АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/8714/12 Справа № 2-2596/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лаченкова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2012 року колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Лаченкової О.В.

суддів Варенко О.П., Григорченка Е.І.

при секретарі Солод О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Дніпропетровської міської ради на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2, правонаступником якого є ОСОБА_3 до Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради про визнання права власності,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради про визнання права власності.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені. Визнано за ОСОБА_2 право власності на самочинно побудовані житлову прибудову літ.А2-1, загальною площею 26,3 кв.м. та житловою - 19,1 кв.м, тамбур літ.а-1 загальною площею 4,3 кв.м, і гараж літ.Ж, що розташовані по вулиці Казахстанська, 30А у м. Дніпропетровську.

В апеляційній скарзі Дніпропетровська міська рада просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норма матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить домоволодіння №130А по вулиці Казахстанській в м. Дніпропетровську, що підтверджується договором купівлі-продажу від 05 травня 1976 року.

Позивачем на земельній ділянці, яка належить йому на праві приватної власності, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, самовільно побудовано житлову прибудову літ.А2-1, тамбур літ.а-1 і гараж літ.Ж.

16 січня 2011 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського МУЮ у Дніпропетровській області.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина і відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом спадщину отримав ОСОБА_3.

Висновком про технічний стан житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами побудованих на земельній ділянці по вулиці Казахстанській, 130А у м. Дніпропетровську від 19 січня 2011 року знаходяться у задовільному технічному стані.

Відповідно до ст.213 ЦПК рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображенні обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення суду не відповідає, його ухвалено з порушенням вимог матеріального і процесуального закону.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з положень ст. 376 ЦК України, згідно якої на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо не порушує права інших осіб.

Але з таким висновком колегія суддів погодитись не може з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.10 ЦПК України сторони, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст.212 ЦПК суд оцінює докази за своїх внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін.

Порядок прийняття в експлуатацію самовільно збудованого нерухомого майна регулюється Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24 червня 2011 року за № 91 Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 липня 2011 року за № 830/19568.

Відповідно до п. 8.1. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом від 07 лютого 2002 року за № 7/5, оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності за заявою оформлення права власності на нерухоме майно органами місцевого самоврядування: - фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна за наявності документа, що посвідчує право на земельну ділянку, та документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам; - фізичним та юридичним особам у разі виділення окремого об'єкта нерухомого майна зі складу об'єкта нерухомого майна, що складається із двох або більше об'єктів (будинків, будівель або споруд), окрім випадків, коли такі об'єкти є приналежністю головної речі, складовою частиною речі або утворюють з іншими об'єктами складну річ.

Згідно п. 8.2. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, до заяви про оформлення права власності на нерухоме майно додаються матеріали технічної інвентаризації об'єкта нерухомого майна, а також інші документи, визначені Положенням (паспорт, або інший документ, що посвідчує особу, довідку податкового органу про включення власника до державного реєстру фізичних осіб, правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності на об'єкт нерухомого майна на момент початку перебудови, реконструкції, зареєстрований в КП ДМБТІ, передбачені законодавством документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт, дозвіл на виконання будівельних робіт, сертифікат відповідності закінченого будівництвом об'єкта, виданого Інспекцією ДАБК у Дніпропетровській області, акт про зміну розміру часток, виданий КП ДМБТІта ін.).

Крім того, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою - власником (користувачем) земельної ділянки, яка здійснила самочинне будівництво на цій ділянці, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК України).

Відповідно до ст. 18 Закону України Про основи містобудування від 16 листопада 1992 року № 2780- XII, будівництво об'єктів містобудування незалежно від форм власності здійснюється з дозволу відвідних рад, які можуть делегувати це право відповідним виконавчим органам.

Отже, відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності від 17 лютого 2011 року №3038-УІ право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки, відповідно до вимог містобудівної документації.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не звертався до Дніпропетровської міської ради щодо отримання дозвільного документу на початок будівельних робіт та затвердженої проектної документації.

Враховуючи вищенаведене, судом першої інстанції зроблено невірні висновки за обставинами справи, неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 309, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської міської ради - задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, правонаступником якого є ОСОБА_3 про визнання права власності.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді