Справа 709/334/2011
Номер провадження 2/709/57/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.12 року. Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді: Марусяк М.О.,

при секретарі Беднар О.О.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

відповідачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідачів - ОСОБА_4,

представників третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом

представника позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_8 - ОСОБА_9, який діє на підставі довіреності до ОСОБА_10 міської ради Закарпатської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог Свято-Юрська церковна громада греко-католицької церкви, міськрайонне управління Держкомзему в м. Рахів і у ОСОБА_10 районі про визнання незаконним рішення 22 сесії 5 скликання ОСОБА_10 міської ради від 10.12.2007 року № 360 із визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 542162 від 21.02.2008 року на ім"я ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 1/2 частині на земельну ділянку площею 0,0208 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Київській в м. Рахів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_9, в інтересах позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_8, діючи за довіреністю, звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_10 міської ради Закарпатської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог Свято-Юрська церковна громада греко-католицької церкви, міськрайонне управління держкомзему в м. Рахів і у ОСОБА_10 районі про визнання незаконним рішення 22 сесії 5 скликання ОСОБА_10 міської ради від 10.12.2007 року № 360 із визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 542162 від 21.02.2008 року на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 1/2 частині на земельну ділянку площею 0,0208 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Київській в м. Рахів.

В ході судового розгляду, за ухвалою суду від 19 травня 2011 року, до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору за клопотанням представника позивачів ОСОБА_9, замість ОСОБА_10 відділу державного земельного кадастру залучено міськрайонне управління Держкомзему у місті Рахів і у ОСОБА_10 районі.

Позов мотивовано тим, що між позивачами і відповідачами за даним позовом існує спір з приводу використання присадибної земельної ділянки за цільовим призначенням для обслуговування і будівництва житлового будинку по вул. Київській 137, м, Рахів, яка була виділена з самого початку на громадянина ОСОБА_11 (померлого 18.11.2003 року), після смерті якого гр.. ОСОБА_8, переоформила на себе 2/3 частини будинку і користування земельної ділянки за рішенням № 416 від 13.10.2005 року. У подальшому ОСОБА_8 відчужила 2/3 частини будинку на ім'я гр. ОСОБА_12 - угода від 27.06.2007 року, що передбачає собою перехід права користування на дану частину земельної ділянки на ім'я ОСОБА_1 Відповідач в особі ОСОБА_10 міської ради без зміни цільового призначення даної спірної земельної ділянки і без вилучення її у належного користувача, а також без скасування рішення сесії № 416 від 13.10.2005 року надає спочатку дану земельну ділянку у користування 11.05.2006 року за рішенням ради гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по обслуговуванню їхнього житлового будинку № 133, по вул. Київській м. Рахів, по факту чого має спір у справі № 2-а-63/08, за 2009 рік справа 2-а-3210/09 - адміністративний позов, що за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_13 знаходиться у Львівському апеляційному адміністративному суді, рішення по суті не приймалося. 20.05.2010 року відповідач в особі ОСОБА_10 районної ради знову ж, на думку позивачів, ухвалює рішення № 941 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування земельної ділянки для обслуговування та будівництва фари під житло священника і катихізацію дітей по вул. Київській 137, на яке прокуратурою району в інтересах ОСОБА_1 було подано адміністративний позов про скасування вище наведеного рішення, даний позов було задоволено, рішення скасовано. На даний час, по судовому спору ГКЦ і гр.. ОСОБА_8 та ОСОБА_1 після ухвали ВСУ від 02.06.2010 року, спір розглядається у новому складі суду - головуюча суддя Марусяк М.О., по якому позивачі у даній справі подали зустрічні позови у зв'язку з невизнанням ОСОБА_10 міською радою і ГКЦ права на володіння частиною житлового будинку позивачами за спадковим правом, а також в зв'язку з самовільними ремонтно-будівельними роботами зі сторони ГКЦ, які стали наслідком фактичної руйнації будинку і спричинення ОСОБА_1 матеріальних збитків та шкоди, рішення по суті спору не прийнято. Під час судових спорів у даній справі і ОСОБА_8 і ОСОБА_1 неодноразово зверталися за захистом своїх інтересів до правоохоронних органів, органів держземінспекції, відділу ДЗК у м. Рахів, по яким є висновки, а також отримано у 2010 році за письмовою заявою з відділу ДЗК за вих. № 413 від 16.08.2010 року про те, що на ім'я відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що проживають ІНФОРМАЦІЯ_1 «а», м. Рахів, не дивлячись на судові спори оформлено спірний державний акт серії ЯД № 542162 від 21.02.2008 року по ? частині на право володіння на земельну ділянку площею 0,0208 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Київській, м. Рахів, дана земельна ділянка фактично використовувалась незаконно і використовується на даний час відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 із частини земельної ділянки, яка раніше надавалася в користування для обслуговування і будівництва житлового будинку № 137, по вул. Київській, м. Рахів, що порушує права позивачів на дану земельну ділянку з обставин вищенаведених, а із-за отримання позивачами відомостей щодо рішення 23 сесії 5 скликання ОСОБА_10 міської ради від 20.12.2007 року № 360 тільки у 2010 році, за яким оформлено спірний державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 542162 від 21.12.2008 року, що оскаржується за даним позовом, даний позов подається до суду у 2010 ропі після отримання копії спірного державного акту. По даному спору в якості забезпечення доказів позивачі просять суд допитати в якості свідків: ОСОБА_14; ОСОБА_15; ОСОБА_16; ОСОБА_17; ОСОБА_18, яким відомо всі обставини щодо використовування і самовільного захвату спірної земельної ділянки відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а також провести судово-земельну експертизу на вирішення якої поставити питання щодо належного землекористувача даної спірної земельної ділянки по даним державного земельного кадастру, її цільове призначення, розміри, контури, периметри та межі землекористування, витребувавши для огляду судом технічну документацію на спірну земельну ділянку, по якій позивачі, як сусіди землекористувачі, погодження меж не надавали, а рішення органу місцевого самоврядування про затвердження меж без згоди позивачів не виносилось і про таке позивачам не відомо. Позивачі також просять в якості забезпечення позову, заборонити відчуження вищенаведеної земельної ділянки, оскільки виходячи із інших судових спорів за участю відповідачів за даним позовом, останні можуть вчинити дії щодо подальшого відчуження даної спірної земельної ділянки, що може утруднити або унеможливити захист своїх прав позивачами в даному позові. З обставин вищенаведених, позивачі змушені отримувати платну правову допомогу, витрати на яку при вирішенні даного спору разом з судовими витратами просять стягнути з відповідачів. На підставі наведеного просили, допустити в якості представників позивачів ОСОБА_9 та ОСОБА_19; задоволити заяву щодо забезпечення позову шляхом заборони відчуження земельної ділянки, що оспорюється за даним позовом; задоволити заяву про забезпечення доказів в задоволення позову шляхом допиту вищанаведених свідків; задоволити заяву про витребування у відділу Держкомзему в м. Рахів, технічної документації на спірну земельну ділянку на ім'я відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2; призначити по даній справі судово-земельну експертизу; визнати незаконним рішення 22 сесії 5 скликання ОСОБА_10 міської ради від 10.12.2007 року за № 360, із визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 542162 від 21.02.2008 року на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по частині на земельну ділянку площею 0,0208 га для ведення особистого селянського господарства по вул.. Київській в м. Рахів; судові витрати та витрати на правову допомогу покласти на відповідачів.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов з підстав наведених в позовній заяві.

Позивач ОСОБА_8 в судові засідання не з'являлася. Однак її представник, ОСОБА_9, що діяв на підставі довіреності, подав до суду письмову заяву, в якій позивачка ОСОБА_8 просила суд розглядати справу без її присутності у зв'язку з хворобою, позов також просила задовольнити з підстав наведених в позовній заяві.

Представник позивачів ОСОБА_9 в судове засідання не з'явився, однак надіслав телеграму, в якій просив справу розглянути без його участі, позов підтримує, просить задоволити повністю з підстав наведених у позові і матеріалів справи.

В судовому засіданні, що відбулося 19 травня 2011 року, представник позивачів - ОСОБА_9, надав суду наступні пояснення. Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_8 звернулися до відповідачів з цим позовом, предметом спору є житловий будинок № 137, по вул. Київській, в м. Рахів, який на праві приватної власності належав нині покійному ОСОБА_16, а на сьогодні вирішується спір про право на цей будинок між позивачами та Свято-Юрською церковною громадою. При цьому, земельна ділянка з незрозумілих причин належить на підставі рішення від 2006 року громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_3, не являлися володільцями будинку. Фактично дана земельна ділянка - це земельна ділянка, яка використовувалася власником будинку № 137, по вул. Київській, в м. Рахів, має площу 0,4 га, враховуючи матеріали справи, буде встановлено, що технічна документація видана неправомірно - дана земельна ділянка захоплена від будинку № 137, по вул. Київській, в м. Рахів. На його думку, міській раді відомі ті факти, що нині покійному ОСОБА_16 належала земельна ділянка розміром 0,0458 га. Для об'єктивного вирішення спору по суті просив суд витребувати у міськрайонного управління держкомзему в м. Рахів та у ОСОБА_10 районі технічну документацію на спірну земельну ділянку.

Представник відповідача - ОСОБА_10 міської ради, в судове засідання не зявився. Міський голова ОСОБА_20 надавав суду письмове клопотання в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_10 міської ради - ОСОБА_21, діючи та довіреністю, будучи присутньою в судовому засіданні, яке відбулося 19.05.2011 року, дала суду наступні пояснення. ОСОБА_10 міська рада позов не визнає, з тих підстав, що позивачі не довели, що земельна ділянка захоплена відповідачами, також не довели, що покійному ОСОБА_16 належала земельна ділянка 0,0458 га, оскільки міською радою не приймалося жодного рішення про передачу ОСОБА_11 земельної ділянки для будівництва житлового будинку, відсутня будь-яка правова підстава, де було б вказано, що така земельна ділянка видавалася ОСОБА_11.

Представник відповідачів - ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав та показав суду. У відповідності до ст. 158 Земельного Кодексу України виключно судом розглядаються земельні спори. Однак, у відповідності до ст. 60 ЦПК України, саме позивачі повинні були довести суду, ті обставин, на які вони посилаються, як на підставу своїх позовних вимог. Всупереч таких цивільно- правових вимог, позивачі жодним чином не довели суду, що їх право порушено. Просячи суд, визнати недійсним Державний акт на спірну земельну ділянку позивачці не просили суд визнати за ними право власності на цю земельну ділянку. В матеріалах справи не має жодних документів, які б стверджували під ставність позовних вимог. Натомість, є рішення Верховного Суду України, за яким не встановлено належність житлового будинку громадянину ОСОБА_11, дійсно спір на сьогодні ще не вирішено по суті, а значить і земельна ділянка ОСОБА_11 не належала. Крім того, ОСОБА_8, взагалі не може бути позивачем у даній справі, оскільки не порушується її право, у відповідності до ст. 120 ЗК (дійсної на той час) у разі переходу права власності на житловий будинок переходить і земельна ділянка, з цього приводу існує Постанова Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», в якій чітко зазначено, що для визначення розміру земельної ділянки слід проводити експертизу земельної ділянки. Тому, говорити про те, що ОСОБА_1 на даний час має право на земельну ділянку не можна. Будь-яка ліцензована організація повинна була встановити чи є вільна земельна ділянка. З боку позивачів цього не було зроблено, отже, в судовому засіданні позивачі не довели суду, що їх прало порушено. При зверненні до суду з позовом представник позивачів ОСОБА_9, однією з позовних вимог просив задовольнити клопотання про проведення судово-земельної експертизи. Однак в судових засіданнях, після отриманої на вимогу суду, технічної документації на земельну ділянку, що являється предметом спору, таке клопотання не заявляв, конкретних запитань, які слід було поставити на вирішення при виконанні експертизи не надавав суду. Отже, враховуючи наведені обставини просить в позові відмовити як у безпідставному, такому що не ґрунтується на правових нормах та не порушує права позивачів.

Представники третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, Свято-Юрської церковної громади, - ОСОБА_6, ОСОБА_5, та Мін дюк К.М., в судовому засіданні ствердили, що на протязі останніх шести років, між Свято-Юрською церковною громадою греко-католицької церкви та громадянами ОСОБА_1, ОСОБА_8 тривають судові спори з приводу володіння та користування майном, а саме житловим будинком № 137, що по вул. Київській в м. Рахів, та земельною ділянкою, належною до житлового будинку, які при житті громадянин ОСОБА_11 подарував церкві. При цьому, відповідачі ОСОБА_2, та ОСОБА_3 є родичами покійного ОСОБА_11, тому земельну ділянку, яка є предметом даного судового спору їм подарувала ще мати покійного ОСОБА_11, такої їх родичка, таким чином, належна ОСОБА_3 земельна ділянка жодним чином не відноситься до земельної ділянки виділеної для обслуговування житлового будинку № 137, по вул. Київській, в м. Рахів та не порушує права позивачів. За таких обставин, вважають позов безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення. Просять суд винести правильне та законне рішення у справі.

Представник, третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору, міськрайонного управління Держкомзему в м. Рахів та у ОСОБА_10 районі, в судові засідання, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи повторно, не з'явився. Про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань про відкладення розглядом справи суду не подавав.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням викладеного та ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має конституційне право на судовий засіб захисту, зокрема право на пред'явлення позову в процесуальному розумінні. Відсутність же права на позов у матеріально-правовому розумінні є підставою для ухвалення судом рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви одним із позивачів являється громадянка ОСОБА_8. Разом з тим, суд вважає, що право на спірну земельну ділянку, ОСОБА_8 відповідачами не порушується, оскільки ще до винесення сесією ОСОБА_10 міської ради 10.12.2007 року спірного рішення та видачі відповідачам 21.02.2008 року Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, ОСОБА_8, відчужила 2/3 частини житлового будинку № 137 по вул. Київській у м. Рахів, Закарпатської області громадянці ОСОБА_1 (іншій позивачці у цій справі), отже втратила права на нерухоме майно та частину земельної ділянки, на якій це майно розташовується.

При укладенні договору дарування частини житлового будинку ОСОБА_8, ОСОБА_1, предметом договору земельна ділянка чи її частина, на якій розташований даний житловий будинок, не була.

У відповідності до положень частини 1-2 статті 120 ЗК України (із змінами, внесеними згідно із Законом N 997-У ( 997-16 ) від 27.04.2007), до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Отже, посилання позивачів на рішення 30 сесії 4 скликання ОСОБА_10 міської ради Закарпатської області № 416 від 13.10.2005 року «Про надання дозволу на проведення інвентаризації земельної ділянки для передачі її в оренду», як на правовстановлюючий документ, згідно якого громадянці ОСОБА_8 надано дозвіл на проведення інвентаризації земельної ділянки для передачі її в оренду для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Київській, 137 у м. Рахів в оренду терміном на 50 років, є безпідставним та необгрунтованим. В тому числі, з урахуванням положень пунктів «в», «г» пункту

18Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року- № 7( із змінами внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» суди, вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, мають виходити з того, що з 01 січня 2002 року відповідно до статті 125 ЗК право користування земельною ділянкою виникало після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: а) цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; б) свідоцтвом про право на спадщину.

Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Форми державних актів на право власності на земельну ділянку, право постійного користування земельною ділянкою затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону (ч.ч.1-5 ст.126 ЗК України).

Як вбачається із матеріалів справи, власник житлового будинку, ОСОБА_11, правовстановлюючим документом на присадибну земельну ділянку, яка є предметом судового спору, не володів. При відчуженні 2/3 частин житлового будинку громадянкою ОСОБА_8, громадянці ОСОБА_1 предметом договору земельна ділянка не була. А рішення ОСОБА_10 міської ради про надання дозволу ОСОБА_8, на проведення інвентаризації земельної ділянки не є документом, що посвідчує право користування земельною ділянкою.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 мала б реалізувати своє цивільне право відносно спірної земельної ділянки у відповідності до положень частин 1-2 статті 116 ЗК України, згідно яких громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

З дослідженої в ході розгляду справи, технічної документації, а саме, проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянам ОСОБА_3 та ОСОБА_2, для ведення особистого селянського господарства на території м. Рахів, вул. Київська, Рахівського району Закарпатської області вбачається, що громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_22, дотрималися встановленого нормами земельного законодавства порядку щодо отримання у власність земельної ділянки, зібрали всю необхідну документацію, отримали, рішення, висновки та погодження в установленому порядку, отже являються власниками земельної ділянки на законних підставах.

У відповідності до положень частин 1-2 статті 152, частини 1 статті 153 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Таким чином, враховуючи, що у ході судового розгляду, позивачі не довели обґрунтованість та належність своїх доводів щодо незаконності рішення органу місцевого самоврядування та виданого на підставі цього рішення Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, тому позов до задоволення не підлягає.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачами.

Виходячи з вищенаведеного, керуючись ст.ст. З, 10, 58, 59, 60, 81, 88, 212, 213,223 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову представника позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_8 - ОСОБА_9, який діє на підставі довіреності до ОСОБА_10 міської ради Закарпатської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог, Свято-Юрська церковна громада греко-католицької церкви, міськрайонне управління Держкомзему в м. Рахів і у ОСОБА_10 районі про визнання незаконним рішення 22 сесії 5 скликання ОСОБА_10 міської ради від 10.12.2007 року № 360 із визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 542162 від 21.02.2008 року на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 1/2 частині на земельну ділянку площею 0,0208 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Київській в м. Рахів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено у судову палату з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Суддя: Марусяк М.О.