кілійський виноробний завод». Останнє, як повний правонаступник орендного підприємства, є власником житлового будинку. ОСОБА_4 отримала житловий будинок у безстрокове користування на підставі безстрокового договору.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 23.02.12 р. позов ОСОБА_4 залишено без задоволення. Позов третьої особи приватного акціонерного товариства «Кілійський виноробний завод» задоволено. Визнано право власності приватного акціонерного товариства «Кілійський виноробний завод» на житловий будинок з господарчими будівлями та надвірними спорудами, розташований по вул. Суворова, 72 в м. Кілія Одеської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення її позову та відмову в задоволенні позову ПАТ «Кілійський виноробний завод». Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, при неправильному застосуванні норм матеріального права (ст. ст. 344, 379, 380, 397, 992 ЦК) з порушенням норм процесуального права (ст. ст. 6, 10, 12, 158, 193, 209, 212 214 ЦПК).

В апеляційній скарзі Кілійська міська рада просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_4 та відмову в задоволенні позову ПАТ «Кілійський виноробний завод». Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено при невідповідності висновків суду обставинам справи, з грубим порушенням норм матеріального (ст. ст. 328, 344 ЦК, ст. 59 ГК) та процесуального (ст. ст. 213, 214 ЦПК) права.

В апеляційному суді ОСОБА_4 та представник Кілійської міської ради підтримали доводи та вимоги, викладені в апеляційних скаргах.

Приватне акціонерне товариство «Кілійський виноробний завод» (далі ПАТ) надало апеляційному суду письмові заперечення, в яких просило відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_4, рішення суду першої інстанції залишити без змін, вважаючи, що суд правильно та всебічно зясував всі обставини справи, рішення ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. В апеляційному суді представник ПАТ вважав необхідним відхилити апеляційні скарги, рішення залишити без змін. Посилався на необґрунтованість скарг.

Відповідно до ст. 303 ЦПК колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційних скарг та заперечень на них, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги треба відхилити за таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4 та задоволення позову ПАТ «Кілійський виноробний завод», суд першої інстанції виходив з того, що житловий будинок було придбано орендним підприємством «Кілійський виноробний завод», за яким було зареєстровано право власності на житловий будинок. ОСОБА_4 вселилася в житловий будинок по вул. Суворова, 72 в м. Кілія на підставі рішення виконкому Кілійської міської ради та виданого їй ордеру. 26.08.03 р. між орендним підприємством «Кілійський виноробний завод» та ОСОБА_4 було укладено договір «Про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території», згідно якого орендне підприємство «Кілійський виноробний завод» забезпечує обслуговування та ремонт житлового будинку, а ОСОБА_4 приймає участь у витратах на виконання названих робіт. Додатком до договору передбачено, що ОСОБА_4 сплачує квартирну плату за користування житловим будинком. 16.10.03 р. державну реєстрацію орендного підприємства «Кілійський виноробний завод» було скасовано у звязку з реорганізацію останнього в ЗАТ «Кілійський виноробний завод», яке є правонаступником орендного підприємства. Докази того, що спірний житловий будинок був переданий у комунальну власність як безхазяйне майно, відсутні. Є підстави для визнання права власності на житловий будинок за ПАТ «Кілійский виноробний завод», оскільки згідно ст. 392 ЦК власник майна може предявити позов про визнання його права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (а. с. 258 зворотна сторона 259 зворотна сторона).

Вказані в апеляційних скаргах доводи не спростовують цих висновків суду.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідні правовідносини між сторонами встановлені, висновки щодо обставин справи зроблені судом першої інстанції на підставі наявних у справі і наданих сторонами доказів: протоколу № 2 загальних зборів орендного підприємства «Кілійський виноробний завод» від 19.05.99 р. (а. с. 7 9) про купівлю житлового будинку по вул. Суворова, 72 в м. Кілія, прийняття його на баланс та надання як квартири ОСОБА_4; рішення виконкому Кілійської міської ради від 09.07.99 р. № 206 (а. с. 13) про видачу ОСОБА_4 ордера на вселення в індивідуальний житловий будинок; ордеру на жиле приміщення № 319 від 21.06.99 р. (а. с. 19) про надання ОСОБА_4 житлового приміщення по вул. Суворова, 72 в м. Кілія на сімю з чотирьох осіб; паспорту ОСОБА_4 (а. с. 5), згідно якого остання з 24.07.99 р. зареєстрована у житловому будинку по вул. Суворова, 72 в м. Кілія; витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.09.03 р. (а. с. 16), листа КП «Районне БТІ та РОН» від 13.01.10 р. (а. с. 18) про те, що житловий будинок в м. Кілія по вул. Суворова, 72 зареєстровано за орендним підприємством «Кілійський виноробний завод»; договору від 26.08.03 р. про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території (а. с. 15), згідно якого орендне підприємство «Кілійський виноробний завод» взяло на себе обовязок виконання комплексу робіт з утримання житлового будинку, а ОСОБА_4 зобовязується вносити плату за обслуговування будинку; довідки з ЄДРПОУ (а. с. 6) про проведення 13.08.03 р. державної реєстрації орендного підприємства «Кілійський виноробний завод» та повідомлення про скасування державної реєстрації (а. с. 17) про те, що 16.10.03 р. державна реєстрація орендного підприємства «Кілійський виноробний завод» скасована; Статуту ЗАТ «Кілійський виноробний завод», в п. 4 (а. с. 42, 90) якого вказується, що ЗАТ «Кілійський виноробний завод» є правонаступником всіх прав та обовязків орендного підприємства «Кілійський виноробний завод»; статуту ПАТ «Кілійський виноробний завод» в п. 1.1 (а. с. 228) якого вказується, що ПАТ «Кілійський виноробний завод» є правонаступником ЗАТ «Кілійський виноробний завод».

Між сторонами виникли правовідносини щодо набуття права власності, захисту права власності.

За правилами, передбаченими ст. ст. 328, 335, 344, 392 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені про що робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйна нерухома річ за заявою органу місцевого самоврядування може бути передана за рішенням суду у комунальну власність. Безхазяйні нерухомі речі можуть набуватися у власність за набувальною давністю. Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність). Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не предявив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через пятнадцять років з часу спливу позовної давності. Власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Встановлено, що житловий будинок по вул. Суворова, 72 в м. Кілія було придбано орендним підприємством за договором купівлі - продажу від 25.05.99 р., укладеного в Ізмаїльському представництві Одеської товарної біржі (а. с. 367 - 368). Рішенням Кілійського районного суду від 08.09.03 р. (а. с. 369), яке є чинним, вказаний договір було визнано дійсним. Право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано в КП «Районне БТІ та РОН» за орендним підприємством (а. с. 16, 18). ОСОБА_4 отримала ордер на жиле приміщення № 319 від 21.06.99 р. (а. с. 19) про надання їй житлового приміщення по вул. Суворова, 72 в м. Кілія на сімю з чотирьох осіб. Вселилася в житловий будинок, з 24.07.99 р. (а. с. 5) зареєстрована у вказаному житловому будинку. 26.08.03 р. між ОСОБА_4 та орендним підприємством був укладений договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території (а. с. 15), згідно п. п. 2.1., 2.2. якого орендне підприємство взяло на себе обовязок з виконання комплексу робіт по утриманню житлового будинку, а ОСОБА_4 взяла на себе обовязок зі сплати послуг за санітарне, технічне обслуговування житлового будинку, комунальних платежів, інших послуг. Кінцевий строк дії в договорі не передбачено. ОСОБА_4, починаючи з 2003 р. по 2010 р. (а. с. 117 123) сплачувала квартирну плату за проживання в житловому будинку. У 2003 р. орендне підприємство було реорганізовано в ЗАТ, яке стало правонаступником орендного підприємства (а. с. 38 54, 89 95, 371 - 384), у звязку з чим 16.10.03 р. Кілійська районна державна адміністрація скасувала державну реєстрацію орендного підприємства (а. с. 17, 370), орендне підприємство вилучено з ЄДРПОУ (а. с. 386). Під час реорганізації орендного підприємства житловий будинок передано ЗАТ (а. с. 96 116). Публічне акціонерне товариство «Кілійський виноробний завод» є правонаступником ЗАТ «Кілійський виноробний завод» (а. с. 227 229, 391 - 406).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 разом з іншими фізичними особами зверталася до суду з позовом до Кілійської районної державної адміністрації, третя особа ЗАТ «Кілійський виноробний завод», про визнання незаконною відміни державної реєстрації орендного підприємства «Кілійський виноробний завод» та повідомлення про скасування його державної реєстрації, поновлення державної реєстрації орендного підприємства «Кілійський виноробний завод» з моменту його первісної реєстрації з 25.12.92 р.. Постановою Кілійського районного суду Одеської області від 29.02.08 р. (а. с. 142 144), залишеним без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.10.09 р. (а. с. 136 141) в задоволені позову було відмовлено повністю. Вказаними судовими рішеннями встановлено, що на загальних зборах членів організації орендарів і членів трудового колективу орендного підприємства від 22.10.02 р. було прийнято рішення про реорганізацію орендного підприємства в ЗАТ з передачею майна, затверджено передаточний баланс. 11.02.02 р. було зареєстровано ЗАТ, його статут і установчий договір, які підписані, в тому числі усіма скаржниками. Питання дотримання законодавства при створені ЗАТ «Кілійський виноробний завод» неодноразово перевірялось різними контролюючими органами. Порушень не встановлено. Ці питання були предметом судового розгляду. Пунктом 4.1 Статуту ЗАТ передбачено, що ЗАТ є правонаступником всіх прав та обовязків організації орендарів та орендного підприємства «Кілійський виноробний завод». Прокуратурою Кілійського району Одеської області розслідувалась кримінальна справа по факту привласнення чужого майна в особливо великих розмірах посадовими особами ЗАТ «Кілійський виноробний завод», за ознаками злочину, передбаченого ст. 191 ч. 5 КК, по факту підроблення документів при знятті з податкового обліку ОП «Кілійський виноробний завод», за ознаками злочину передбаченого ст. ст. 366 КК та по факту використання печатки ОП «Кілійський виноробний завод» після її знищення, за ст. 357 КК. Постановою слідчого прокуратури Кілійського району Одеської області від 17.10.06 р. кримінальну справу закрито за відсутністю складу злочину, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК. Постановою Кілійського районного суду Одеської області від 03.11.06 р. в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінальної справи відмовлено.

Таким чином, згідно матеріалів справи ЗАТ «Кілійський виноробний завод» є правонаступником орендного підприємства «Кілійський виноробний завод». Докази про протилежне відсутні. Крім того, ОСОБА_4 сама у позові посилається на правонаступництво ЗАТ після орендного підприємства: «Реорганізоване з ОП «Кілійський виноробний завод» Закрите акціонерне товариство «Кілійський виноробний завод» (правонаступник ОП)…» (а. с. 3).

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що матеріали справи не містять доказів про наявність передбачених ст. 344 ЦК підстав для визнання за ОСОБА_4 права власності на житловий будинок за набувальною давністю. Суд першої інстанцій дійшов вірного висновку про відмову в задоволення позову ОСОБА_4.

Разом з тим, висновок суду першої інстанції про задоволення позову ПАТ є вірним. Право власності на житловий будинок зареєстровано за орендним підприємством (а. с. 16, 18), правонаступником якого стало ЗАТ, яке було перейменовано в ПАТ. При реорганізації орендного підприємства в ЗАТ житловий будинок перейшов у власність останнього. ОСОБА_4, заявляючи вимогу про визнання за нею права власності на житловий будинок за набувальною давністю як на безхазяйне майно, тим самим не визнає і оспорює право власності ПАТ на спірний житловий будинок (ст. 392 ЦК).

Доводи скарги ОСОБА_4 про порушення норм процесуального права (порушення права приймати участь у судовому засіданні та на надання правової допомоги, оскільки вона та її представник не приймали участь у судових дебатах, принципу змагальності та права на надання доказів, їх недостатньої оцінки судом в сукупності) не відповідають матеріалам справи, а тому є необґрунтованими. Відповідно до ст. 131 ЦПК сторони зобовязані подати свої докази суду, якщо попереднє судове засідання у справі не проводилося, - до початку розгляду справи по суті. 03.01.11 р. ОСОБА_4 уклала договір про надання правової допомоги (а. с. 154). Розгляд справи розпочато за присутності ОСОБА_4 (а. с. 234 250). В судових засіданнях приймали участь як її представник адвокат ОСОБА_5 (а. с. 153, 246), так і сама ОСОБА_4 (а. с. 234 250). ОСОБА_5 заявляла клопотання про залучення до матеріалів справи доказів (а. с. 155 165), надавала суду заперечення на позов ПАТ (а. с. 182 184). ОСОБА_4 була повідомлена (а. с. 231) про судове засідання, призначене на 23.02.12 р.. Згідно з п. 3 ч. 1, ч. 2 ст.169 ЦПК суд відкладає розгляд справи в разі першої неявки без поважних причин належним чином повідомленого позивача в судове засідання. Неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. За клопотанням сторони та з врахуванням обставин справи суд може відкласти розгляд справи. Клопотання від ОСОБА_4 про відкладення розгляду справи, призначеного на 23.0212 р., у звязку з неявкою її представника, матеріали справи не містять. Разом з тим, неодноразово ОСОБА_4 та її представник заявляли клопотання про відкладення розгляду справи (а. с. 83, 172, 177, 221, 232).

Довід скарги ОСОБА_4 про те, що ЗАТ не є власником житлового будинку, оскільки правонаступництво не породжує право власності на нього, тому що житловий будинок не ввійшов до статутного фонду ЗАТ, колегія суддів, керуючись ст. 303 ЦПК, не перевіряє, оскільки за цих підстав позов не заявлявся, ці обставини не були предметом дослідження суду першої інстанції.

Доводи скарги Кілійської міської ради про те, що є підстави для визнання за ОСОБА_4 права власності на житловий будинок за набувальною давністю, ЗАТ не є правонаступником орендного підприємства та власником житлового будинку, виходячи з вищевикладеного, є необґрунтованими. Доводи про порушення норм процесуального права (не залучено до участі членів родини ОСОБА_4М.) не засновані на нормах права, а тому є неспроможними.

Таким чином, апелянти не надали ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду доказів, які б спростовували вищевказані висновки суду першої інстанції, які відповідають встановленим обставинам по справі та діючому законодавству.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, прийняв рішення на підставі наданих сторонами та досліджених у судовому засіданні доказів, повно і всебічно зясувавши обставини, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень. Рішення суду є справедливим, законним та обґрунтованим, підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_4 та Кілійської міської ради - відхилити.

Рішення Кілійського районного суду Одеської області від 23 лютого 2012 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: М. В. Процик

ОСОБА_2