Справа № 2-6629/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2012 року Рівненський міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Мізера А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,-

встановив:

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги уточнила. Остаточно просить суд поділити домоволодіння, що знаходиться за адресою Рівненська область м.Рівне, вул.Є.Плужника (вулиця Смоленська), будинок №33, яке зареєстроване за позивачем ОСОБА_3, вартістю 240000,00 грн. (двісті сорок тисяч гривень 00 копійок), виділивши на користь позивача та відповідача по ? ідеальній частці; магазин для торгівлі непродовольчою групою товарів площею 70,1 кв.м., розташований за адресою м.Рівне, вул.Гур»єва, 11 в м.Рівне, яке зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2 вартістю 800000,00 грн., виділивши його у власність відповідача ОСОБА_2; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по справі.

В судовому засіданні відповідач уточнені позовні вимоги повністю визнав та не заперечив проти їх задоволення.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 вересня 1987 року.

18 жовтня 2011 року шлюб між сторонами було розірвано. Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ГЮ №034155 виданим 18 жовтня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №242 від 2011 року жовтня місяця 18 числа. Після реєстрації розірвання шлюбу присвоюються прізвища: йому ОСОБА_2, їй ОСОБА_1.

За час шлюбу сторонами було набуте майно, а саме домоволодіння, що знаходиться за адресою Рівненська область м.Рівне, вул.Є.Плужника (вулиця Смоленська), будинок №33, яке зареєстроване за позивачем по справі. Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 06 березня 2012 року, виданим взамін договору купівлі-продажу від 3О липня 2000 року реєстровий №3788 та приміщення магазину непродовольчої групи товарів ( 1 поверх ) площею 70,1 кв.м., розташований за адресою м.Рівне, вул.Гурєва, 11, яке зареєстроване за відповідачем по справі. Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 07 жовтня 2009 року, дане свідоцтво видане взамін договору купівлі-продажу від 11 квітня 2007 року реєстровий №1502.

Сторони по справі хоча проживають у одному будинковолодінні, однак спільного господарства не ведуть.

Оскільки у добровільному порядку сторони не дійшли згоди про поділ майна подружжя, позивач вимушена була звернутись до суду з даним позовом.

Відповідно до ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності не залежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, визначається за правилами ст.70 СК України.

Відповідно до ст.,69 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, не залежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Відповідно до ст.70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст.71 Сімейного Кодексу України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. При цьому, беруться до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини. Що мають істотне значення для справи.

Згідно із ч.4 ст.71 Сімейного Кодексу України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце, з підстав, передбачених ст.365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦПК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

Згідно п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суди вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4,5 ст.71 Сімейного Кодексу України щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення одного із подружжя відповідно грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце, з підстав, передбачених ст.365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦПК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі, коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними, відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у спільній частковій власності.

Відповідно до ч. 1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ч.1 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч.3 ст.372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими, доведеними, визнаними відповідачем та такими, що не порушують права сторін, тому вони підлягають до повного задоволення.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки при подачі позову до суду позивачем було сплачено державне мито в розмірі 1700,00 грн. згідно квитанції №96 від 24 жовтня 2011 року та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 120,00 грн. згідно квитанції №98 від 24 жовтня 2011 року, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,88,212,213,215,294 ЦПК України, ст.ст.355,372 ЦК України, ст.ст.60,69,70,71 Сімейного Кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя задоволити.

Поділити домоволодіння, що знаходиться за адресою Рівненська область м.Рівне, вул.Є.Плужника (вулиця Смоленська), будинок №33, яке зареєстроване за позивачем ОСОБА_1, вартістю 240000,00 грн. (двісті сорок тисяч гривень 00 копійок), виділивши на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 ідеальній частці.

Право спільної сумісної власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою Рівненська область м.Рівне, вул.Є.Плужника (вулиця Смоленська), будинок №33 припинити.

Магазин для торгівлі непродовольчою групою товарів площею 70,1 кв.м., розташований за адресою м.Рівне, вул.Гур»єва, 11 в м.Рівне вартістю 800000,00 грн., виділити у власність відповідача ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по справі, а саме сплачене державне мито в розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 120,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий