АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/2390/2576/12Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 53 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2012 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4,
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 серпня 2012 року в справі за позовом ОСОБА_6 до Акціонерної рибопромислової компанії «Антарктика» про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2011 року ОСОБА_6 звернувся із вказаним позовом до суду в якому просив зобовязати відповідача виплатити заборгованість по заробітній платі за промисловий рейс 1996 1997 роки на посаді машиніста РПБ «Восток» в сумі 849 грн., а також виплатити вихідну допомогу при звільненні за скороченням штату в сумі 282 грн.

Позивачем було збільшено позовні вимоги, просив також стягнути з відповідача компенсацію втрати частини заробітної плати в звязку з порушенням строків її виплати та середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати після звільнення в сумі 17831 грн. 88 коп.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він працював у відповідача на посаді машиніста РПБ «Восток». Наказом від 14 листопада 1997 року № 189-ст звільнений із займаної посади за п.1 ст.40 КЗпІІ України.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 серпня 2012 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач з 1983 року по 1997 рік перебував у трудових відносинах з Чорноморським виробничим обєднанням «Антарктика».

07 грудня 2010 року АРК «Антарктика» в формі ВАТ була перейменована в ПАТ та являється правонаступником АРК «Антарктика» в формі ВАТ.

Рішенням Арбітражного суду Одеської області від 14 липня 1999 року було визнано відсутність правонаступництва між АРК «Антарктика» і Чорноморським виробничим обєднанням «Антарктика».

Оскільки судом першої інстанції було встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з Чорноморським виробничим обєднанням «Антарктика», а не з ПАТ «Антарктика», тому у відповідача не виникло зобовязання перед позивачем по виплаті йо заробітної плати та вихідної допомоги.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач дійсно перебував у трудових відносинах з Чорноморським виробничим обєднанням «Антарктика» починаючи з 16 грудня 1983 року по 25 травня 1996 року, але 01 червня 1996 року був зарахований до АРК «Антарктика» старшим машиністом (а.с. 8).

Також в матеріалах справи знаходяться розрахункові листи АРК «Антарктика» по начисленню заробітної плати ОСОБА_6 (а.с. 10-17), копія довідки виданої АРК «Антарктика» 10 червня 2010 року підтверджуючої стаж роботи позивача на виробництвах, цехах і професіях в АРК «Антарктика» (а.с. 78-80)

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивач і АРК «Антарктика» перебували в трудових правовідносинах з 01 червня 1996 року по 23 листопада 1997 року, коли ОСОБА_6 був звільнений з роботи по скороченню штатів.

Також встановлено, що на час звільнення позивача відповідач мав перед ним заборгованість по заробітній платі в розмірі 849 грн. 16 коп.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

У разі непроведення розрахунку у звязку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Разом з тим при вирішенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнення моральної шкоди відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися до суду з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів»№9 від 6 листопада 1992 року: Встановлені статтями 228, 223 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк.

Тому висновків суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та доказам, які містяться в матеріалах справи.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_6 дізнався про невиплачену заробітну плату в січні 2010 року.

З позовом до суду позивач звернувся 19 липня 2011 року, тобто з пропуском встановленого законом тримісячного строку, будь яких доказів на підтвердження поважності причини пропуску строку звернення до суду не надав.

За таких обставин, коли позивачем без поважних причин пропущено тримісячний строк звернення до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, підстав для поновлення вказаного строку не встановлено, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги в цій частині не обґрунтованими.

Відповідно до ст.. 309 ЦПК України, оскільки судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому рішення суду підлягає скасуванню із ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення невиплаченої заробітної плати, в іншій частині вимог відмовити.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 107 гривень 30 копійок.

Керуючись ст..ст. 309, 316 ЦПК України колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 серпня 2012 року скасувати і ухвалити нове рішення:

Позов ОСОБА_6 до ПАТ «Антарктика» про стягнення заборгованості по заробітній платі задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «Антарктика» на користь ОСОБА_6 заробітну плату в розмірі 849 грн. 16 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ПАТ «Антарктика» в дохід держави судовий збір в сумі 107 гривень 30 копійок.

Рішення набирає законної сили негайно з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :