АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/3821/12 Справа № 2-2519/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Повєткін В.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2012 р. Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна В.В.

суддів: Рудь В.В., Куценко Т.Р.

при секретарі: Бондаренко В.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2011 року

за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, треті особи: відкрите акціонерне товариство Дніпроспецбуд, відділ громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, -

В с т а н о в и в :

У липні 2010 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, посилаючись на те, що відповідачка є онукою ОСОБА_3 та донькою ОСОБА_5 30 квітня 1969 року на підставі ордеру № 79 чоловікові ОСОБА_3 - ОСОБА_6 була видана чотирьохкімнатна квартира, площею 46,99 кв.м. по вул. Героїв Сталінграду, буд. 140-Г/6 у м. Дніпропетровськ, яка на даний час є неприватизованою. Після смерті ОСОБА_6 основним квартиронаймачем у вказаній квартирі стала ОСОБА_3 Відповідачка зареєструвалася в квартирі 12 жовтня 2007 року, її реєстрація була формальною, оскільки з часу самої реєстрації вона ніколи не проживала без поважних причин в зазначеній квартирі. Позивачі просили суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі по вул. Героїв Сталінграду, 140-Г/6 у м. Дніпропетровську та зняти її з реєстрації за вказаною адресою (а.с.4-5).

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2011 року позовні вимоги задоволено (а.с.89-91).

В апеляційній скарзі (а.с.97-99) ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки:

- пояснення свідка ОСОБА_7 не можуть бути підтвердженням факту не проживання відповідача у спірній квартирі та не сплати ним витрат за комунальні послуги, оскільки вони є субєктивними та джерелом обізнаності цього свідка є самі позивачі;

- суд не прийняв до уваги пояснення свідка ОСОБА_8, яка засвідчувала проживання відповідача у спірній квартирі та особисто бачила як ОСОБА_2 передавала позивачу гроші на утримання квартири;

- суд проігнорував пояснення свідка ОСОБА_8, яка також проживала у спірній квартирі, щодо сварок між позивачем та відповідачем за час сумісного проживання.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що відповідач зареєстрована в спірній щодо квартирі, але там не мешкає без поважних причин з дня реєстрації, її речей в квартирі немає, плату на утримання квартири вона не сплачує.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Згідно ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Як встановлвено судом першої інстанції і вбачається з матеріалів справи, відповідач зареєстрована в спірній квартирі з жовтня 2007 року, але в квартиру не вселялася.

З пояснень відповідача в суді першої інстанції вбачається, що після реєстрації шлюбу з 2008 року вона з чоловіком знімає квартиру, від спірної квартири має ключі, перешкод у проживанні позивачі їй не створювали.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо неврахування судом першої інстанції пояснень свідка ОСОБА_8 щодо передачі гроші на утримання квартири та сварок між позивачем та відповідачем за час сумісного проживання та про наявність у квартирі речей відповідача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не спростовують висновку суду першої інстанції щодо встановлення факту непроживання відповідача в спірній квартирі більше шести місяців без поважних причин.

Як вбачається зі справи, позивач не заперечувала, що не проживає в спірній квартирі понад шести місяців без поважних, з приводу створення перешкод у проживанні в спірній квартирі з боку позивачів в правоохоронні органи не зверталася, з позовом про вселення до суду також не зверталася.

За таких обставин, коли відповідач не надала суду доказів щодо наявності поважних причин непроживання в спірній квартирі бульше шести місяців, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними, оскільки зводяться до переоцінки доказів.

Суд першої інстанції всебічно і повно дослідив обставини справи, надав належну оцінку доказам, які надані суду сторонами, і постановив законне і обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Порушень матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення не допущено.

Тому підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,308,314,315 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2011 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: