Справа №22-ц-4460/2012 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2В
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2012 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді : Воробйової Н.С.,

суддів : Ігнатченко Н.В., Семенцова Ю.В.,

при секретарі : Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 червня 2012 року у справі за позовом Житлово будівельного кооперативу «Рось» до ОСОБА_3, третя особа: Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2012 року ЖБК «Рось» звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, третя особа: Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради про стягнення боргу, просили стягнути з відповідача заборгованість по договору - зобовязання від 25 листопада 2007 року в розмірі 340, 52 грн., заборгованість за житлово комунальні платежі з 01 грудня 2007 року по 01 січня 2012 року в розмірі 1150, 03 грн.

Свої вимоги обґрунтували тим, що відповідач є членом ЖБК «Рось», відповідно повинна виконувати вимоги Статуту, своєчасно і в повному обсязі оплачувати відповідні платежі, але при цьому отримуючи субсидію, вона не сплачує житлово комунальні платежі.

Маючи заборгованість, станом на 01 листопада 2007 року в розмірі 840, 52 грн., ОСОБА_3 25 листопада 2012 року сплатила 500 грн., а на суму, що залишилася в розмірі 340, 52 грн. уклала договір зобовязання, згідно якого зобовязалася погасити заборгованість. Однак по день звернення до суду не сплатила ні борг, а ні поточні платежі. Позивач вказав, що ОСОБА_3 заборгованість не визнає та безпідставно оскаржує до різних інстанцій діяльність кооперативу.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 червня 2012 року позов Житлово будівельного кооперативу «Рось» до ОСОБА_3, третя особа: Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради про стягнення боргу задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ЖБК «Рось» заборгованість за надання житлово комунальних послуг за період з 01 лютого 2009 року по 01 січня 2012 року в розмірі 1131, 11 грн.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ЖБК «Рось» судові витрати по справі в розмірі 214, 60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду та осіб, що зявились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що договір

зобовязання був підписаний 25 листопада 2007 року, понад 3 року тому, після чого відповідач жодного разу не внесла оплату. При цьому міськрайонний суд вважав за можливе відповідно до клопотання відповідача застосувати строк позовної давності, і стягнути заборгованість за надання житлово - комунальних послуг саме за період з 01 лютого 2009 року по 01 січня 2012 року.

Такий висновок суду в повній мірі відповідає вимогам законодавства, але не повністю ґрунтується на матеріалах справи.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так судом першої інстанції було встановлено, що 25 листопада 2007 року ОСОБА_3 зобовязалася сплатити заборгованість в сумі 340, 52 грн. на протязі 12 місяців та сплачувати поточні платежі.

Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість за надання житлово комунальних послуг кв. № 50 по б-ру Перемоги, 141, у м. Біла Церква, власником якої є ОСОБА_3, становить 489, 64 грн. за період з січня 2006 року по травень 2009 року, та 1000, 91 грн. за період з червня 2009 року по грудень 2011 року.

Разом з тим, згідно довідки Управління соціального захисту населення від 23 квітня 2012 року субсидія відповідачу надавалася періодично: з квітня по вересень 2006 року, з квітня по жовтень 2007 року, з травня 2008 року по серпень 2010 року та у вересні 2011 року.

Відповідно до ст. 149 ЖК України, права і обовязки члена житлово будівельного кооперативу, умови користування і підстави припинення користування жилими приміщеннями визначаються статутом кооперативу.

Пунктом 2.5. Статуту ЖБК «Рось» за 2006 року передбачено, що для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обовязків ЖБК має право вимагати своєчасної та у повному обсязі сплати всіх установлених законом та Статутом кооперативу платежів, зборів і внесків від власників приміщень, а також відрахувань до резервного і ремонтних фондів.

Відповідно до п. 11.3. вищевказаного Статуту, член ЖБК зобовязаний виконувати вимоги Статуту кооперативу та своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні платежі.

Встановлено, що тариф на послуги з утримання будинку та прибудинкової території для житлового будинку, що обслуговується ЖБК «Рось», затверджений на загальних зборах ЖБК та погоджений з УЖКГ Білоцерківської міської ради.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 57, ч. 1 ст. 58, ч. 2 ст. 59 та ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

При цьому судом першої інстанції не було оглянуто та не враховано зобовязання позивача за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 3 січня 2012 року (а.с.42-44) в справі за позовом ОСОБА_3 до ЖБК «Рось» та інші про перерахунок боргу та зобовязання до вчинення певних дій, зокрема, де суд зобовязав ЖБК «Рось» перерахувати заборгованість ОСОБА_3 за комунальні послуги з урахуванням діючих тарифів, показань квартирних приладів обліку води, пільг по оплаті житлово-комунальних послуг.

Апелянт в судовому засіданні пояснила, що вказане рішення суду на день розгляду справи в апеляційному суді не виконано, заборгованість згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 3 січня 2012 року не перерахована, а тому вказану суму заборгованості вона не визнає.

Таким чином, аналізуючи наявні докази в матеріалах справи колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 212 - 214 ЦПК України не належним чином зясував фактичні обставини справи, від яких залежить правильне вирішення спору щодо вимог Житлово будівельного кооперативу «Рось», а позивач в свою чергу не виконавши рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 3 січня 2012 року звернувся до суду з даним позовом, відповідно не довів позовних вимог.

Доводи апелянта про те, що місцевий суд не достатньо вивчив матеріали справи та не взяв до уваги доказів, які були подані відповідачем є обгрунтованими та спростовують висновок суду про доведеність позову. Зокрема рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 3 січня 2012 року є саме одним із тих доказів, що підтверджує позицію апелянта, що нарахування житлово комунальних платежів ій проводиться не так, як усім іншим мешканцям будинку.

За таких обставин колегія суддів вважає, що позовні вимоги ЖБК «Рось» не підлягають задоволенню.

Згідно ч.1 п.2 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право: скасувати рішення першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно ч.2 ст.309 ЦПК України, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України , колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 червня 2012 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: