Провадження №22-ц/1490/3564/12
Справа №22-ц/1490/3564/2012
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач апеляційної інстанції ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

10 грудня 2012 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Самчишиної Н.П., Серебрякової Т.В.,

з секретарем судового засідання Устименко М.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 24 квітня 2009 року, ухваленого за позовом Відкритого акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за комунальні послуги з постачання теплової енергії, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2009 року Відкрите акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль» (далі - ВАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за комунальні послуги з постачання теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання, надані за місцем її проживання в квартирі №33 (тридцять три) у будинку №3 (три) по вулиці Фалеєвська в місті Миколаєві, а також 30 (тридцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

В позовній заяві позивач вказував на те, що ним виконані його зобов'язання по наданню у квартиру відповідачки теплової енергії для опалення за період з 01 жовтня 2007 року по 01 лютого 2009 року, але відповідачка, як споживач таких послуг, жодної оплати за використану теплову енергію не провела, внаслідок чого, станом на 01 лютого 2009 року у неї утворилась заборгованість за постачання теплової енергії в розмірі 1 991 (одна тисяча дев'ятсот дев'яносто одна) грн. 66 коп.

Посилаючись на викладене, позивач просив позов задовольнити.

Заочним рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 24 квітня 2009 року позовні вимоги задоволенні в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь позивача 1 991 (одна тис дев'ятсот дев'яносто одна) грн. 66 коп. заборгованості за комунальні послуги з постачання теплової енергії. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва 03 липня 2012 року заява ОСОБА_5 про перегляд вищевказаної» заочного рішення залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. На її думку, рішення суду ухвалено з порушенням нори матеріального і процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та порушено порядок дослідження доказів.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875- IV (далі - Закон) питання наданні житлово-комунальних послуг регулюються договором та законодавством.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.20 вказаного Закону на споживача покладено обов'язок укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, який підготовлений виконавцем (суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору) на основі типового договору, а виконавець згідно п.3 ч.2 ст.21 даного Закону, зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

У разі відсутності укладених договорів з комунальними підприємствами, обсяг прав та обов'язків сторін, які, відповідно до ст.11 ЦК України виникають також з дії та вчинків осіб, визначається чинним законодавством, яке регулює взаємовідносини осіб, що надають послуги із споживачами цих послуг.

Відповідно до ст.13 Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1)комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2)послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);

3)послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);

4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Як вбачається з матеріалів справи і таке встановлено судом, ОСОБА_5 зареєстрована та мешкає в квартирі №33 (тридцять три) у будинку №3 (три) по вулиці Фалеєвська в місті Миколаєві. Відповідно до нарядів на підключення, даний будинок отримував теплоносій від ВАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» (а.с.8-12).

Згідно з розрахунком, наданим позивачем на 01 лютого 2009 року заборгованість за спожиту теплову енергію становить 1 991 (одна тисяча дев'ятсот дев'яносто одна) грн. 66 коп. (а.с. 4).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позивач на законних підставах надавав відповідні послуги, а тому суд обґрунтовано вважав, що відповідачка зобов'язана сплачувати їх вартість.

При цьому, суд першої інстанції вірно виходив з самого факту споживання теплової енергії (доказів протилежного суду не надано) та обґрунтовано на підставі ст.ст.525,526 ЦК України, ст.ст.67,68 ЖК України, п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ухвалив рішення про стягнення з відповідачки на користь позивача боргу за надані житлово-комунальні послуги.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що воно відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування немає.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а зводяться до переоцінки наданих доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку відповідно до вимог ст.212 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.303,308,315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а заочне рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 24 квітня 2009 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Суддя: