АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2012 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Григорченка Е.І.

суддів Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі Солод О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального житлово-експлуатаційного підприємства №43 про зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2012 року, де ставить питання про його скасування, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2012 року відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що мешканці будинку 4 пров. Л.Мокієвської м. Дніпропетровська надіслали начальнику Комунального житлово-експлуатаційногс підприємства №43 заяву про направлення 13.04.2012 року представника КЖЕП 43 з 16.00 до 17.00 год., у зв'язку з незносним запахом каналізації./ а.с. 12.

13 квітня 2012 року мешканці будинку 4 пров. Л.Мокієвської м. Дніпропетровська, в тому числі позивач, склали Акт-претензію №1/12 від 13.04.2012 з приводу неприємних запахів каналізації під'їзду будинку /а.с. 13/.

07 травня 2012 року позивачу надана відповідь на його звернення КЖЕП №43, що протікання відсутнє, каналізація знаходиться в робочому стані, а також, що щомісячно бухгалтером проводиться перерахунок за кожним особовим рахунком за ненадані послуги, планова дизенсекція була виконана 11.04.2012 року / а.с. 15/.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не передбачено діючим законодавством, суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у позові.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, апеляційний суд не находить підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обємі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку. Висновки суду про відмову у позові підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями самих сторін.

При вище наведених обставинах справи, суд першої інстанції, відповідно до ст. ст. 16 ЦК України, ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 3, 10, 11, 60 ЦПК України, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у позові, оскільки позивачем не доведені позовні вимоги.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, що суд першої інстанції не звернув уваги на ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо презумпції вини відповідача, так як останній повинен був довести, що не з його вини відбувся витік з каналізації, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки зазначений Закон передбачає відповідальність виконавця за неналежне виконання зобов'язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах.

Отже, сам факт витікання з каналізації, який відбувся при виконанні послуг щодо чистки каналізації слюсарем КЖЕП-43, не є доказом неналежного виконання послуг.

Крім того, позивачем не зазначені, які саме послуги не виконані відповідачем та не надані докази невиконання, або неналежного виконання цих послуг.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 цього ж Кодексу, зазначені ним обставини.

Проте будь-які докази, які б підтверджували в установленому законному порядку неналежне наданих послугах, яке призвело до порушень прав позивача, суду не надані.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду, що позивач обрав спосіб захисту своїх прав, який не передбачений ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Спосіб захисту цивільних прав та інтересів, який обрав позивач, також не передбачений ані договором, ані Законом України «Про захист прав споживачів».

Допущені судом порушення норм процесуального права, про які зазначено в апеляційній скарзі, на законність рішення суду про відмову у позові не вплинули.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки вони зводяться до особистого тлумачення апелянтом норм права та до іншої оцінки фактичних обставин справи, яка відрізняється від зробленої судом першої інстанції оцінки, і висновків суду не спростовують.

Районний суд розглянув справу у відповідності із вимогами ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України про змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства в межах заявлених вимог та на підставі наданих суду доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2012 року залишити без змін.

Ухвала суду набуває законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів, з дня проголошення.

Судді: