Номер провадження: 22-ц/1590/9594/12
Головуючий у першій інстанції Таварткіладзе
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі Павлін О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» про захист прав споживачів, стягнення депозитних вкладів згідно договорів банківського вкладу, стягнення процентів за користування грошима, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2011 року в частині вирішення вимог ОСОБА_3 про стягнення процентів за користування депозитними коштами в період дії депозиту та після закінчення строку дії депозиту,

встановила:

У серпні 2011 р. ОСОБА_3 звернувся до суду з вищеназваним позовом, в якому вказав, що з публічним акціонерним товариством комерційним банком «Надра» (далі ОСОБА_4) він уклав договори строкового банківського вкладу (депозиту) від 14.11.08 р. № 691689 та від 24.02.09 р. № 778804, до яких в подальшому укладалися додаткові угоди. Він передав Банку гроші . Строки дії депозитних договорів закінчилися. Він своєчасно звернувся до Банку із заявою про отримання грошей. Відсотки за депозитним договором №691689 від 14.11.08 р. йому нарахували та виплатили. Відсотки за депозитним договором № 778804 від 24.02.09 р. йому не сплатили. В порушення умов вищевказаних депозитних договорів йому відмовили в поверненні грошей. ОСОБА_4 продовжує користуватися його депозитними коштами, підлягає стягненню з Банку на його користь не тільки відсотки, передбачені депозитними договорами за користування грошима під час дії депозитного договору, а і відсотки після закінчення строку дії депозитних договорів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 536, 610, 611, 1060, 1214 ЦК України просив стягнути з Банку на його користь: 1) відсотки згідно Договору № 778804 строкового банківського вкладу (депозиту) у розмірі 400,40 Євро; 2) відсотки за користування депозитними коштами відповідно до Договору № 691689 від 14.11.08 р. та додаткових угод до договору в розмірі 48,34 Євро; 3) відсотки за користування депозитними коштами відповідно до Договору № 778804 від 24.02.09 р. та додаткових угод в розмірі 136,50 Євро; 4) судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити його та надала пояснення в межах доводів, викладених у позові.

Представник Банку, не маючи повноважень щодо визнання або частково визнання позовних вимог, в судовому засіданні зазначені у позові обставини визнав і пояснив, що у звязку із роботою тимчасової адміністрації ОСОБА_4 не має наміру безпідставно користуватися грошовими коштами позивача, а обовязково буде їх виплачувати.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06.09.11 р. позов в частині стягнення відсотків за користування депозитними коштами в період дії депозиту та після закінчення строку дії депозиту задоволено. Стягнуто з Банку на користь ОСОБА_3: 1) проценти за користування депозитними коштами, що знаходилися на особовому рахунку № 79282355 пакет послу Стимул 798845 в ПАТ КБ «Надра» за період з 27.11.10 р. в сумі 400,40 Євро; 2) проценти за користування депозитними коштами відповідно до договору № 778804 від 24.02.09 р. та додаткових угод до Договору після закінчення строку дії договору № 778804 від 24.02.09 р. та додаткових угод до договору, тобто після 27.11.10 р. в сумі 136,50 Євро; 3) проценти за користування депозитними коштами відповідно до договору № 691689 від 14.11.08 р. та додаткових угод до Договору після закінчення строку дії договору № 691689 від 14.11.08 р. та додаткових угод до даного договору, тобто після 21.05.11 р. в сумі 48,34 Євро

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення процентів за користування депозитними коштами в період дії депозиту та після закінчення строку дії депозиту та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині. Посилається на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального (ст. ст. 536, 1058, 1060, 1070, 1214 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 57, 58, 60, 213 ЦПК України) права.

В апеляційному суді представник Банку підтримала доводи та вимоги, викладені в апеляційній скарзі.

ОСОБА_3 письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав. В судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав. Просив її відхилити, вважаючи її необґрунтованою.

Відповідно до ст. 303 ЦПК колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Статтями 213, 214 ЦПК передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_3 в частині стягнення процентів за користування депозитними коштами в період дії депозиту та після закінчення строку дії депозиту, суд першої інстанції, виходив з того, що після закінчення дій договору № 691689 строкового банківського вкладу (депозиту) (21.05.11 р.) та договору № 798845 строкового банківського вкладу (депозиту) (27.11.10 р.) ОСОБА_4 продовжував користуватися грошовими коштами позивача. Розрахунок процентів, зроблений позивачем, є вірним, оскільки враховано розмір процентів, що передбачений договором № 691689 строкового банківського вкладу (депозиту) (а. с. 43 - 44).

Колегія суддів вважає, що погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна, такого висновку він дійшов з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи.

Статті 213, 214 ЦПК вимагають від суду повно та всебічно з'ясувати обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідити всі докази в їх сукупності. Під час ухвалення рішення вирішити, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що п. п. 3.4.5, 4.4 депозитних договорів (а. с. 13, 21) передбачена можливість перерахування коштів після закінчення строку дії депозитних договорів на поточний рахунок позивача.

23.05.11 р. (а. с. 53 - 54) після закінчення строку депозитного вкладу і згідно його умов, Банком на поточний рахунок позивача були перераховані відсотки по депозитному договору № 691689 на поточний рахунок № 79585783 у сумі 290,06 Євро. Цього ж дня було видано готівку (відсотки по депозиту) у розмірі 286,65 Євро. З 30.05.11 р. нараховувалися відсотки за знаходження коштів на поточному рахунку.

24.11.09 р. та 29.11.09 р., після закінчення строку депозитного вкладу, відповідно до умов депозитного договору № 778804, позивачу були перераховані відсотки за депозитним договором на поточний рахунок № 79282355 на загальну суму - 771,03 Євро (а. с. ). З 29.11.10 р. по 21.12.11 р. позивач знімав гроші з вищевказаного поточного рахунку на загальну суму 1791 Євро. Залишок грошей знаходився на поточному рахунку, на які нараховувалися відповідні проценти.

Між сторонами склалися правовідносини щодо банківського вкладу та банківського рахунку.

За правилами, передбаченими ст. ст. 1058, 1060, 1061, 1066, 1070 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Договір банківського вкладу може бути укладений на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого строку (строковий вклад). Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Відповідно до ст. ст. 1066, 1070 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому належать, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. За користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яках зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Проценти сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що після закінчення дій договорів строкового банківського вкладу (депозиту) ОСОБА_4 продовжував користуватися грошовими коштами позивача зроблено при неповному зясуванні обставин справи, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Належні позивачу гроші (відсотки за договорами депозитними договорами) після закінчення строку депозитних договорів були перераховані на поточний рахунок позивача. За користування грошима, які знаходилися на поточному рахунку Банком нараховувалися відповідні відсотки. Підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення процентів за користування депозитними коштами в період дії депозиту та після закінчення строку дії депозиту відсутні.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення по суті позовних вимог є неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи, що неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи в частині стягнення процентів за користування депозитними коштами в період дії депозиту та після закінчення строку дії депозиту, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ КБ «Надра» про стягнення процентів за користування депозитними коштами в період дії депозиту та після закінчення строку дії депозиту

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра на рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2011 року в частині вирішення вимог ОСОБА_3 про стягнення процентів за користування депозитними коштами в період дії депозиту та після закінчення строку дії депозиту задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2011 року в частині вирішення вимог ОСОБА_3 про стягнення процентів за користування депозитними коштами в період дії депозиту та після закінчення строку дії депозиту - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» в частині стягнення процентів за користування депозитними коштами в період дії депозиту та після закінчення строку дії депозиту повністю відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: Л. М. Миза

ОСОБА_2