Справа № 6-9246/12 Провадження № 22-ц/2590/3115/2012 Головуючий у I інстанції Цибенко І.В.
Категорія цивільна Доповідач - Скрипка А. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2012 року
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 серпня 2012 року у справі за заявою публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк про видачу виконавчого документа з виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації „Всеукраїнський фінансовий союз від 19 червня 2012 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 серпня 2012 року в задоволені заяви публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк про видачу виконавчого листа з виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації „Всеукраїнський фінансовий союз від 19 червня 2012 року у третейській справі № 779-9/179/12 за позовом публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовлено.

В апеляційній скарзі публічне акціонерне товариство „Альфа-Банк просить скасувати вказану ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву банку про видачу виконавчого листа на виконання рішення третейського суду. Доводи апеляційної скарги зазначають, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку щодо непідвідомчості справи третейському суду відповідно до п.14 статті 6 Закону України „Про третейські суди та невірно зясував характер спірних правовідносин, оскільки предметом позову публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк є стягнення заборгованості у звязку з порушенням позичальником зобовязань за кредитним договором і дані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України. Апелянт вважає, що звернення банку до третейського суду за захистом своїх прав у звязку з порушенням позичальником зобовязань за кредитним договором не може підпадати під дію п.14 статті 6 Закону України Про третейські суди , оскільки в даному випадку своє право захищав кредитодавець, а не споживач. Апелянт також вказує, що лише при зверненні споживача з позовом про захист його порушених прав з боку банку до третейського суду, така справа є непідвідомчою третейському суду.

В судове засідання апеляційного суду учасники судового розгляду не зявились, в матеріалах справи маються повідомлення про вручення ним поштових відправлень про час і місце розгляду справи (а. с. 40, 41, 42). Відповідно до приписів ч. 2 статті 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, матеріали третейської справи № 779-9/179/12 за позовом публічного акціонерного товариства Альфа-Банк до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції, - залишенню без змін, оскільки її постановлено з додержанням вимог закону.

В ході судового розгляду даної справи встановлено та підтверджується її матеріалами, що 01 серпня 2011 року публічне акціонерне товариство Альфа- Банк та ОСОБА_5 уклали кредитний договір № SME0024461, відповідно до якого ОСОБА_5 отримав кредит в сумі 24 000 грн., строком на 12 місяців, зі сплатою за користування кредитом 28 % річних. П. 1.2. вказаного кредитного договору визначено цільове використання кредиту - на споживчі потреби (а. с. 10 11).

В забезпечення виконання умов вищезазначеного кредитного договору, публічне акціонерне товариство „Альфа-Банк та ОСОБА_6 уклали договір поруки № SME0024461/2 від 01 серпня 2011 року, відповідно до якого ОСОБА_6взяла насебе зобовязання перед кредитором відповідати за зобовязаннями ОСОБА_5, які виникають з умов кредитного договору (а. с. 12).

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації „Всеукраїнський фінансовий союз від 19 червня 2012 року, постановленому по третейській справі № 779-9/179/12 за позовом публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк заборгованість за кредитним договором у сумі : 14 819, 32 грн. заборгованості за кредитом, 1 680,25 грн. по відсотках, 364,70 грн. пені. Також рішенням третейського суду на користь публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Банк стягнуто з відповідачів солідарно судові витрати, а саме - 200 грн. 00 коп. витрат по сплаті третейського збору. З ОСОБА_6 на користь позивача стягнуто пеню за договором поруки в розмірі 10 грн. 90 коп. ( а. с. 8 - 9).

Відмовляючи в задоволенні заяви публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що третейським судом 19 червня 2012 року постановлено рішення у справі, яка не підвідомча третейському суду, оскільки стосується спору щодо захисту прав споживача. За даних обставин суд першої інстанції прийшов до висновку, що не може бути видано виконавчий лист на виконання рішення третейського суду, ухваленого за межами його компетенції.

Виходячи з правових позицій статті 1 Закону України „Про третейські суди, до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 6 Закону України Про третейські суди визначено, що третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають з цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ, які не підвідомчі третейському суду. Вказаний перелік таких справ доповнений Законом України від 03 лютого 2011 року N 2983-VI , який набрав чинності 11 березня 2011 року, пунктом 14, який передбачає, що справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки) не підвідомчі третейському суду.

19 червня 2012 року, на час винесення рішення третейським судом діяла вказана редакція статті 6 Закону України „Про третейські суди.

Згідно з положеннями пунктів 22, 23 статті 1 Закону України „Про захист прав споживачів, споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або з виконанням обовязків найманого працівника. Споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

З умов кредитного договору № SME0024461 від 01 серпня 2011 року вбачається, що він надавався на споживчі потреби, тому між сторонами був укладений договір споживчого кредиту.

За даних обставин, Постійно діючий Третейський суд при Всеукраїнській Громадській Організації „Всеукраїнський фінансовий союз, ухваливши рішення від 19 червня 2012 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, розглянув справу, яка була йому не підвідомча. Оскільки, у відповідності до п.14, ч.1 статті 6 Закону України Про третейські суди( в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 03 лютого 2011року N 2983-VI , який набрав чинності 11 березня 2011 року ), справи у спорах щодо захисту прав споживачів не підвідомчі третейським судам. Суд першої інстанції при цьому вірно зазначив, що оскільки вказана справа була не підвідомча третейському суду, то дана обставина є підставою для відмови у видачі виконавчого листа.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції при вирішенні вказаного спору по суті норм матеріального права не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Зокрема, аналіз спірних правовідносин, а саме обставин укладення кредитного договору, суми отриманого кредиту, дають підстави для висновку, що ОСОБА_5 є споживачем послуг банку.

Виходячи з положень Закону України „Про захист прав споживачів та розяснень, викладених в абз. 3 п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 квітня 1996 року „Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів, споживачем, права якого захищаються на підставі Закону, в спірних правовідносинах є фізична особа, а не банк надавач банківської послуги, а тому звернення кредитора з позовом до споживача банківської послуги про стягнення заборгованості за кредитним договором за своєю правовою природою не є захистом прав споживача.

Разом з тим, необхідно зазначити, що ухвалюючи рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором на користь банку з фізичної особи, третейський суд вирішив питання не лише захисту прав кредитора, але й ухвалив рішення, яке стосується прав і обовязків також і споживача банківських послуг, що суперечить положенням частини 4 статті 42 Конституції України, згідно яких держава взяла на себе обовязок захисту прав споживачів.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Законом України від 03 лютого 2011 року „Про внесення зміни до статті 6 Закону України „Про третейські суди щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам, який набрав чинності 11 березня 2011 року, третейські суди не мають права розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Виходячи з аналізу зазначеної норми права, з врахуванням конституційних положень обовязку держави захисту прав споживачів, з підвідомчості третейських судів було виключено справи у сфері захисту прав споживачів, а не лише справи за позовами споживачів, зокрема банківських послуг, за захистом їх порушеного права, оскільки законодавець не зробив розмежування непідвідомчості третейським судам спорів у сфері захисту прав споживачів в залежності від субєктного складу особи, яка звертається за захистом порушеного права.

У взаємозвязку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України щодо обовязку держави захищати права споживачів, Конституційний Суд України у справі № 1-26/2011 прийшов до висновку, що дія пунктів 22, 23 статті 1 Закону України „Про захист прав споживачів поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до приписів статті 150 Конституції України, рішення Конституційного суду, зокрема, з питань офіційного тлумачення законів України, є обовязковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Згідно частини другої прикінцевих та перехідних положень Закону після набрання чинності цим Законом третейські суди припиняють розгляд справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), розгляд яких було розпочато до дня набрання чинності цим законом, про що виноситься мотивована ухвала.

Враховуючи вищенаведене, є вірним по суті висновок суду першої інстанції відносно того, що справа за позовом публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, розглянувши яку 19 червня 2012 року, третейський суд ухвалив рішення, тобто після набрання чинності 11 березня 2011 року Закону України від 03 лютого 2011 року „Про внесення зміни до статті 6 Закону України Про третейські суди щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам, була не підвідомча третейському суду, що є підставою для відмови у видачі виконавчого листа.

Приймаючи до уваги викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, постановленої з додержанням вимог закону.

Керуючись статтями : 303, 304, 307; ч.1, п. 1 статті 312; 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк відхилити.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 серпня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: