АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________
Провадження 22ц/2090/5790/2012 Головуючий 1-ї інстанції Губська Я.В.
Справа № 2-а-4195/11 Доповідач - Шевченко Н.Ф.
Категорія : правочини.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2012 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Бобровського В.В., Кокоші В.В.

при секретарі - Давшан А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 липня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», треті особи Харківська Державна нотаріальна контора № 8, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання недійсною реєстрації права власності, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу

В С Т А Н О В И Л А :

12 липня 2012 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», треті особи Харківська Державна нотаріальна контора № 8, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання недійсною реєстрації права власності померлої особи ОСОБА_5 на ? частину нерухомого майна по вул..Березовській, 17 у м.Харкові від 18.07.2006 року, визнання недійсним свідоцтва про право власності на це майно на ім*я ОСОБА_2, визнання недійсним договору купівлі-продажу домоволодіння по вул..Березовській, 17 у м.Харкові від 19.01.2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посилаючись на те, за життя ОСОБА_5 своє право власності на ? частину спірного будинку не зареєстрував, тому відповідач, Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», у порушення норм чинного законодавства провело вказану реєстрацію за заявою ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_5, у зв*язку з чим вказана реєстрація повинна бути визнана недійсною. Відповідно і всі наступні правочини повинні бути визнані недійсними.

Відповідачка ОСОБА_2 проти позову заперечувала посилаючись на те, що їй на праві власності належала ? частина житлового будинку по вул..Березовській, 17 у м.Харкові, друга половина належала її брату ОСОБА_5, після його смерті вона в установленому порядку прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом, а потім продала весь будинок ОСОБА_3 Вказувала на те, що дії Бюро технічної інвентаризації з приводу реєстрації права власності та послідуючі правочини проводились виключно в рамках вимог діючого законодавства.

Відповідач ОСОБА_3 проти позову заперечував, посилаючись на його безпідставність.

Треті особи в судове засідання не з*явились просили справу розглядати у їх відсутність.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10 липня 2012 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті її позовних вимог.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм процесуального і матеріального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що сторонами були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи, вирішуючи цивільно-правовий спір, районний суд повно й всебічно дослідив обставини справи, представлені докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та закон їх регулюючий.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що реєстрація права власності на спірний житловий будинок на ім*я померлого ОСОБА_5 проведена КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації»з додержанням вимого діючого законодавства.

Такий висновок суду відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Згідно ч. ч. 1, 2, 4 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»№1952-IV від 1 липня 2004 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно проводилася комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації на підставі Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5.

Згідно з пунктами 1.13, 2.1, 3.4 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, реєстратор бюро технічної інвентаризації, самостійно приймає на розгляд заяви про державну реєстрацію прав та у випадках, встановлених Положенням, зупиняє їх розгляд, приймає рішення про державну реєстрацію прав, відмову в такій реєстрації.

Для проведення державної реєстрації виникнення, існування, припинення прав власності на нерухоме майно та оформлення прав власності на нерухоме майно до бюро технічної інвентаризації разом із заявою про реєстрацію прав власності подаються правовстановлюючі документи.

За результатом розгляду заяви про державну реєстрацію прав реєстратор бюро технічної інвентаризації приймає рішення про державну реєстрацію прав або відмову в ній.

У своїх діях реєстратор бюро технічної інвентаризації керується законодавством України.

Відповідно до роз*яснень, наданих у листі Міністерства юстиції України від 21 лютого 2005 року №19-32/319, з метою оформлення спадщини, право власності на нерухоме майно може бути оформлено на ім*я особи яка померла у разі наявності документів, які б підтверджували право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правоустановчий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника вирішується в судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 серпня 2000 року померлому ОСОБА_5 та ОСОБА_2 належало по ? частині домоволодіння по вул..Березовській, 17 у м.Харкові ( а. с.136).

04 жовтня 2005 року ОСОБА_5 помер ( а. с. 20).

07 липня 2006 року ОСОБА_2 звернувся з заявою до КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», в якій просила зареєструвати право власності на домоволодіння по вул..Березовській, 17 у м.Харкові згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 серпня 2000 року (а.с.180).

До заяви ОСОБА_2 додала технічний паспорт, копію свідоцтва про смерть, копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 серпня 2000 року відповідно якому ОСОБА_5 та ОСОБА_2 належало по ? частині домоволодіння по вул..Березовській, 17 у м.Харкові.

У звязку з цим КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації»10.08.2006 року зареєструвало на ім*я померлого ОСОБА_5 та ОСОБА_2 право власності по ? частині домоволодіння по вул..Березовській, 17 у м.Харкові та видало витяг про реєстрацію прав власності на нерухоме майно для подальшого оформлення спадщини (а. с. 177).

З огляду на викладене , суд правильно дійшов висновку про те, що реєстрація прав власності на ? частину спірного житлового будинку на ім*я померлого ОСОБА_5 здійснена КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації»з додержанням вимог діючого законодавства та обґрунтовано відмовив позивачці у задоволенні позовних вимог про скасування реєстрації прав власності на квартиру та визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Вирішуючи спір, суд з*ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази, дав їм належну оцінку та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що реєстрація прав власності на спірний житловий будинок на ім*я померлого ОСОБА_5 порушує її майнові права, не можуть бути прийняті до уваги судової колегії, оскільки позивачка зверталася в суд з позовом про визнання заповіту недійсним, який був вирішений судом та у позові їй було відмовлено (а.с.234-236).

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, не є суттєвими та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п. 1. ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 липня 2012 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: