Справа № 2-5929/11
(2/401/1540/12)
РІШЕННЯ

Іменем України

21.03.2012 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

при секретарі Носулі А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з даним позовом до відповідача про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він працює завідувачем сектору правового забезпечення Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Дніпропетровській області.

22 липня 2011 року відповідачка звернулася до юридичного сектору Інспекції ДАБК з вимогою прийняти документи для реєстрації Декларації про готовність об'єкта до експлуатації. В присутності співробітників відділу ОСОБА_2 було компетентно відмовлено у вчиненні відповідних дій і було детально роз'яснено, що у зв'язку з відсутністю необхідних документів, які обов'язково повинні бути подані для реєстрації вказаної Декларації ОСОБА_1 не має права прийняти і узгодити її заяву. Відповідачка триразово зверталась в Інспекцію ДАБК з тим самим, невідповідним вимогам, пакетом документів і вимагала зареєструвати Декларацію. Відповідачем неодноразово було порушено нормальні правила поведінки і етики в державних установах. Крім того, Відповідач прямолінійно підбурював позивача перевищити покладені на нього повноваження і прийняти її заяву до розгляду, не звертаючи уваги на суттєві порушення.

13 жовтня 2011 року на адресу Державної архітектурно-будівельної інспекції України надійшла заява відповідачки ОСОБА_2 від 28.09.2011 року з вимогою надати правову оцінку ситуації, що склалася між нею та позивачем, як завідувачем сектору правового забезпечення Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Дніпропетровській області.

На думку позивача заява відповідачки містила завідомо неправдиві відомості про роботу юридичного сектору Інспекції та особисто про ОСОБА_1, як людину та завідувача юридичного сектору даної Інспекції ДАБК.

Так відповідачка вказувала, що він спонукав її нотаріально завірити документи, які додаються до Декларації, відсилаючи її до нотаріуса, який знаходиться в одній будівлі з Інспекцією ДАБК та працює за домовленістю з позивачем, однак ці твердження не підтверджено жодним доказом, крім того даний нотаріус позивачу невідомий і жодних особистих чи трудових відносин з ним не має. Щодо необхідності засвідчення копій, які додаються до Декларації, то позивач посилався на те, що Наказ № 91 містить положення про те, що такі документи повинні бути завірені «належним чином», та мається на увазі завірення документів відповідно до вимог ДСТУ 4163-2003. Про ці вимоги Наказу №91 та про вимоги ДСТУ 4163-2003 відповідачка була повідомлена, та все ж надавала документи без додержання зазначених вимог.

Також відповідачка у своїй заяві зазначила, що ОСОБА_1 проявляє злочинну недбалість відносно виконання Наказу №91 та організував нотаріальну контору на території Інспекції ДАБК. Дані твердження є безпідставними та неправдивими, оскільки на території Інспекції ДАБК жодної нотаріальної контори не існує. Відносно нібито «злочинної недбалості»позивач зазначає, що жодним компетентним державним органом не було встановлено даного факту.

Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало „взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною 3 статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила.

У зв'язку з цим позивач просив суд визнати дії ОСОБА_2 неправомірними, зобов'язати її публічно в присутності співробітників юридичного сектору Інспекції ДАБК вибачитися за розповсюдження неправдивої та недостовірної інформації, стосовно порушення честі, гідності та ділової репутації позивача, зобов'язати ОСОБА_2 спростувати неправдиву інформації про нього, надіславши офіційний лист-спростування на адресу Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідачка проти позову заперечувала, надала суду письмові заперечення, посилаючись на те, що відповідно до статті 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Заява ОСОБА_2 є саме таким зверненням і не може розцінюватися як розповсюдження неправдивої інформації.

Представник відповідачки також підтримав заперечення проти позову, та надав пояснення, аналогічні викладеним у запереченнях.

Вислухавши пояснення позивача, відповідачки, та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 працює завідувачем сектору правового забезпечення Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Дніпропетровській області.

ОСОБА_2 з метою введення придбаного самовільно збудованого дачного будинку в експлуатацію неодноразово зверталася до юридичного сектору Інспекції ДАБК із заявою та пакетом документів для реєстрації Декларації про готовність об'єкту до експлуатації. Однак тричі їй була повернута декларація, оскільки оформлена з порушенням вимог, встановлених Порядком прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж.

Після останнього повернення документів відповідачка звернулася із заявою до заступника Глави адміністрації Президента України, Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Генерального прокурора України, Державного радника юстиції України з приводу надання правової оцінки діям посадових осіб ДАБК.

Право на вказане звернення їй гарантується Конституцією України та іншими законодавчими актами України.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 про офіційне тлумачення положення частини першої статті 7 Цивільного кодексу Української РСР (справа про поширення відомостей) в аспекті конституційного звернення треба розуміти так, що викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу відомостей особою, на думку якої посадовими чи службовими особами цього органу при виконанні функціональних обов'язків порушено її право, не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам цих осіб.

П. 19. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 N1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»встановлено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини 2 статті 30 Закону України "Про інформацію", оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до п. 16 вказаної Постанови від 27.02.2009 року та статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Таким чином судом встановлено, що звернення ОСОБА_2 до першого заступника Глави адміністрації Президента України, Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Генерального прокурора України, Державного радника юстиції України з приводу надання правової оцінки діям посадових осіб ДАБК є реалізацією ОСОБА_2 конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, і не може розцінюватися як поширення недостовірної інформації, та носять оціночний характер, з цих підстав суд вважає ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації, - відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст. 40 Конституції України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року N1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», ст. 30 Закону України «Про інформацію», суд,

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: