Справа № 2-96/12
Провадження №2/1405/96/12
Номер рядка звіту 22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

13 березня 2012 року . Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді Губанової В.М.

при секретарі: Тягнирядно І.Г.

за участю представника ОСОБА_1

за участю представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні с-ща Братське

цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до сільськогосподарського пайового товариства Урожай , третя особа: відділ Держкомзему в Братському районі Миколаївської області, про визнання недійсним договору оренди землі від 01 листопада 2007 року,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до сільськогосподарського пайового товариства Урожай про визнання недійсним договору оренди землі від 01 листопада 2007 року, посилаючись на те, що 01 листопада 2007 року між ним та СПТ "Урожай" укладено договір оренди землі строком на 10 років. При укладені договору не було додержано вимог ст. 15 Закону України "Про оренду землю" та п.43 Договору оренди землі, а саме: відсутня угода щодо умов сплати орендної плати; відсутній план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; та відсутній акт про передачу і прийом межових знаків на зберігання, і це є підставами для визнання недійсним договору оренди між ним та СПТ "Урожай".

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 та позивач підтримали позовні вимоги та пояснили, що договір оренди земельної ділянки був укладений ще у 2002 році, а в 2007 році переукладений на новий термін. Відповідач обовязки по договору не виконує, платить малу орендну плату, яку він отримує щороку. В 2010 році він звертався до відповідача із заявою про те, що хоче забрати земельну ділянку та обробляти її самому. Даний договір оренди він власноручно не підписував.

Представник відповідача, ОСОБА_2, в судовому засіданні не визнали позовні вимоги, надавши письмове заперечення, в якому вказують, що підстав для визнання договору оренди недійсним немає.

Представник третьої особи відділу Держкомзему в Братському районі ОСОБА_4 в судовому засіданні не визнала позовні вимоги та пояснила, що підстав для визнання недійсним договору оренди немає, умови всі виконуються, позивач не звертався до відповідача із додатковою угодою про збільшення розміру орендної плати, або іншими підставами для покращення умов договору.

Вислухавши пояснення представника позивача, позивача, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши надані докази, суд вважає заявлені вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 01 листопада 2007 року між ОСОБА_3 та СПТ "Урожай" укладено договір оренди землі строком на 10 років.

Позивач посилається на те, що при укладені договору не було додержано вимог ст. 15 Закону України "Про оренду землю" та п.43 Договору оренди землі, а саме: відсутня угода щодо умов сплати орендної плати; відсутній план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; та відсутній акт про передачу і прийом межових знаків на зберігання, і це є підставами для розірвання договору оренди між ним та СПТ "Урожай".

Згідно ст.15 Закону України "Про оренду землі" невідємною частиною договору оренди є:

· план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду;

· кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів;

· акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);

· акт приймання-передачі об'єкта оренди;

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

План або схема земельної ділянки є невід"ємною частиною договору оренди, а не його істотною умовою. Щодо відсутності істотних умов в спірному договорі оренди питання позивачем не ставилося. Акту про прийом і передачу межових знаків на зберігання, взагалі немає в переліку ст.15 Закону України "Про оренду землі", до того ж такий акт є одним з додатків до спірного договору.

Фактично обґрунтовуючи свої вимоги, позивач в судовому засіданні просив суд розірвати договір оренди землі.

Однак, згідно ст.32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов"язків передбачених ст.ст.24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об"єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

У відповідності ст.25 Закону України "Про оренду землі" орендар земельної ділянки зобов"язаний:

· приступати до використання земельної ділянки в строки, встановленні договором оренди землі зареєстрованим в установленому законом порядку;

· виконувати встановленні щодо об"єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі;

· дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення;

· у п"ятиденний строк після державної після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу державної податкової служби.

Зазначені обов"язки СПТ "Урожай" виконує, також виконує в повному обсязі і обов"язки передбачені договором оренди.

Відповідно вимог ч.ч.1,2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним при цьому є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Як вбачається із позовної заяви, позивач, заявляючи свої вимоги не посилається на невиконання СПТ "Урожай" обов'язків орендаря, які передбачені ст.25 Закону України "Про оренду землі", а лише посилається на те, що до договору не додано деяких документів.

Договір діє 4 роки і за весь цей час виконувались як права так і обов"язки сторонами за вказаним договором (сплачувалась та приймалась орендна плата, земельна

ділянка оброблялась за призначенням, протягом 4 років нарікань у сторін не було).

За весь час дії договору орендодавець жодного разу не звертався з питаннями щодо зміни умов договору оренди, укладення додаткових угод щодо умов сплати орендної плати, адже укладення таких угод не є обов"язком орендаря, все це робиться за згодою сторін, і не має значення яка сторона є ініціатором цього.

Згідно з ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до постанови від 6 листопада 2009 року № 9 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи.

Предметом спору у даній справі є вимога про дійсність (чи недійсність) укладеного між сторонами у справі договору оренди земельної ділянки.

Частиною 1 ст. 215 ЦК установлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1, З, 5 та 6 ст. 203 ЦК.

Як вбачається зі змісту 3, 1 ст. 203 ЦК, правочин є дійсним, якщо він відповідає загальним умовам дійсності правочину, зокрема волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Зміст правочину не повинен суперечити цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Передача в оренду земельних ділянок здійснюється на підставі укладення договору оренди земельної ділянки.

Таким чином, волевиявлення позивача як орендодавця в даному випадку здійснюється шляхом укладення договору оренди.

Наявність вільного волевиявлення учасників правочину та його відповідність внутрішній волі при укладенні цього правочину є однією з необхідних умов визнання останнього дійсним.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досяглн згоди з усіх істотних умов договору.

Оскільки догвір орнеди земельної ділянки був укладений 01 листопада 2007 року, згідно якого орендодавець, тобто позивач отримував орендну плату, претензій на протязі вказаних років не пред'являв, до договору оренди землі є додані акт прийому-передачі земельної ділянки та акт про передачу і прийом межових знаків на зберігання, суд вважає, що правочин між сторонами був укладений.

Враховуючи вказане, суд вважає відмовити у задоволені позову ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 10, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_3 до сільськогосподарського пайового товариства Урожай , третя особа: відділ Держкомзему в Братському районі Миколаївської області, про визнання недійсним договору оренди землі від 01 листопада 2007 року, відмовити.

На рішення протягом десяти днів може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Братський районний суд, з подачею одночасно копії апеляційної скарги безпосередньо в апеляційний суд Миколаївської області.

ОСОБА_5,