АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/2666/2012 Номер провадження 22-ц/1690/2666/2012Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2012 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді : Пікуля В.П.,

суддів : Бондаревської С.М., Триголова В.М.,

при секретарі: Рибак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 01 червня 2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Полтава-банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2012 року позивач ОСОБА_3 акціонерне товариство (далі ПАТ) «Полтава-банк» звернувся до суду з позовом про розірвання договору, стягнення з відповідача заборгованості, посилаючись на те, що між сторонами 20 лютого 2008 року був укладений договір № 100386 на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки від АБ «Полтава-банк». Позивач надав відкличний кредитний ліміт у розмірі 8000 грн. з нарахуванням 2,5 % щомісячно та подвійної процентної ставки за користування несанкціонованим овердрафтом. Відповідач не виконує взяті на себе зобовязання щодо повернення кредитних коштів, станом на 06.03.2012 року утворилась заборгованість у сумі 16 006 грн. 19 коп.

Просив розірвати договір № 100386 на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки від ПАТ «Полтава-банк» від 20.02.2008 року між ПАТ «Полтава-банк» та ОСОБА_2 та стягнути з відповідача заборгованість по договору в сумі 16006 грн. 19 коп.

У судовому засіданні 01.06.2012 року представник позивача позовні вимоги зменшив, оскільки відповідачем 26 квітня 2012 року внесено платіж в сумі 1 240 грн., тому станом на 01 червня 2012 року заборгованість складає: 8 000 грн. по тілу кредиту, 6 766 грн. 19 коп. заборгованість по відсоткам, а всього 14 766 грн. 19 коп., які просив стягнути з судовими витратами та розірвати договір від 20.02.2008 року , що укладений між сторонами.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 01 червня 2012 року позовні вимоги задоволено.

Розірвано договір № 100386 на відкриття карткового рахунку по обслуговуванню кредитної картки від ПАТ «Полтава-банк» від 20 лютого 2008 року, укладеного між ПАТ «Полтава-банк» та ОСОБА_2

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Полтава-банк» заборгованість по договору № 100386 від 20 лютого 2008 року станом на 01 червня 2012 року у розмірі 14 766 грн. 19 коп., судові витрати у розмірі 214 грн. 60 коп., а всього 14 980 грн. 79 коп.

ОСОБА_2 оскаржила рішення суду, просила його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, окрім того, до вимог позивача необхідно застосувати строк позовної давності.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважає, що рішення суду ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта та її представника, представника позивача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 651 цього Кодексу зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20 лютого 2008 року між сторонами був укладений договір № 100386 на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки від АБ «Полтава-банк». Позивач надав відкличний кредитний ліміт у розмірі 8 000 грн. з нарахуванням 2, 5 % щомісячно та подвійної процентної ставки за користування несанкціонованим овердрафтом.

Оскільки ОСОБА_2 належним чином умови договору не виконувались, заборгованість за кредитом станом на 01 червня 2012 року становить:

- заборгованість по тілу кредиту - 8000 грн.;

- заборгованість за процентами 6766,19 грн.

Відповідно до п. 9 договору право на розірвання (припинення) дії договору мають обидві сторони, а строк його розірвання (припинення) настає тільки тоді, коли виконані всі зобов'язання, що випливають з умов цього договору, всі картки поставлені до стоп-списку та повернені в банк при можливості. Банк зберігає за собою право розірвати (припинити) договір згідно встановленого договором та чинним законодавством України порядку у випадку, якщо клієнт не виконує умови договору. Всі суми, що підлягають відшкодуванню одній чи іншій стороні за умови розірвання договору, відшкодовуються в повному обсязі.

Враховуючи викладене, та беручи до уваги, що у відповідача ОСОБА_2 утворилась заборгованість перед позивачем, у звязку з неналежним виконанням покладених на неї зобовязань за договором № 100386 на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки від 20.02.2008 року, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про можливість задоволення позову ПАТ «Полтава-банк» та стягнення боргу з відповідачки.

При цьому, суд, виходячи із наданих доказів, правильно визначив суму заборгованості, яка підлягає стягненню за договором.

Аналізуючи матеріали справи, колегія суддів приходить до переконання, що не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі щодо розірвання договору в односторонньому порядку з боку ПАТ «Полтава-банк» згідно листа позивача від 05.11.2008 року, оскільки умовами договору передбачено, що строк розірвання (припинення) настає тільки тоді, коли виконані всі зобов'язання, що випливають з умов цього договору, так як умови передбачені п. 9 договору виконані відповідачем не були, підстави вважати договір розірваним у позасудовому порядку відсутні.

Крім того, оскільки між сторонами мається спір щодо виконання та розірвання договору, позивач обґрунтовано звернувся у суд із позовом вибравши відповідний спосіб цивільно-правового захисту.

Безпідставними є також посилання апелянта на ту обставину, що банк звернувся до суду із пропуском строку позовної давності.

Так, згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Колегією суддів встановлено, що при розгляді справи у суді першої інстанції відповідач не заявляла про застосування строку позовної давності.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається вчиненням особою дій, до свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обовязку.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач добровільно з березня 2009 року по 2011 рік здійснювала оплату заборгованості за кредитним договором, останню оплату у сумі 300 грн. здійснила у липні 2012 року ( а.с. 51, 52).

ОСОБА_2 також у лютому 2012 року звернулася до позивача із заявою, у якій просила надати їй можливість добровільно погасити заборгованість по кредиту, вказавши що в березні та квітні сплатить по 300 грн., а в подальшому по 500 грн. ( а с. 18).

Тобто, відповідач вчинила дії, що свідчать про визнання нею боргу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено у відповідності із нормами матеріального та із дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не ставлять під сумнів правильність рішення суду першої інстанції, а тому підстави для зміни чи скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 314, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 01 червня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: В.П. Пікуль

Судді: С.М. Бондаревська

ОСОБА_4

З оригіналом згідно

суддя В.П. Пікуль