Справа № 2- 3166/12 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2012 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - Марцішевської О.М.

при секретарі - Снігурській Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації, КП «Земля», ОСОБА_7, Черкаська міська рада про усунення перешкод у приватизації земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3, посилаючись на те, що сторони являються співвласниками суміжних домоволодінь, позивачі по вул.Розкопна,15, інші співвласники - ОСОБА_4, ОСОБА_5, відповідачка - по спуску Паковому,13, співвласниками якого є також ОСОБА_6, ОСОБА_7 Існуюча між сторонами межа землекористування, на думку позивачів, порушує їх право на користування земельною ділянкою, оскільки неправомірно зменшена за рахунок збільшення ділянки відповідачки як суміжного землекористувача. З метою приватизації частини ділянки по вул.Розкопна,15,м.Черкаси площею 370 кв.м за замовленням позивачів виготовлено акт погодження меж суміжних ділянок в користуванні сторін, який відповідачка безпідставно відмовилась підписати, чим створила перешкоди позивачам у приватизації земельної ділянки. Просили суд усунути перешкоди в приватизації земельної ділянки шляхом визнання недійсною відмову погодити суміжну межу земельної ділянки по вул.Розкопна,15,м.Черкаси.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_8, позивачка ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги, пояснили, що в користуванні відповідачки перебувають лишки земельної площі за рахунок зменшення ділянки в користуванні позивачів, тому фактично існуюча межа повинна бути змінена. Спочатку відповідачка підписала погодження меж, однак в подальшому безпідставно відкликала свій підпис. Дане питання розглядалось комісією по земельним спорам, прийнято рішення щодо спірної частини ділянки. Просили позов задоволити.

Відповідачка ОСОБА_3, її представник ОСОБА_9 в судовому засіданні позов не визнали, пояснили, що фактична межа між сторонами існує десятки років, заперечили проти доводів щодо зменшення ділянки в користуванні позивачів за рахунок неправомірного захвату ділянки відповідачкою, вказуючи на те, що в користуванні співвласників домоволодіння по вул.Розкопна,15 перебувають лишки земельної площі, порівняно з закріпленою площею рішенням міськвиконкому, щодо лишків в користуванні співвласників домоволодіння по сп.Парковому,13,м.Черкаси вказували, що це в межах похибки вимірювань. Зазначили, що відповідачка відмовляється погодити межу по акту погодження меж позивачів, оскільки оспорює право позивачів на запропоновану ними межу по місцю розташування, вважає, що фактично існуюча межа повинна бути збережена. Зміна межі призведе до перешкод відповідачці у користуванні своєю ділянкою, в звязку із зменшенням площі користування, що також перешкоджатиме виїзду її сину-інваліду на вулицю. В акті погодження межі позивача межа зазначена з відмінністю від фактично існуючої, тому відповідачка не погоджується підписати даний акт. Вказували, що відповідачка дійсно спочатку підписала акт погодження меж, оскільки в ньому вказувалось, що межі ділянок збігаються з існуючою огорожею, однак в подальшому зясувалось, що цей акт передбачає зменшення площі її фактичного землекористування, тому відкликала свій підпис та не погоджує межу. Просили відмовити у задоволенні позову.

Треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_10, ОСОБА_7 вважали позов таким, що не підлягає до задоволення, заперечили проти безпідставності відмови відповідачки підписати акт погодження меж позивачів, вказувавли на відсутність підстав для зміни існуючої межі між сторонами в бік збільшення площі позивачів.

Представник КП ЧООБТІ, Черкаської міської ради, ОСОБА_11 в наданих суду заявах просили розглянути справу в їх відсутність, до судового засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Заслухавши учасників процессу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що право власності на домоволодіння по вул.Розкопній,15, м.Чераси зареєстроване на праві власності за ОСОБА_1 27/400 частини на підставі свідоцтва про власності від 07.06.2006р., та 47/400 частини на підставі рішення суду від 20.03.2006р., ОСОБА_12 37/200 частини на підставі договору дарування від 23.03.2007р., ОСОБА_4 41/100 частин на підставі договору купівлі-продажу від 19.10.2006р., ОСОБА_13 11/50 частини на підставі догвоору купівлі-продажу від 15.08.1995р.

Рішенням виконкому Черкаської міської ради № 799 від 20.10.1955р. за домоволодінням по вул.Розкопна,15,м.Черкаси закріплена земельна ділянка площею 880 кв.м в постійне користування та лишки 85 кв.м рішенням № 293 від 22.06.1995 року (на 3 роки під город), 66 кв.м у тимчасове користування рішенням № 46 від 26.02.1991 року. Всього закріплено 1031 кв.м.

Відповідно до технічного паспорту станом на 03.12.2009р. загальна площа ділянки по вул.Розкопна,15, складає по фактичному користуванню 1085 кв.м, з яких під будівлями 516 кв.м, двір 591 кв.м, лишки 151 кв.м, 54 кв.м самозахват.

Згіно плану розподілу та акту погодження меж КП «Земля»за 2010р. ділянка по вул.Розкопна, 15 має площу 1085 кв.м. та розподіляється: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у власність 370 кв.м, 47 кв.м в оренду, ОСОБА_4 344 кв.м, ОСОБА_11 325 кв.м.

ОСОБА_3 являється власником 17/50 частини домоволодіння по спуску Паковий,13,м.Черкаси на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22.02.2008р., іншими співвласниками є ОСОБА_7 в частці 9/25 на підставі договору дарування від 21.10.2004р., ОСОБА_6 3/10 частини на підставі договору купівлі-продажу від 26.04.1996 року.

За домоволодінням по спуску Парковому, 13, м.Черкаси закріплена ділянка рішенням виконкому Черкаської міської ради № 799 від 20.10.1955р. в постійне користування 538 кв.м та 56 кв.м в тимчасове користування рішенням № 90 від 24.03.1992 року, всього 594 кв.м.

Згдно технічного паспорту станом на 24.01.2008р. ділянка по спуску пкрковому,13,м.Черкаси площею 594 кв.м, з яких під будівлями перебуває 246 кв.м, двір 348 кв.м, лишки 56 кв.м.

Між сторонами був підписаний акт погодження меж, підпис в якому відповідачкою в подальшому був відкликаний по причині, згідно пояснень відповідачки, тому що вказана в ньому межа не співпадала з існуючею огорожею та передбачалось зменшення площі земелекористування порівняно з фактичним.

Рішенням комісії по вирішенню земельних спорів від 28.11.2011р. № 77 між власниками домоволодінь по вул.Розкопна,15 та сп.Парковому,13 встановлено межу по Плану розподілу земельних ділянок з виділенням позивачам 381 кв.м, в тому числі 11 кв.м із спірної земельної ділянки, ОСОБА_14 325 кв.м., ОСОБА_4 34 кв.м., всього по вул.Розкопній,15 1050 кв.м. ОСОБА_3, ОСОБА_7 виділена земельна ділянка по уз.Парковому,13 площею 447 кв.м, в тому числі 15 кв.м із спірної земельної ділянки, ОСОБА_6 188 кв.м., загальна площа уз.Парковий,13 635 кв.м.

Погодження меж земельної ділянки згідно ст. 198 ЗК України здійснюється з метою вірного визначення меж земельної ділянки з боку суміжних землекористувачів. Саме по собі непогодження меж суміжним користувачем не може мати такі наслідки як неможливість оформити землевпорядну документацію для отримання Державного акту на право власності на ділянку. У чинному законодавстві України відсутнє закріплення обов'язку землекористувача з надання згоди по погодженню меж суміжних земельних ділянок. Основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації (ст.107 ЗК України).

Відповідно до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 04.05.99р, технічна документація зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку не містить вимог погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками землі та землекористувачами.

Судом встановлено, що відмова відповідача у наданні згоди на погодження меж земельної ділянки повязана зі спором між сторонами щодо визначення межі, а тому не може бути визнана неправомірною, не може розцінюватись як зловживання відповідачем своїми правами, оскільки така відмова є формою реалізації відповідачем свого права вимагати встановлення твердих меж в порядку ст.106 ЗК України, даним правом за законом відповідач наділений у тому ж обсязі, що і позивачі.

Передача у власність або користування земельної ділянки проводиться за рішенням органу місцевого самоврядування. Відмова суміжного землекористувача у підписанні акту погодження меж для приватизації земельної ділянки не передбачена законом як підстава для відмови у вирішенні питання приватизації земельної ділянки.

Статтею 9 Земельного кодексу України, визначені повноваження міських рад у галузі земельних відносин, до яких належить: розпорядження землями територіальної громади міста, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності, вирішення інших питань у галузі земельних відносин.

Відповідно до ст.116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Відповідно до ст.120 ЗК України на землях міст при переході права власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною. Особи, яким належить будинок на праві спільної власності, користуються земельною ділянкою спільно. Порядок користування нею визначається співвласниками будинку залежно від розміру часток в спільній власності на будинок.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»від 16 квітня 2004 року № 7, згідно зі ст. 158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів.

Суд виходить з того, що розпорядження землями міста відноситься до виключної компетенції міської ради, громадяни набувають права користування земельними ділянками із земель комунальної власності за рішенням органів місцевого самоврядування.

Поділ земельної ділянки, яка перебуває в спільному користуванні співвласників житлового будинку здійснюється між співвласниками щодо ділянки такої площі і конфігурації, яка була закріплена за даним будинком органом місцевого самоврядування. При цьому до компетенції суду не відноситься право розпорядження земельними ділянками, в тому числі як надання особі у користування ділянки, яка їй не виділялась міською радою чи її виконавчим комітетом, так і вилучення з користування особи частини ділянки, яка їй була виділена органом місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що в користуванні співвласників домоволодіння сторін, третіх осіб перебувають лишки земельної площі порівняно з закріпленими за даними домоволодіннями рішеннями виконкому Черкаської міської ради, тобто у фактичному користуванні перебувають ділянки зміненої площі та конфігурації ніж ті, які були закріплені за даним домоволодіннями у встановленому законом порядку.

Між сторонами виник спір щодо встановлення меж між земельними ділянками, на яких розташовані будинки, для вирішення даного спору сторонам необхідно звернутись до органу місцевого самоврядування для вирішення питання закріплення наявних лишків земельної площі та відповідно до ст.158 ЗК України прийняття рішення по суті спору про межу земельних ділянок, що перебувають у користуванні сторін.

Рішення комісії з вирішення земельних спорів № 77 стосується встановлення межі ділянок по вул.Розкопна,15 площею 1050 кв.м та сп.Парковому,13 площею уз.Парковий,13 635 кв.м, хоча рішеннями органу місцевого самоврядування не закріплювались дані ділянки такої площі у спільне користування власників зазначених будинків, отже право користування ділянками зазначеної площі не було набуто в установленому законом порядку. Відповідно до ст.10.1 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах, функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Комісія з земельних спорів не наділена законом повноваженнями розпорядження землями комунальної власності.

Таким чином, чинним земельним законодавством не передбачено надання в обовязковому порядку погодження землекористувачем меж суміжної земельної ділянки, відмова в чому не передбачена законом підставою для відмови у приватизації ділянки, однак потребує урахування органом місцевого самоврядування при розгляді питання про приватизацію земельної ділянки, до компетенції якого відноситься розпорядження ділянками комунальної власності та встановлення меж суміжного користування громадян для недопущення порушення та обмеження без законних підстав прав та законних інтересів власників та користувачів земельних ділянок.

Оскільки між сторонами наявний спір щодо встановлення межі суміжних ділянок сторін, в звязку з яким відповідачка відмовилась підписати акт погодження меж та розподілу ділянки, тому суд вважає, що відмова відповідача від погодження акту визначення меж ділянки позивачів не може бути визнана безпідставною, недійсною, тому позов не підлягає до задоволення. Якщо, на думку позивачів, відповідачкою створені перешкоди у користуванні ними ділянкою шляхом самозахвату, позивачі вправі звернутись до суду з позовом про усунення перешкод в користування земельною ділянкою, однак предметом правого захисту може бути користування виключно тією ділянкою, яка була надана у користування за рішенням органу місцевого самоврядування.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 60, 212-215, 218, ЦПК України, 88, 106, 107, 118, 125, 125, 152, 158, 198 ЗК України, ст.3,11 ЦК України, Законом України «Про місцеве самоврядування» суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в приватизації земельної ділянки шляхом визнання недійсною відмову погодити суміжну межу земельної ділянки по вул.Розкопна,15,м.Черкаси.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ