Справа № 2506/5070/2012 Провадження по справі 2/2506/2134/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.11.2012 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова

у складі судді Логвіної Т.В.

при секретарях Оверчук Т.А., Тітовій О.Б.,

за участю представників позивача, відповідача та представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить визнати недійсним заповіт його бабусі ОСОБА_3 на користь відповідача ОСОБА_2 від 24.09.2009р. мотивуючи вимоги тим, що такий було посвідчено з порушенням вимог Цивільного кодексу України, Закону України Про нотаріат, Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України 31.12.2008 року, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року щодо його форми та нотаріальної процедури посвідчення, оскільки як зазначено в заповіті - його записано зі слів ОСОБА_3 у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, підписано ОСОБА_6, у заповіт вносились виправлення, а саме: друкованим текстом зазначене по батькові особи спадкоємця за заповітом Миколаївні, пізніше рукописним текстом виправлено на Михайлівні; час складання заповіту шістнадцяте червня дві тисячі девятого рокувиправлено на двадцять четверте вересня, зазначені виправлення були внесені не під час вчинення нотаріальної дії, що є недопустимим.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги і просила суд їх задовольнити.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали мотивуючи тим, що померла ОСОБА_3 усвідомлювала значення своїх дій, могла ними керувати та свідомо склала заповіт на користь відповідача.

Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_3 померла 23 жовтня 2009 року.

24 вересня 2009 року ОСОБА_3 склала заповіт, згідно якого призначила спадкоємцем всього її майна ОСОБА_2

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті. Це односторонній правочин, який вважається дійсним після того, як заповідач в установленому порядку і в належній формі виявить свою волю та на нього розповсюджуються загальні положення про правочин.

У відповідності до положень ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі тощо.

Нотаріуси посвідчують заповіти фізичних осіб з повною цивільною дієздатністю, складені відповідно до вимог законодавства України і особисто подані нотаріусу, а також забезпечують державну реєстрацію заповітів у Спадковому реєстрі відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 1248 Цивільного кодексу України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках. У такому разі присутність не менше як двох свідків при посвідченні заповіту є обовязковою.

Частиною першою статті 1253 ЦК України передбачено можливість посвідчення заповіту при свідках на бажання заповідача. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. Відомості про особу свідків заносяться у текст заповіту.

Внесення виправлення до нотаріального документа на час посвідчення оспорюваного заповіту визначалися Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 31.12.2008 № 2368/5, відповідно до п.п. 5.4.12 яких дописки чи виправлення можуть бути зроблені тільки під час вчинення нотаріальної дії. Дописки чи виправлення, зроблені у тексті правочину, повинні бути застережені нотаріусом перед підписом сторін правочину та інших осіб, які підписали правочин (договір, заповіт, довіреність тощо), підписані особами, які вчиняють нотаріальну дію, із зазначенням дати внесення дописок чи виправлень та скріплені підписом і печаткою нотаріуса і повторені нотаріусом у кінці посвідчувального напису.

Відповідно до статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 червня 2011 року, ухваленим по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, встановлено, що підстави для висновку, що волевиявлення спадкодавця ОСОБА_3 не було вільним і не відповідало внутрішній волі, відсутні.

Враховуючи вищевикладене та те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що заповіт було складено з порушенням вимог законодавства України щодо його форми та нотаріальної процедури посвідчення, беручи до уваги те, що на підставі оцінки наданих доказів судом встановлено, що заповіт було складено та посвідчено 24 вересня 2009 року у присутності свідків, відповідно до вимог Закону України Про нотаріатта положень Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріусом було належним чином встановлено особу, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, підстав для визнання заповіту недійсним в даному випадку немає, у звязку з чим позов необґрунтований та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 209, 212, 213 ЦПК України, ст. ст. 203, 215 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення в порядку ч. 1 статті 294 ЦПК України.

Суддя