АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2012 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Волошина М.П.,

суддів - Басуєвої Т.А., Демченко Е.Л.,

при секретарі - Крикун А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл майна, що перебуває у спільній сумісній власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2010 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про розподіл майна, що перебуває у спільній сумісній власності.

ОСОБА_3, посилаючись на те, ьщо перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 28 лютого 1997 року до 19 серпня 2010 року, просила суд виділити їй в натурі ХА частку садиби, розташованої за адресою: Дніпропетровська обл., Новомосковський район, с. Піщанка, вул. Харченка, 9, визнавши за нею право власності на вказану частку.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2012 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1А частину домоволодіння, розташованого за адресою: Дніпропетровська обл., Новомосковський район, с. Піщанка, вул. Харченка, 9.

В реальному розподілі домоволодіння, розташованого за адресою: Дніпропетровська обл., Новомосковськ™ район, с. Піщанка, вул. Харченка, 9 відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив переглянути рішення суду першої інстанції в частині набуття права спільної сумісної власності ОСОБА_3 на '/г частини гаража та сплатити на користь ОСОБА_2 половину оціночної вартості даного об'єкту в сумі 21106,50 грн. та повернути ОСОБА_2 правовстановлюючі документи на садибу розташовану за адресою: Дніпропетровська обл., Новомосковський район, с. Піщанка, вул. Харченка, 9, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 28 лютого 1997 року до 19 серпня 2010 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Під час спільного проживання у шлюбі у період з жовтня 2004 року по жовтень 2006 року сторонами було зведено житловий будинок з будівлями та спорудами за адресою: Дніпропетровська обл., Новомосковський район, с. Піщанка, вул. Харченка, 9.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що житловий будинок з будівлями та спорудами за адресою: Дніпропетровська обл., Новомосковський район, с. Піщанка, вул. Харченка, 9 є майном, набутим подружжям за час шлюбу, а тому відповідно до ст. 60 СК України є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ч. З ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст. 70 СК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, .чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 2 ст. 71 СК України).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 фактично ставить питання про виділ неподільної речі - гаражу, що входить до складу житлового будинку з будівлями та спорудами за адресою: Дніпропетровська обл., Новомосковський район, с. Піщанка, вул. Харченка, 9, ОСОБА_2 цілком у власність ОСОБА_2 та одночасно просить виплатити йому компенсацію за половину оціночної вартості даного об'єкту в сумі 21106,50 грн., посилаючись на те, що даний гараж придбано його батьками та подаровано ОСОБА_2 у 1996 році.

Доводи апелянта про те, що йому було подаровано спірний гараж свого підтвердження не знайшли, оскільки апелянтом не було надано суду копію договору дарування гаражу або інших доказів на підтвердження того, що гараж не є спільною сумісною власністю подружжя.

-

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч. ч. 4, 5.ст. 71 СК України).

Крім того, у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що, вирішуючи питання про поділ майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 1 І ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя із цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Виходячи з вищезазначених норм та роз'яснень, судом першої інстанції враховано, що гараж, який входить до складу житлового будинку з будівлями та спорудами за адресою: Дніпропетровська обл., Новомосковський район, с. Піщанка, вул. Харченка, 9 є спільною сумісною власністю подружжя та річчю неподільною, сторони не дійшли до згоди з приводу виділення його у власність одному з них та розміру компенсації на користь іншого, така компенсація не вносилась на депозитний рахунок суду, тому висновок суду про визнання ідеальних часток подружжя та залишення гаражу у спільній частковій власності є обґрунтованим.

Вимоги апелянта про повернення йому правовстановлюючих документів на будинок з будівлями та спорудами за адресою: Дніпропетровська обл., Новомосковський район, с. Піщанка, вул. Харченка, 9 не були предметом розгляду в суді першої інстанції, ОСОБА_2 не звертався до суду першої інстанції з відповідним позовом, тому не можуть бути предметом розгляду у суді апеляційної інстанції в межах даної справи.

Відповідно до ч.І ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують наведених вище висновків та зводяться до особистого тлумачення апелянтом норм діючого законодавства.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити. Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: