РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2011 року

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Гримайло А.М.

при секретарі Смородській М.С.

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 спілки Українапро захист прав споживача шляхом тлумачення договорів додаткових пайових внесків та визнання цих договорів депозитними договорами, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 26 травня 2010 року звернувся до суду з позовом до відповідача про захист прав споживача фінансових послуг та просить визнати договори додаткового пайового внеску № ГО-090806 А від 09.08.2006 року та № ГО-060906 С від 06.09.2006 року, укладені між ним та кредитною спілкою Українадепозитними договорами.

В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивач зазначає, що він вніс грошові кошти на депозитний рахунок на строк з метою отримання доходу, протягом тривалого часу КС Україна, куди були внесені гроші, добросовісно виконувала свої зобовязання щодо нарахування та сплати процентів на суми вкладів по укладеними між ним та ОСОБА_2 спілкою Українадоговорами додаткових пайових внесків №№ ГО-090806А від 09.08.2006 року та ГО-060906С від 06.09.2006 року, відповідно до яких він зробив грошові вклади в ОСОБА_2 Спілка Україна, а відповідач зобовязався повернути вклади у встановлений в договорах строк та нараховувати та сплачувати щомісяця дохід на суму вкладів не нижче 27% річних. На момент закінчення строків дії договорів відповідач не сплатив частину доходу та не повернув вклади, мотивуючи свої дії тим, що додаткові пайові внески залучаються на без договірній основі, процентна ставка та строк повернення внесків не встановлюються заздалегідь, а сам внесок повертається за рішенням спостережної ради.

Представник позивача у судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представники відповідача у судове засідання зявились, проти позову заперечували та пояснили, що ОСОБА_2 спілка Українаукладала з членом ОСОБА_2 спілки УкраїнаОСОБА_1 саме договір додаткового пайового внеску, про що свідчить сама договору назва та п.1.1 договору додаткового пайового внеску. Заключати депозитні договори кредитна спілка не могла з того приводу , що не мала відповідної ліцензії на залучення коштів членів спілки на депозитні рахунки /як того вимагає законодавство/.

Посилання позивача на той факт, що додаткові пайові внески не оформлюються у вигляді договорів додаткового, пайового внеску є безпідставними, так як позивач плутає у своїх посиланнях обов'язків пайовий внесок /який не оформлюється договором, тому що є фіксованим і єдиним для всіх членів спілки, та сплачується при вступі в члени спілки і на момент сплати ще не являється членом спілки/ і додатковий пайовий внесок якій є індивідуальним у кожному випадку.

Також представники відповідача пояснили, що оподаткування кредитних спілок регулюється ЗУ Про кредитні спілкита Законом Про прибуток. При цьому перший з них регламентує організаційно-правові та економічні основи діяльності КС, а другий вказує місто КС в загальній системі неприбуткових організацій, визначаючи перелік пільгованих доходів (п/п 7.11.4) поширюючи на них загальні правила оподаткування податкам на прибуток, існуючий для неприбуткових організацій (п/п 7.11.9). До переліку пільгових ДПАУ віднесла - вступні, обов'язкові і додаткові пайові внески, обґрунтувавши їх не оподаткування участю у формуванні додаткового та пайового капіталу кредитної спілки.

Крім того, спілка перебуває у стадії банкрутства і ОСОБА_1 за його заявою, внесений арбітражним керуючим до реєстру кредиторів боржника ОСОБА_2 спілка Україназа №364 на суму 1833000,00грн. Згідно договору іпотеки від 08.09.2006р. гарантією повернення внесків ОСОБА_1 є квартира площею 95,7м2, яка належить спілці і є гарантом саме за договорами додаткового пайового внеску за №ГО-090806А та за №060906С. Також, якщо визнати додатковий пайовий внесок депозитним, то згідно діючого законодавства податкова адміністрація стягне усю суму внеску /з покладанням штрафу на КС/ у дохід Держави у зв'язку з тим, що зазначені кошти були залучені без відповідної на той час ліцензії /без ліцензійна діяльність/. І ОСОБА_2 спілка Українавже буде мати борг не перед ОСОБА_1, а перед Державою Україна.

Відповідач ОСОБА_1 є членом ОСОБА_2 спілки Українаі жодної заяви про вихід зі спілки не подавав. Відповідно до Статуту ОСОБА_2 спілки Україна, ЗУ Про кредитні спілки- кожний член кредитної спілки зобов'язаний дотримуватися Статуту спілки та виконувати всі рішення прийняті керівництвом спілки. Рішення про оформлення додаткового пайового внеску у тій формі у якій представлений до суду, приймала ОСОБА_3 ОСОБА_2 спілки Україна, яка представляє інтереси всіх 14 тисяч членів спілки.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 21 Закону України Про кредитні спілкиОСОБА_2 спілка приймає вступні та обов'язкові пайові та інші внески від членів спілки, а також залучає на договірних умовах внески (вклади) своїх членів на депозитні рахунки як у готівковій, так і в безготівковій формі.

Згідно з п. 2.1.3. Розпорядження N 7 Державної Комісії з регулювання ринків фінансових послуг в Україні від 16.01.2004 року, додаткові пайові внески залучаються на без договірній основі.

Відповідно до ст. 626 ЦК України Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Судом встановлено, що між сторонами було укладено два договори додаткового пайового внеску, згідно яких позивач вніс, а відповідач прийняв грошові кошти в національній валюті на свій рахунок, а саме 06 вересня 2006 року за договором № ГО-060906 С в сумі 505 000, 00 грн. з нарахуванням доходу в розмірі не нижче 27 % річних від суми додаткового пайового внеску щомісячно строком на один місяць та 09 серпня 2006 року за договором № ГО-090806 в сумі 1 500 000, 00 грн. з нарахуванням доходу в розмірі не нижче 27 % річних від суми додаткового пайового внеску щомісячно строком на три місяці. Надалі за вказаними договорами були укладені відповідні доповнення, згідно умов яких строки дії зазначених договорів були пролонговані.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ст. 638 ЦК України при укладанні Договорів № ГО-090806А від 09.08.2006 року та № ГО-060906С від 06.09.2006 року, Відповідач та Позивач досягли згоди з усіх істотних умов договору, у тому числі про суму вкладів, строк дії, порядок виплат щомісячного доходу, порядок і строк повернення вкладу, про можливість дострокового повернення вкладу за ініціативою Позивача та визначили порядок розірвання договору.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як вбачається з матеріалів справи, а саме договорів № ГО-090806А від 09.08.2006 року та № ГО-060906С від 06.09.2006 року, предметом договорів є грошовий внесок позивача відповідачу, наданий на умовах строковості, відплатності, повертаємості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частиною 2 ст. 1060 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами та інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Відповідно ч. 1 ст. 23 Закону України Про кредитні спілки внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Пункт 3.4. договорів № ГО-090806А від 09.08.2006 року та № ГО-060906С від 06.09.2006 року передбачає, що подовження договорів дійсні тільки в письмовому викладенні з обовязковим підписанням обома сторонами. Судом встановлено, що в виконання п. 3.4. сторони уклали письмові доповнення до договорів. Так, Доповненням № 1 від 09.11.2006 року до Договору додаткового пайового внеску № ГО-090806А строк дії був встановлений з 09.08.2006 року по 09.11.2007 року і дорівнював 15 (п'ятнадцять) місяцям, Доповненням № 1 від 06.10.2006 року до Договору додаткового пайового внеску № ГО-060906С строк дії був встановлений з 06.09.2006 року по 06.11.2007 року і дорівнював 14 (чотирнадцяти) місяцям. Обовязкова письмова форма договорів була дотримана. Стаття 627 ЦК України встановлює, що Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та

справедливості.

Відповідно до Інформаційного листа, затвердженого Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 814 від 28 жовтня 2010 року щодо пайових внесків, додаткових пайових внесків, депозитних внесків та нарахування на внески відсотківдодатковим пайовим внеском є необовязковий зворотній внесок члена кредитної спілки, режим залучення якого визначається положенням про фінансове управління кредитною спілкою або іншим внутрішнім положенням; внеском (вкладом) на депозитний рахунок є грошові кошти в готівковій або безготівковій формі, внесені до кредитної спілки її членами на договірних умовах, на визначений строк або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті члену кредитної спілки відповідно до умов договору та законодавства України.

Цим же Листом зазначено, що якщо умовами внесення додаткового пайового внеску передбачено повернення в певний термін та обовязкове нарахування визначеного відсотку, то такий внесок є приховуваною формою залучення депозиту.

Таким чином, суд приходить до висновку, що під виглядом додаткових пайових внесків позивачем фактично вносився депозитний вклад, оскільки пайовий внесок не може вноситися на певний строк та під фіксований відсоток, це є характерними ознаками депозитного вкладу. Як вбачається з матеріалів справи, при внесенні додаткових пайових внесків укладалися договори із зазначенням строку повернення коштів та розміром відсотків.

Відповідно до ст.. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Пунктами 1.1. Договорів № ГО-090806А від 09.08.2006 року та № ГО-060906С від 06.09.2006 року визначений розмір грошових внесків, пунктами 2.1. розмір відсотків, пунктами 3.2. та 3.4. строк дії договорів, пунктами 4.1. та 4.3. порядок виплат відсотків та повернення вкладів, розділом 5 Відповідальність сторін. Беручи до уваги, що виходячи із змісту статті 21 Закону України Про кредитні спілкина договірних умовах залучаються лише внески(вклади) на депозитні рахунки, умови договорів виконувалися Відповідачем протягом тривалого часу, Суд доходить висновку про те, що договори № ГО-090806А від 09.08.2006 року та № ГО-060906С від 06.09.2006 року за змістом є договорами про внески(вклади) на депозитний рахунок.

Відповідно до ст. 23 Закону України Про кредитні спілкивнески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Статтею ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Суд вважає, можливим застосування Розпорядження N 7 Державної Комісії з регулювання ринків фінансових послуг в Україні від 16.01.2004 року для вирішення справи в тому числі, щодо захисту прав споживачів, оскільки, як вбачається з преамбули розпорядження, воно спрямоване саме на захист прав споживачів.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 213, 628, 629, 637, 638, 1058, 1060 ЦК України, ст..ст. 10,21,23 Закону України Про кредитні спілки, ст.. 10,11. 209, 214-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Спілки Українапро захист прав споживачів шляхом тлумачення договорів додаткових пайових внесків та визнання цих договорів депозитними договорами задовольнити.

Визнати договори додаткових пайових внесків №№ ГО-090806А від 09.08.2006 року та ГО-060906С від 06.09.2006 року,договорами про внески (вклади) на депозитний рахунок.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.М. Гримайло