АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________
Провадження № 22ц/2090/256/2012
Справа № 2-927/11 Головуючий 1-інстанції Подус А.С.
Доповідач Кругова С.С.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2012 року Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - Кругової С.С.,

суддів колегії - ОСОБА_1,

- ОСОБА_2,

за участю секретаря - Шпарага О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Харківської обласної дирекції Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта»на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 04 жовтня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства Національної страхової компанії «Оранта»в особі Харківської обласної дирекції Відкритого акціонерного товариства Національної страхової компанії «Оранта», третя особа АКІБ «УкрСиббанк»про захист прав споживача та стягнення страхового відшкодування, пені та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2010 року позивач звернувся з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 68 720,03 грн., моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. , пеню в сумі 4 352,45 грн., 3% річних 1 319,42 грн. та індекс інфляції у розмірі 5 085,07 грн.

В обгрунтування позову посилався на те, що 03 березня 2009 року між ним та Червонозаводським відділенням ХОД ВАТ НАСК «Оранта»укладений договір добровільного страхування транспортного засобу № К.36.0247.09.2 Ф.

Згідно вказаного договору застраховано належний йому автомобіль HYUNDAI TUCSON, реєстраційний номер АХ 0097 BI. Всі страхові платежі було внесено у розмірах, передбачених вказаним договором. 23 липня 2009 року відбулась страхова подія, в результаті якої було пошкоджено застрахований автомобіль, з приводу чого він звернувся з заявою до Червонозаводського відділення ХОД ВАТ НАСК «Оранта», однак виплати страхового відшкодування не було здійснено, в звязку з чим просить задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 04 жовтня 2011 року позовні вимоги задоволенні частково.

Стягнуто з ВАТ НАСК «Оранта»на користь ОСОБА_3 суму страхового відшкодування у розмірі 68 720,03 грн.; пеню у розмірі 4 352 ,45 грн.; 3% річних у розмірі 1319,42 грн.; індекс інфляції у розмірі 5 085,07 грн. В частині відшкодування моральної шкоди в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати рішення суду і ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому є незаконним та необґрунтованим.

Так, судом при винесенні рішення порушені вимоги ст. 215 ЦПК України, оскільки описова частина рішення не містить узагальненого викладу позиції відповідача, у мотивувальній частині рішення не зазначено мотивів, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, бере до уваги або відхиляє докази, застосовує зазначені в рішенні нормативно-правові акти.

Зазначає, що всупереч вимогам ст. 222 ЦПК України судом не було видано копії вступної та резолютивної частини рішення, повний текст рішення отримано лише 17 жовтня 2011 року.

Крім того, судом при ухваленні рішення не був досліджений наявний у справі договір добровільного страхування транспортного засобу від 03 березня 2009 року. Вказує, що відповідно договору страхувальник визначив вигодонабувачем АКІБ «УкрСиббанк». Згідно п. 2.13.3 договору, якщо страхувальником призначений вигодонабувач, страховик сплачує страхове відшкодування вигодонабувачеві. Інший порядок сплати страхового відшкодування визначається на підставі окремого листа вигодонабувача. Всупереч умовам договору судом стягнуті кошти на користь позивача.

В порушення своїх зобов'язань за договором страхувальник ОСОБА_3 не сплатив своєчасно другу частину страхового платежу в строк до 3 липня 2009 року. Суму в розмірі 1650 грн. було внесено позивачем до банківської установи лише 17 липня 2009 року.

Вказує, що відповідно до п. 2.7.6 договору при несплаті чергової частини страхового платежу зобов'язання страховика по виплаті страхового відшкодування припиняються з 24 години дня закінчення періоду дії договору, за який страхувальником сплачений страховий платіж, тобто дія договору припинилась з 24 год. 00 хв. 4 липня 2009 року.

Таким чином, пошкодження автомобіля позивача внаслідок ДТП, скоєного 23 липня 2009 року з вини довіреної особи страхувальника ОСОБА_4. відбулось за межами періоду дії договору в частині зобов'язань страховика. Даний висновок викладений страховиком в рішенні від 18 грудня 2009 року, яке направлено позивачу рекомендованим листом за адресою, вказаною в договорі страхування.

З висновком суду з приводу того, що суму страхового платежу було прийнято страховиком відповідач не погоджується, оскільки зазначені суми були внесенні позивачем на розрахунковий рахунок НАСК «Оранта»шляхом внесення коштів через банківську установу, що підтверджено представником позивача в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що вона підлягає задоволенню.

Постановляючи рішення , суд першої інстанції виходив з того, що правовідносини сторін договору страхування, зокрема обовязок відповідача щодо виплати страхового відшкодування, припинені не були, оскільки на дату страхового випадку позивачем був внесений черговий страховий платіж і ця сума була прийнята відповідачем , а тому відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування є необґрунтованою.

З таким висновком суду погодитись не можна, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Висновок суду що договір страхуванням не був припиненим не відповідає обставинам справи і спростовується змістом самого договору страхування, але судом не було враховано істотні умови договору страхування щодо припинення дії договору у разі несплати чергового страхового платежу (п.2.7.6. договору).

Судом першої інстанції також не було взято до уваги, що норми ЦПК і інші спеціальні закони у сфері страхування не передбачають права предявлення позову в інтересах третіх осіб - вигодонабувачів, тому позов позивача страхувальника до СК про стягнення страхового відшкодування на користь вигодонабувача - банку, за умов, що його відношення як третьої особи до позову судом не було зясовано задоволенню не підлягає.

Договором страхування не передбачено відшкодування моральної шкоди, тому суд першої інстанції помилково відмовив в задоволенні позову у звязку з ненаданням доказів і розрахунку розміру моральної шкоди.

Відповідно до п.2, 4 ч.1 ст..309 ЦПК підставами для скасування і ухвалення нового рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи і порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З огляду на вищенаведене, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Згідно ст..627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору.

Статтею 982 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобовязаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Згідно договору добровільного страхування транспортного засобу від 3 березня 2009 року, укладеного між Страхувальником ОСОБА_3 і Страховиком НАСК «Оранта»сплата страхових платежів здійснюється частками:

1). 3300 грн. в строк до 4 березня 2009 року і договір діє з 5 березня по 4 липня 2009 року,

2) 1650 грн. в строк до 3 липня 2009 року і договір діє з 5 липня по 4 вересня 2009 року і

3) 1650 грн. в строк до 3 вересня 2009 року і договір діє з 5 вересня 2009 року по 4 березня 2010 року (п.1.10 договору).

Вигодонабувачем є АКІБ «УкрСиббанк».

В строк до 3 липня 2009 року черговий платіж 1650 грн. ОСОБА_3 не сплатив.

Несплата страхувальником страхових платежів в строки, встановлені договором, є підставою для припинення дії договору страхування згідно ст..997 ЦК України. Строк дії договору встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ч.1 ст.997 ЦК договір страхування припиняється у випадках, встановлених договором та законом.

Відповідно до п…2.7.6. договору страхування при несплаті чергової частини страхового платежу (незалежно від причин) зобов'язання Страховика по виплаті страхового відшкодування припиняються з 24 години 00 хвилин дня закінчення періоду дії договору за який Страхувальником сплачений страховий платіж.

Таким чином, несплата платежів є безумовною підставою для припинення договору. Договір страхування припинив свою дію з 24 год. 00 хв. 4 липня 2009 року.

Той факт, що оплату 1650 грн. було здійснено ОСОБА_3 17 липня 2009 року не має ніякого правового значення, оскільки право відновлення дії договору після сплати чергової суми в інші строки договором не передбачено.

За таких обставин підстав для задоволення позову не має.

Згідно ч.1, ч.5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було сплачено за розгляд справи в суді апеляційної інстанції судові витрати: судовий збір 397 грн. 38 коп. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн., всього 517 грн. 38 коп., які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 627, 982, 997 ЦК, ст. 88, 303, 304, 307, 309 , 313, 314, 316, 317,319 ЦПК України, судова колегія ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Харківської обласної дирекції Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта»- задовольнити .

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 04 жовтня 2011 року скасувати і ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства Національної страхової компанії «Оранта»в особі Харківської обласної дирекції Відкритого акціонерного товариства Національної страхової компанії «Оранта», третя особа АКІБ «УкрСиббанк»про захист прав споживача та стягнення страхового відшкодування, пені, 3 % річних, індексу інфляції і моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Харківської обласної дирекції Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» судові витрати 517 (пятсот сімнадцять) грн. 38 коп.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя- підпис

Судді підписи

Копія вірна: суддя-