Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22ц - 4003 / 2012 р. Головуючий у 1 інстанції: Рибалко Н.І.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

26 вересня 2012 року м. Запоріжжя.

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Дзярука М.П.

ОСОБА_2

При секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2012 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі ПАТ «КБ «Надра») звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, який уточнили 03.06.2011 року.

В позові зазначали, що 10.09.2008 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3, укладено Договір № 16/2008/2199Фжр, згідно якого ОСОБА_3 було надано кредит на суму 136316,88 доларів США зі сплатою 14,59% річних, строком до 08.09.2023 року.

Для забезпечення виконання зобовязання було укладено договір іпотеки №16/2008/2199 Фжр, від 10.09.2008 року, згідно якого іпотеко держатель прийняв в іпотеку нерухоме майно у буд. 41 по вул. Балкова в м. Запоріжжя.

10.09.2008 року було укладено договір поруки №16/2008/2199 Фжр з поручителем ОСОБА_4, згідно якого позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідачем порушені п. 3.3.1, 3.3.3 Кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами, тому відповідно до п. 4.3.5 Договору позичальник зобовязаний достроково виконати зобовязання щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та штрафних санкцій.

З урахуванням зазначених обставин просили стягнути з відповідачів солідарно, заборгованість за кредитним договором , яка станом на 26.05.2011 року склала 1474827,71 грн., в тому числі: непогашений кредит 1044342,53 грн.; відсотки 305635,44 грн.; пеня за прострочення строків виконання зобовязань 16018,42 грн.; штраф 108831,32 грн. та судові витрати в сумі 1820,00 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2012 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №16/2008/2199 Фжр від 10.09.2008 року в розмірі 1474827,71 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1700 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., а всього 1 476 647,71 грн.

Не погоджуючись з рішенням районного суду, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 10439 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 10.09.2008 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3, укладено Договір № 16/2008/2199Фжр, згідно якого ОСОБА_3 .Л. було надано кредит на суму 136316,88 доларів США зі сплатою 14,59% річних, строком до 08.09.2023 року.

Для забезпечення виконання зобовязання було укладено договір іпотеки №16/2008/2199 Фжр, від 10.09.2008 року, згідно якого іпотеко держатель прийняв в іпотеку нерухоме майно у буд. 41 по вул. Балкова в м. Запоріжжя.

10.09.2008 року було укладено договір поруки №16/2008/2199 Фжр з поручителем ОСОБА_4, згідно якого позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідачем порушені п. 3.3.1, 3.3.3 Кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами, тому відповідно до п. 4.3.5 Договору позичальник зобовязаний достроково виконати зобовязання щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та штрафних санкцій.

Банк свої зобовязання за умовами кредитного договору виконав в повному обсязі та перерахував кошти на картрахунок ОСОБА_3

У порушення умов договору боржник ОСОБА_3 та поручитель ОСОБА_5, зобовязання за кредитним договором належним чином не виконали, в наслідок чого станом на 26.05.2011 року у відповідачів виникла заборгованість в розмірі 1474827,71 грн., в тому числі: непогашений кредит 1044342,53 грн.; відсотки 305635,44 грн.; пеня за прострочення строків виконання зобовязань 16018,42 грн.; штраф 108831,32 грн. та судові витрати в сумі 1820,00 грн.

Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

За загальними правилами ст.ст.526, 546 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства

Згідно ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Статтею 11 ЦПК України визначено, принцип диспозитивності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Розрахунок заборгованості підтверджений позивачем належним чином ( т.1 арк. с. 5 -7, 241-248), з урахуванням платежів відповідача, відповідно до умов кредитного договору та статті 64 ЦПК України, який не спростований відповідачем.

Клопотань, заяв про витребування, або надання доказів відповідачем при розгляді апеляційної скарги не заявлялося.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, які являються безумовною підставою для скасування судового рішення.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків. Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для ухвалення нового рішення по справі .

Керуючись ст. ст. 303,304,307, 308,313 -315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів;

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2012 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: