Справа № 2-504/11
Р І Ш Е Н НЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" листопада 2012 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Крамаря В.М.

при секретарі Осадці М.Ю.

з участю представника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2011 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Позивач в позовній заяві посилається на те, що 20 квітня 2011 року близько 15 години відповідач взяв сокиру і зрубав на належній їй земельній ділянці дерева, кущі, потоптав висаджені позивачем квіти, повалив металеву сітку і металевий стержень для висушування одягу. 11 липня 2011 року ОСОБА_3 самовільно засипав будівельним сміттям частину її земельної ділянки, а 14 липня 2011 року о 13 год. 45 хв. пошкодив кутовою шліфувальною машинкою її металеву трубу, до якої кріпилася огорожа. Внаслідок вказаних дій їй завдано матеріальних збитків на суму 1500 (одна тисяча пятсот) гривень. Окрім цього позивач зазнала душевних страждань у звязку із знищенням та пошкодженням майна, негативним ставленням зі сторони ОСОБА_3 Внаслідок цього в ОСОБА_2 погіршився сон, апетит, остання перебуває у пригніченому стані. Просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь ще й 1000 (одну тисячу) гривень моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали, ОСОБА_2 дала пояснення, аналогічні позовній заяві. Просила її позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, пояснив, що земельна ділянка, про яку йдеться в позовній заяві, не належить позивачу, як і не належать позивачу розташовані на земельній ділянці обєкти. Зокрема, зрубана ним черешня належить територіальній громаді м. Бережани, доказів того, що решта вказаного в позовній заяві належить позивачу, останньою не надано, так само як і не надано доказів про розмір вартості вказаних речей. Просив суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи ОСББ «Бережанська перлина»ОСОБА_4 пояснила, що земельна ділянка, на якій розташоване ОСББ «Бережанська перлина», належить Бережанській міській раді, оскільки документація на земельну ділянку, на якій розташовані будинки, що входять до складу ОСББ, в стадії виготовлення. Стосовно посилання позивача на рішення Бережанської міської ради народних депутатів № 102 від 10.11.1995 р., яким за ОСОБА_5, жителькою квартири АДРЕСА_1, було закріплено земельну ділянку в постійне користування розміром 493 кв.м., то їй, як керівнику ОСББ «Бережанська перлина»та начальнику відділу земельних ресурсів Бережанського району, не відомо про видачу державного акту на право постійного користування цією земельною ділянкою, чи про винесення в натурі її меж. Виходячи з вказаного, немає підстав стверджувати, що відповідачем зрубано дерево та пошкоджено насадження на земельній ділянці позивача.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що згідно рішення Бережанської міської ради народних депутатів № 102 від 10.11.1995 р., за нею, як жителькою квартири АДРЕСА_1, було закріплено земельну ділянку в постійне користування розміром 493 кв.м., державні акти на вказану земельну ділянку нею не отримувалися, межі земельної ділянки за вказаним рішенням в натурі не виносилися. В 2001 році вона належну їй квартиру АДРЕСА_2 подарувала дочці позивачу по справі. Вказана земельна ділянка була огороджена нею металевою сіткою. ОСОБА_7, яку зрубав відповідач, посадила вона.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що їй зі слів позивача відомо, що ОСОБА_3 зрубав черешню, пошкодив насадження на земельній ділянці ОСОБА_2, а також пошкодив загорожу та стовпчик для сушіння одягу, побив саму позивачку. ОСОБА_2 скаржилася їй на погане самопочуття у звязку з вказаними подіями.

Свідок ОСОБА_9 пояснив в судовому засіданні, що він є сусідом сторін. В будинку по вул. Шевченка, 37А, проводився ремонт. Позивачка всіляко перешкоджала проведенню ремонту будинку по вул. Шевченка, 37 ОСОБА_7, про яку йдеться в позовній заяві, насправді росла під вікном відповідача на відстані близько метра від вікна, внаслідок чого в квартирі відповідача було темно, у звязку з цим ОСОБА_3 зрізав черешню. Хто посадив черешню, йому не відомо.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що він проводив ремонт будинку по вул. Шевченка, 37 А, і бачив, як позивач била ОСОБА_3 мокрим светром в той момент, коли останній намагався зрізати металевий стовп. А дочка позивача стояла з фотоапаратом, щоб сфотографувати, що буде робити у відповідь ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні дав пояснення, аналогічні поясненням свідка ОСОБА_10

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона є дружиною відповідача, вони неодноразово зверталися до позивача, щоб та не чинила перешкод в доступі до їх вікон та будинку, однак остання не реагувала. За зрубану черешню ОСОБА_3 сплатив штраф, за дії щодо позивачки заплатив штраф за хуліганські дії. Якби ОСОБА_2 не чинила перешкод в ремонті будинку, то цього позову в суді б не було.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що він є батьком позивача. 20.04.2011 року, коли він приніс дочці молоко, то побачив, що на земельній ділянці, якою користується її дочка, зрізана черешня, повалена огорожа. Неподалік на подвірї стояв відповідач. Коли він запитав у останнього, чи то його робота, той відповів, що це він зробив. Після цього він повідомив дочку про вказане, і коли дочка дізналася про ці події, в неї піднявся артеріальний тиск.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів.

Згідно з ч.1 ст.22 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

П. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»№ 6 від 27 березня 1992 року, передбачено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Виходячи з викладеного, позивач має довести належність йому ушкодженого майна та його вартість, неправомірність дій особи, яка заподіяла шкоду, безпосередній причинний зв'язок неправомірними діями і шкодою та є вину винної особи.

Як випливає з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, позивач стверджує, що відповідачем заподіяно матеріальної шкоди внаслідок того, що останній зрубав черешню, кущі квіти, пошкодив металеву сітку і металевий стержень для висушування одягу. Однак до позовної заяви не додано доказів того, що вказані речі належали позивачу, чи росли на її земельній ділянці, такі відомості не отримані судом і під час судового розгляду. Натомість в судовому засіданні було встановлено, що позивачу не належить земельна ділянка, на якій знаходились вказані речі, оскільки з листа Бережанської міської ради № 814 від 23.05.2011 року слідує, що земельна ділянка, на якій розташовані будинки № 37, 37А, 37Б, по вул. Шевченка в м. Бережани, знаходиться в землях запасу міської ради, вказану обставину підтвердила і голова ОСББ «Бережанська перлина»ОСОБА_4, пояснивши, що документація ОСББ «Бережанська перлина»на земельну ділянку знаходиться в стадії виготовлення і державний акт відсутній. Не заслуговують на увагу і посилання позивача на рішення Бережанської міської ради народних депутатів № 102 від 10.11.1995 року, як на підтвердження набуття ОСОБА_5 та позивачем як правонаступником права на постійне користування спірною земельною ділянкою, оскільки вказане рішення виконане не було: в натурі межі земельної ділянки встановлені не були; відповідний державний акт ОСОБА_5 отримано не було. Окрім викладеного, позивачем не було доведено ні кількість (розміри), ні вартість пошкодженого майна.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сімї чи близьких родичів.

П. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»№ 4 від 31 березня 1995 року визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичій особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідач ОСОБА_3 вчинив хуліганські дії щодо ОСОБА_2, заподіяв останній тілесні ушкодження, що підтверджується показами свідків ОСОБА_13, ОСОБА_8, листом Бережанського РВ УМВС України в Тернопільській області № 2702 від 29.04.2011 року, згідно з яким в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_3 відмовлено, останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення хуліганських дій, актом судово медичного обстеження № 997 від 10.06.2011 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синця та садна лівого плечового суглобу, синці правих плеча та передпліччя, сідниць та лівого стегна, синець і садно правої та синці лівої гомілок, листом Бережанського РВ УМВС України в Тернопільській області № 3658 від 15.06.2011 року, згідно з яким в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_3 по факту нанесення останнім позивачу тілесних ушкоджень відмовлено.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми протиправними діями заподіяли ОСОБА_2 моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких остання зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї.

За вказаних обставин суд вважає, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в частині стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково.

При визначені розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд враховує характер, обсяг та тривалість таких страждань, яких зазнала ОСОБА_2 зі сторони ОСОБА_3

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а тому з ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 відповідна частина понесених витрат: оплата судового збору та витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, ст. 22 ЗК України від 18.12.1990 року, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст. ст. 10, 57, 60, 88, 213, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 300 (триста) гривень моральної шкоди, 2 (дві) гривні 55 копійок сплаченого судового збору та 36 (тридцять шість) гривень витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Тернопільської області через Бережанський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків на його апеляційне оскарження.

Суддя: