Провадження по справі
№ 2/0529/2331/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2012 р. Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі : головуючого судді Корнєєвої І.В.

при секретарі Іванової В.О.

за участі представника відповідача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому слуханні в залі суду № 12 м. Красноармійська цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 ,ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

05 жовтня 2012 р. позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4,ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,зазначивши ,що 08.10.2010 р. , приблизно 02.30 год., у порушення вимог п. 2.9 а,11.2,11.3,14,2 г,19.3,21.1 Правил дорожнього руху України , відповідач ОСОБА_4 у стані алкогольного спяніння , керуючи технічно справним автомобілем НОМЕР_1, без відповідних документів, які дають право на керування транспортним засобом, належним на праві власності його батьку ОСОБА_2 , рухався по закругленню автодороги управо вул..Сергія Лазо м.Красноармійська Донецької області , зі сторони мікрорайону Лазурнийу напрямку сел..Шевченко , виїхав на ліву обочину та без гальмування , передньою середньою частиною автомобіля здійснив наїзд на придорожнє дерево.У наслідок ДТП пасажир ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходився на передньому сидінні автомобіля від отриманих травм помер на місці. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 13.11.2009 р. № 200/461 ОСОБА_5 при ДТП спричинені тяжкі тілесні ушкодження як небезпечні для життя та знаходяться у прямому причинному звязку з настанням смерті. Неправомірному заволодінню ОСОБА_4 транспортним засобом , сприяла недбалість його власника ОСОБА_2 по його зберіганню та використанню , яка застрахована в ЗАТ СК Український ОСОБА_6. Вина відповідача ОСОБА_4 у скоєнні ДТП підтверджується матеріалами кримінальної справи відносно ОСОБА_4 за ст.. 286 ч.2 КК України, по якій позивач визнаний потерпілим. Загибель сина , який був опорою у життя, позивач та його дружина тяжко перенесли. Внаслідок переживань , повязаних зі смертю онука під час поховання , мати позивача ОСОБА_7 захворіла серцево -судинним захворюванням ішемічний інфаркт правого полушарія головного мозку, у результаті якого померла в Красно армійській ЦРЛ 14.10.2009 р. В наслідок скоєння злочину позивач втратив двох близьких осіб, що спричинило позивачу тяжку психологічну травму, порушено нормальну течею його життя , що вимагало від позивача додаткових психологічних зусиль для подолання цих негативних наслідків. Понесені моральні страждання позивач оцінює у 10 000 грн.Позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь у відшкодування моральної шкоди 100 000 грн.

Позивач ОСОБА_3 до судового засідання не зявився , надав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.18).

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав , до судового засідання не зявився , надав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с. 22).

Представник відповідача ОСОБА_1 позовні вимоги визнав частково у сумі 5000 грн., зазначивши, що у смерті ОСОБА_5 винен сам потерпілий , який у порушення вимог Правил дорожнього руху на передньому сидінні посадив собі на руки іншу людину. Смерть матері позивача не знаходиться у причинному звязку з діями відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, зазначивши, що його вини у ДТП немає. Померлий був старшим за його сина ОСОБА_4, більше обізнаний з законами , т.я. був сином прокурора та адвоката, знав, що неможливо відповідачу ОСОБА_4 керувати автомобілем у стані алкогольного спяніння, але фактично примусив ОСОБА_4 керувати автомобілем .Померлий сам винен , т.я. не дивлячись на те, що його син казав, щоби ОСОБА_5 з дівчиною пересіли на сидіння позаду, вони не пересіли . Він не давав сину дозволу керувати автомобілем у нетверезому стані.До ДТП його син керував автомобілем з його дозволу , мав водійські права, але не був записаний до техпаспорту , т.я. був неповнолітнім. Його син після звільнення у серпні 2012 р. з місць позбавлення волі відновився у інституті , працює у шахті ШУ Покровське, отримує заробітну плату, утриманців немає.Він до страхової компанії не звертався та страхова компанія до нього регресних вимог не заявляла у звязку з ДТП.Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Третя особа Закрите акціонерне товариство ОСОБА_6 компанія Український ОСОБА_6 Альянсдо судового засідання не зявилася, про дату ,час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином (а.с.29).

Заслухавши пояснення представника відповідача,відповідача, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами у їх сукупності , суд приходить до висновку , що позовні вимоги позивача ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 08.10.2010 р. , приблизно 02.30 год., у порушення вимог п. 2.9 а,11.2,11.3,14,2 г,19.3,21.1 Правил дорожнього руху України , відповідач ОСОБА_4 у стані алкогольного спяніння , керуючи технічно справним автомобілем НОМЕР_1, без відповідних документів, які дають право на керування транспортним засобом, належним на праві власності його батьку ОСОБА_2 , рухався по закругленню автодороги управо вул..Сергія Лазо м.Красноармійська Донецької області , зі сторони мікрорайону Лазурнийу напрямку сел..Шевченко , виїхав на ліву обочину та без гальмування , передньою середньою частиною автомобіля здійснив наїзд на придорожнє дерево.У наслідок ДТП пасажир ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходився на передньому сидінні автомобіля від отриманих травм помер на місці (а.с.10).

Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21.10.2010 р. відповідач ОСОБА_4 був засуджений за скоєння злочину ,передбаченого ст.. 286 ч.2 КК України до 6 років позбавлення волі (а.с. 6-9).

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 14.09.2010 р. вирок суду було змінено, та ОСОБА_4 призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі (а.с.9).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 13.11.2009 р. № 200/461 ОСОБА_5 при ДТП спричинені тяжкі тілесні ушкодження як небезпечні для життя та знаходяться у прямому причинному звязку з настанням смерті (а.с.8).

В судовому засіданні також встановлено, що 14.10.2009 р. померла мати позивача ОСОБА_7А.(а.с.11).Згідно довідки Красноармійської ЦРЛ від 12.01.2010 р. ОСОБА_7,1938 р.н,яка приїхала на похорон онука ОСОБА_5 , була доставлена швидкою допомогою 09.10.2009 р. та госпіталізована до неврологічного відділення з діагнозом : повторний інфаркт головного мозку (січень, жовтень 2009 р.),погіршення стану хворї повязано с перенесеним стресом (похорон онука 09.10.2009 р,), 14.10.2009 р. ОСОБА_7 померла (а.с.12).

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна з сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами, які беруть участь по справі.

Відповідно до ст.213 ЦПУ України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні .

Відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розяснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкодиповязують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих звязків позивачів, зменшення їх суспільної активності, потребують від них додаткових зусиль для організації життя.

Відповідно до ст.1187 ч.2 ЦК України зобовязання з відшкодування шкоди завжди покладается на володільця джерела підвищеної небезпеки, т.я. шкода , завдана джерелом підвищеної небезпеки ,відшкодовується особою ,яка на відповідній правовій підставі(право власності,інше речове право, договір підряду,оренди , тощо)володіє транспортним засобом, використання ,зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.Отже, володільцем джерела підвищеної небезпеки,який несе перед потерпілим відповідальність за завдану шкоду, визнається юридична чи фізична особа, якій належить джерело підвищеної небезпеки на певній правовій основі та яка здійснює його експлуатацію(володіння,користування,зберігання, транспортування тощо).

Відповідно до ст.. 1187 ч.3 ЦК України особою ,відповідальною за шкоду, завдану транспортним засобом , визнається особа ,яка неправомірно їм заволоділа , вона відшкодовує шкоду на загальних підставах .А за наявності вини володільця у противоправному вилученні з його володіння джерела підвищеної небезпеки відповідальність може бути покладена як на володільця , так і на осіб , що заволоділи джерелом підвищеної небезпеки, у відповідній частині , залежно від ступеня вини кожного з них відповідно до ч. 4 ст. 1187 ЦК України у разі, якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом , механізмом, іншим обєктом сприяла недбалість її власника (володільця ), шкода , завдана діяльністю щодо його використання , зберігання або утримання , відшкодовується ними спільно, у частці ,яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що власником автомобіля НОМЕР_1, належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2, а відповідач ОСОБА_4 керував автомобілем НОМЕР_1, без відповідних документів, які дають право на керування даним транспортним засобом.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 заперечував свою провину у передачі відповідачу ОСОБА_4 автомобіля 08.09.2009 р., він не давав сину дозволу керувати автомобілем у нетверезому стані, зазначивши , що до ДТП його син ОСОБА_4 керував автомобілем з його дозволу , мав водійські права, але не був записаний до техпаспорту , т.я. був неповнолітнім.

Крім того , згідно постанови старшого слідчого СУ ГУМВС України в донецькій області від 27.11.2009 р. встановлено, що в діях власника ОСОБА_2 відсутні признаки складу злочину ,передбаченого ст.. 287 КК України (допуск до керування транспортним засобом особи,яка знаходилася у стані алкогольного спяніння ), т.я. власник ОСОБА_2 водію ОСОБА_8 не давав усного чи письмового розпорядження на керування автомобілем у стані алкогольного спяніння , т.я. на той момент знаходився удома та спав , знаходячись вдалі від місця стоянки автомобіля, а сам ОСОБА_4 дозволу у нього на керування автомобілем, знаходячись у стані алкогольного спяніння, не запитував. В порушенні кримінальної справи за ст.. 289 КК України (незаконне заволодіння транспортним засобом) відносно ОСОБА_4 відмовлено за відсутністю складу злочину у його діях.В порушенні кримінальної справи за ст.. 287 КК України (випуск у експлуатацію технічно несправних транспортних засобів або інше порушення їх експлуатації) відносно ОСОБА_2 відмовлено за відсутністю складу злочину у його діях (а.с. 30).

На підставі викладеного , суд приходить до висновку , що відсутня вина володільця автомобіля відповідача ОСОБА_2 у противоправному вилученні з його володіння джерела підвищеної небезпеки та відсутня у діях відповідача ОСОБА_2 недбалість , яка сприяла неправомірному заволодінню відповідачем ОСОБА_4 08.10.2009 р. транспортним засобом.

Тобто, відповідальність за завдану позивачу моральну шкоду , заподіяну загибеллю сина у ДТП 08.10.2009 р.,повинен нести відповідач ОСОБА_4, як особа з вини якої відбулося ДТП.

Суд вважає, що діями відповідача ОСОБА_4 позивачу спричинені моральні страждання, повязанні зі смертю сина ОСОБА_5,положення позивача зазнало суттєвих змін погіршився налагоджений уклад його життя та життєвих звязків, нормалізація яких вимагає додаткових зусиль, він почував себе морально пригнічено у звязку зі смертю сина , та така ситуація є прямим наслідком дій відповідача ОСОБА_9 , винного у скоєнні злочину.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачу моральних та фізичних страждань з урахуванням ступеня вини відповідача.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням характеру заподіяної шкоди позивачу, ступені фізичних та душевних страждань позивача, при визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з принципів справедливості, розумності та достатності, передбачених ст. 23 ЦК України.

Тому суд, виходячи з засад розумності і справедливості вважає, що на користь позивача з відповідача ОСОБА_4 має бути стягнуто 50 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Суд приходить до висновку , що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача про стягнення моральної шкоди , повязаної зі смертю його матері ОСОБА_7, т.я. відсутній причинний звязок між діями відвідача ОСОБА_4та настанням смерті ОСОБА_7

В силу ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають покладенню на відповідача. Враховуючи, що заявлено позов немайнового характеру з відповідачів підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 107,30 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10-11, 57, 79, 88, 209, 212-218 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 50 000 грн. (пятдесят тисяч грн.).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 107 грн. 30 коп.(сто сім грн.грн.30 коп.).

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_3 відмовити .

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти діб з дня його проголошення.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені 20 листопада 2012 р., повний текст рішення виготовлений 23 листопада 2012 р.

Суддя: