Справа № 2-1498/11
РІШЕННЯ

Іменем України

10.09.2012 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

У складі: головуючого Якименко Л.Г.

при секретарі Носулі А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя та визнання права власності на ? частину квартири, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розподіл спільного майна подружжя та визнання права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтуванні своїх позовних вимог посилався на те, що з 23.04.1994 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, який був розірваний 04.08.2008 року, актовий запис №203.

В період шлюбу 23 вересня 2002 року між Дніпропетровським регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву та сімєю, в особі ОСОБА_2, була укладена кредитна угода № 110.

Фонд від імені Держави надав позичальнику прямий адресний (цільовий кредит) у сумі 69 622,00 гривен терміном повернення 30 років з дати укладення кредитної угоди.

05.05.2003 року на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 29.12.2002 року за № 2914 на ім'я ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_2.

Посилаючись на ст. 60, 70 СК України, позивач вважає спірну квартиру спільним майном, що набуте подружжям за час шлюбу, тому просить суд розподілити майно подружжя в рівних частках та визнати за ним право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, наполягали на визнанні за ОСОБА_1 права власності саме на ? частину спірної квартири як за подружжям, відповідно до ст. 70 СК України.

Відповідачка проти позову заперечувала, посилаючись на те, що кредитні кошти, за які була придбана квартира, були виплачені особисто нею, до того ж основна частина кредитних коштів - 32395,38 грн. були погашені нею після розірвання шлюбу, тому вважає, що спірна квартира була придбана за її особисті кошти, у зв'язку з чим просила позивачу у позові відмовити.

Вислухавши пояснення позивача, його представника, відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 з 23.04.1994 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, який був розірваний 04.08.2008 року, актовий запис №203.

В період шлюбу 23 вересня 2002 року між Дніпропетровським регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву та сімєю, в особі ОСОБА_2, була укладена кредитна угода № 110.

За умовами вказаної угоди Фонд від імені Держави надав позичальнику прямий адресний (цільовий кредит) у сумі 69 622,00 гривен терміном повернення 30 років з дати укладення кредитної угоди.

05.05.2003 року на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 29.12.2002 року за № 2914 на ім'я ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_2.

Як вбачається з довідки Дніпропетровського регіонального відділення Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництвута квитанцій про сплату кредиту, в період шлюбу сторін було сплачено 9313,12 грн., а 32395,38 грн. була сплачено після розірвання шлюбу особисто відповідачкою ОСОБА_2 у період з 05.08.2008 року по 19.04.2012 року. Дана обставина відповідачем не спростована.

20.04.2012 року між Дніпропетровським регіональним відділенням Державної спеціалізованої установи Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництвута ОСОБА_2 був укладений договір про припинення кредитної угоди від 23.09.2002 року та підписаний акт про виконання зобов'язання.

Враховуючи викладене, суд вважає, що спірна квартира не є об'єктом спільного майна подружжя в сенсі ст. 70 СК України, а саме виходячи з рівності часток подружжя (1/2 та 1/2), як на цьому наполягає позивач, тому позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя та визнання права власності на ? частину квартири задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 209, 212 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 60, 70 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя та визнання права власності на ? частину квартири, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя: