Лисичанський міський суд Луганської області
21 березня 2012 року м.Лисичанськ
Лисичанський міський суд Луганської області в складі:
головуючої судді Чернобривко Л.Б.
при секретарі судових засідань ОСОБА_1
з участю представника позивача ОСОБА_2
представника відповідача ОСОБА_3
представника органу опіки та піклування ОСОБА_4 0.1.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа орган опіки та піклування про усунення перешкод у користуванні власністю, зустрічний позов ОСОБА_6 , ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_5, третя особа орган опіки та піклування про вселення,
позивач звернувся до суду з уточненим позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні ним правом власності, шляхом зняття відповідачів з реєстрації, посилаючись на те, що він є власником будинку 228, розташованого по вул. Свердлова в м. Лисичанську на підставі договору дарування від 14.01.1992 року , посвідченого державним нотаріусом Лисичанської держ.нот. контори, реєстр № 1-199 і свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 09.01.1991 року державним нотаріусом Лисичанської держнотконтори, реєстр № 2-68. У будинку разом з ним зареєстровані ОСОБА_6 та її син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідачка разом зі своїм сином ніколи не проживали в цьому будинку , ніколи не зверталися про їх вселення в будинок. Вони лише зареєстровані за цією адресою, але не мешкають в будинку з 2003 року . Перешкоджають йому в користуванні своєю власністю. Він оплачує за них комунальні послуги, не має можливості зареєструвати в будинку членів своєї сім'ї, отримати субсидію на комунальні послуги. Прохання знятися з реєстрації в цьому будинку не виконують, тому просив усунути перешкоди у користуванні ним правом власності будинком шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_6 та її дітей.
У зустрічному позові відповідач-позивача ОСОБА_6 просить вселити її та її дітей в будинок 228 по вул. Свердлова в м. Лисичанську, посилаючись на те, що вона та її діти прописані в спірному будинку з дозволу позивача-відповідача ОСОБА_5 та його дружини ОСОБА_9, її рідної тітки, яка померла 04.02.2011 року. Весь час ОСОБА_9 виховувала її як рідну доньку, оскільки своїх дітей не мала. За життя тітки вона разом зі своїми синами мешкала за зазначеною адресою, доглядала за будинком, робила косметичний ремонт в будинку, сплачувала комунальні послуги, податки. Після смерті тітки, на початку квітня 2011 року, ОСОБА_9 став проживати з іншою жінкою, через що вона та її діти не змогли проживати в спірному будинку, оскільки замок на дверях було замінено, ключ від будинку їй не надавався. У будинку залишилась її особисті речі. Тому просила зобов'язати ОСОБА_5 усунути перешкоди у праві користуванні будинком шляхом вселення її та дітей в спірний будинок. У задоволені позову позивача просила відмовити.
Позивач-відповідач ОСОБА_5 у судовому засіданні уточнений ним позов підтримав і просив його задовольнити. У задоволені зустрічного позову ОСОБА_6 просив відмовити. У своїх поясненнях посилався на обставини, викладений в уточненій позовній заяві, про що надав суду відповідні докази. Доповнив, що спірний будинок це будинок, який належав його батькам, дістався йому як спадщина, тому відповідачка не має жодних прав на цей будинок. Замки на спірному будинку він не міняв, речей відповідачки та її меблів в будинку немає. Вона короткий час проживала в будинку після смерті дружини . В теперішній час відповідач проживає в квартирі про проспекту Леніна , з дня вступу у шлюб, живуть вже 19 років. У її чоловіка є житло. Ця квартира належить йому.
Представник позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_2 у судовому засіданні уточнений позов підтримала, посилаючись на те, що позивач є власником будинку на підставі договору дарування та свідоцтва про спадщину. У 2003 році позивач дозволив зареєструватися в будинку відповідачці разом з сином, але відповідачка в будинок не вселялась, після реєстрації шлюбу проживала разом з чоловіком в квартирі АДРЕСА_1. Особисті речі та дитячі речі до будинку 228 по вул. Свердлова не завозила. До подання заяви до суду, жодного разу не зверталась про надання їй ключів від будинку, бо вона в ньому не проживала, не зверталась і про вселення до спірного будинку. У відповідачки є місце для проживання, її чоловік має квартиру у приватній власності, є частка в квартирі її матері та квартира, де вона проживає в теперішній час з чоловіком та дітьми. Вона та її дитина не залишаються без житла, тому позовні вимоги ОСОБА_5 слід задовольнити, у задоволені зустрічного позову слід відмовити.
Представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що ОСОБА_6 не могла проживати в спірному будинку 228 по вул. Свердлова в м. Лисчианську, оскільки позивач чинив їй у цьому перешкоди, замінив замки на дверях будинку та не дав від нього ключі. Зустрічний позов ОСОБА_6 підтримала і просила задовольнити, посилаючись на те, що у спірному будинку вона прописалась зі згоди позивача та його дружини, а її рідної тітки, ОСОБА_9. Завозити у будинок свої речі не було потреби, бо в будинку було все необхідне для проживання, але у будинку в теперішній час знаходиться її особисті речі. Квартира АДРЕСА_2 належала ОСОБА_10, яка померла і після її смерті спадкоємцем є позивач по справі. Тому вона вважає, що є загроза вислення її з цієї квартири. Просила задовольнити зустріний позов, вселити ОСОБА_6 з дітьми в будинок 228 по вул.Свердлова в м. Лисичанську, у задовлені позову ОСОБА_9 відмовити.
Відповідач ОСОБА_6 у судовому засіданні позов ОСОБА_11 не визнала, зустрічний позов про вселення просила задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що з 2003 року вона проживала у ІНФОРМАЦІЯ_2 , там знаходяться її речі. Вона бажає проживати в цьому будинку. ОСОБА_9 виховував її з трьохлітнього віку. Він є чоловіком її рідної тітки ОСОБА_9, яка померла. Після її поховання вона допомагала позивачу доглядати за будинком, доглядала за позивачем. Потім він звинуватив її у тому, що пропали гроші, перестав пусткати її в будинок. Поставив решітки на вікнах, замінив замки на дверях. Намагалася вирішти питання у добровільному порядку, але нічого не вийшло. Спірний будинок належить ОСОБА_9, крім того що вона прописана в цьому будинку, ніяких прав на цей будинок вона не має. Квартира АДРЕСА_3 також належить поизвачу, вселилась в цю квартиру у 1993 році після укладення шлюбу, завезли речі, зробили в квартирі ремонт. Одни її син навчаєься в ліцею, другий в СШ № 8. Раніше ОСОБА_9 возив їх до школи на своїй машина, забирав зі школи. У її чоловіка є житло на кв. 40 років Перемоги в м. Лисичанську, двокімнатна квартира. їй також належить 1/4 частина в приватизованій квартирі АДРЕСА_4, де вона мешкала разом з батьками. В квартирі 114 по пр. Леніна в м. Лисичанську ніхто не прописаний, позивач є її спадкоємцем після смерті дружини.
Представник третьої особи органа опіки та піклування ОСОБА_4 просила винести рішення, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей.
Суд досліджує докази:
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала суду, що ОСОБА_6 вона не знає. ОСОБА_13 лише на похованні ОСОБА_9, дружини позивача. З ОСОБА_9 вона проживає по сусідськи з 1988 року . До цього у спірному будинку проживали батьки ОСОБА_5 ОСОБА_14 та ОСОБА_11 ніхто в спірному будинку не проживав, вони проживали удвох. ОСОБА_13 з ними через городи, там натянута сітка. Бувала в будинку, коли були жива ОСОБА_14. Жінки з дітьми вона в будинку не бачила. Також не бачила, щоб до будинку приїздила машина з речами. На поминах одна з сусідок говорила, що присутня на поминах жінка, це племінниця ОСОБА_15, але особито ОСОБА_6 вона не знає.
Допитана у судовому засіаднні свідок ОСОБА_16 показала суду, що ОСОБА_5 вона знає давно, знала ще його батьків. ОСОБА_17 вона особито не знає, бачила її лише на похованні ОСОБА_9. ОСОБА_6 ніколи в будинку не проживала.Коли були жива ОСОБА_9 вона приходила до неї, але відповідачку не бачила. Ніколи не чула, щоб відповідачка намагались вселитися в будинок. В будинку не було видно, що проживають діти. Не відомо , чи міняв замки в будинку ОСОБА_5 ОСОБА_9 говорила, що в неї є племінниця. ОСОБА_13 раза 2 в будинку ОСОБА_9, а ОСОБА_6 зовсім не бачила.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показала суду, що ОСОБА_6 племнниця ОСОБА_19, дружини позвача ОСОБА_5 Разом з дітьми вона проживає в квартирі ОСОБА_5, по проспекту Леніна в м. Лисичанську біля 15 років. У спірному будинку ОСОБА_6 не проживала, але могла переночувати. Не знає чи намагалась ОСОБА_6 вселитися в будинок, якщо проживає в квартирі. Чоловіку ОСОБА_6, його мати придбала квартиру. Невідомо їй чи мала намір вселитися в будинок по вул. Свердлова Бервіна.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 показала суду, що сім'ю ОСОБА_5 знає з 2003 року, товаришували , поки була жива ОСОБА_9. Це була дружна сім'я. Через деякий час після похорон ОСОБА_9, позивач став прорживати з іншою жінкою. У ОСОБА_9 не було дітей, ОСОБА_6 була їй як дочка, а її діти як онуки. Проживала ОСОБА_6 і в будинку, і в квартирі по проспекту Леніна в м. Лисичанську. ОСОБА_21 не робила. 2, 5 місяці після похорон ОСОБА_21 , ОСОБА_6 жила в будинку , щоб підтримати ОСОБА_9. При ній ОСОБА_6 пропонувала Авєірну переписати на неї квартиру, а вона вийде з бізнесу.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_22 показала суду, що ОСОБА_22 була членом сім'ї ОСОБА_9 та ОСОБА_23, вони вважали її своєю дочкою, хоч вона була рідною племінницею ОСОБА_9 Разом ремонтували будинок, робили заготівку на зиму. Після смерті ОСОБА_24 відносини між ними змінилися. Після укладення шлюбу, ОСОБА_22 прожила разом з чоловіком в квартирі по проспекту Леніна , яка належала ОСОБА_9. В будинку ОСОБА_9 могла перебувати по три дні, коли ОСОБА_25 виїздив з дому. Після скандалу, ОСОБА_5 вигнав ОСОБА_22 з будинку, посилаючись що вона йому ніхто. Вона купивала квартиру 71 АДРЕСА_5 років Перемоги для свого молодшого сина, але оскільки він на той час був неповнотіним, договір купівлі-продажу був оформлений на страшого сина- Бервіна ОСОБА_26, чоловіка ОСОБА_6 В цій квартирі ніхто не проживає, жити неможливо, бо квартира була залита каналізацією. Будинок 228 по вул Свердлова був зарестрований на батьків ОСОБА_5, це батьківський будинок. В квартирі АДРЕСА_6 нічого не потрібно було робити, бо ремонт в квартирі зробили ОСОБА_5.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_27 показала суду, що для ОСОБА_28 ОСОБА_6 була як дочка. Коли подорослішала, стали вести спільний бізнес, допомагали один одному у роботі, разом святкували свята та їздили на відпочинок. Оля проживала на два будинки. Після смерті ОСОБА_24, жила в будинку по вул. Свердлова 2 місяці, але ОСОБА_5 хоче розірвати відносини з нею із-за іншої жінки. Замки та двері в будинку не мінялись, ключ від будинку лежав в одному місці. Де тепер кліч їй невідомо. Особисті речі ОСОБА_6 ночна сорочка, зубна щітка були в будинку по вул Свердлова в м. Лисичанську, а шафи, ліжка в квартирі по проспекту Леніна в м. Лисичанську.
Суд досліджує письмові докази: довідка паспортнох служби № 474 від 25.10.2011 року, довідка голови вуличного комітету, копія договору дарування від 14.02.1991 року, копія сівотцвва про спадщину за законом, кпія паспорту позивача, копія свідотцва про смертьб ОСОБА_29, копія свідотцва про наролдждення ОСОБА_30, копія потанови про відмову у порушення кримінальної справи, довідка ЛКП БТІ.
Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_17 та її представника ОСОБА_3, свідків, дослідивши матеріали справи вважає позов щодо усунення перешкод у користуванні власністю таким, що підлягає задоволенню частково, зустрічний позов про вселення , таким, що не підлягає задоволенню .
Судом встановлені слідуючи обставини та відповідні ним правовідносини.
Відповідно до ст. 60 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень.
Відповдіно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 317ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповдіно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується , розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
У судовому засіданні встановлено, що відповідно договору дарування від 14.01.1991 року ОСОБА_31 подарувала, а ОСОБА_5 прийняв у дар 5 частину житлового будинку з відповіною частиною господарських та побутових будівель та споруд, розташованих на земельній дільниці 600кв.м., що знахоидться в м. Лисчианськ, вул. Свердлова, 228 ( а.с.7-8).
Відповідно свідоцтва про справо на спадщину за законом від 09.01.1991 року спадкоємцем майна ОСОБА_32, померлого 08.07.1990 року є його син ОСОБА_5, проживаючий в ІНФОРМАЦІЯ_3 (а .с. 9-10). Таким чином ОСОБА_5 є власником будинку 228 по вул. Свердлова в м. Лисичанську і відповідно до ст. 321 ЦК України право його власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Із довідки паспортної служби ( а.с.5) вбачається, що по вул. Свердлова , буд 288 в м. Лисичанську зареєстровані та мешкають разом : ОСОБА_5 Вячеславовоич, ОСОБА_6 28.10.1977 року нароження, без родинних відносин, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, без родинних відносин. Як пояснював у судовому засіанні позивач та не заперечувала віповідачка ОСОБА_6, вона та її син були прописані у будинку зі згоди її власника, тобто ОСОБА_5 , оскільки вона була племінницею його дружини ОСОБА_9 04.02.2011 року померла дружина ОСОБА_5 - ОСОБА_9( а.с.26). Після смерті дружини позивач почав проживати з іншою жінкою. На прохання позивача знятися з реєстрації за місцем його проживання ІНФОРМАЦІЯ_4, відповідач ОСОБА_6 відмовляється, намагаючись вселитися в будинок, який їй не належить. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Тому суд вважає, що є підстави для задоволення позову ОСОБА_5 щодо усунення перешкоду здійсненні ним права користування своїм майном, шляхом зняття з реєстрації за адресою м. Лисичанськ, вул. Свердова, 228 ОСОБА_6 разом з неповнолітнім ОСОБА_30, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки саме вони зареєстровані за цією адресою. Неповнолітній ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 за цією адресою не зареєстрований, тому немає підстав для зняття його з реєстрації за цією адресою.
Суд вважає, що в даному випадку не порушуються права неповнолітніх дітей на проживання, оскільки вони проживають разом з батьками в квартирі АДРЕСА_7. Відповідно довідки Лисичанського КП «Бюро технічнолї інвентаризації» № 617 від 06.03.2012 року квартира 71 АДРЕСА_8 років Перемоги в м. Лисичанську належить ОСОБА_33, батькові ОСОБА_30, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 , на підставі договору купілі-продажу від 10.07.1995 року. Крім того сама ОСОБА_6 також має частину квартири АДРЕСА_9 , яка зарестрована за ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 10.03.1994 року ( а.с.27-27зв.,43).
Виходячи з вищеозначеного суд вважає, що зустрічний позов ОСОБА_6 про її вселення в будинок 228 по вул. Свердлова в м. Лисичанську разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_30, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 задоволенню не підлягає.
На підставі ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України,
Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа орган опіки та піклування про усунення перешкод у користуванні власністю задовольнити частково.
Усунути перешкоди в користуванні правом власності ОСОБА_5 будинком 228 по вулиці Свердлова в м. Лисичанську шляхом зняття з реєстрації за даною адресою ОСОБА_6 разом з неповнолітніми ОСОБА_30 ІНФОРМАЦІЯ_1.
У задоволені зустрічного позову ОСОБА_6 , ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_5, третя особа орган опіки та піклування про вселення відмовити за небгрунтованістю.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Лисичанський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: