Справа № 2-1798/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2012 рокум. Бердянськ
Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Бердянської міської ради, ОСОБА_4 про встановлення фактів родинних відносин та прийняття спадщини, визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про встановлення фактів родинних відносин, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

12.03.2007 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_1 звернулися з позовом до Бердянської міськради, третя особа ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 18.04.2007 року позовні вимоги задоволено (а.с. 47-51).

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду від 02.02.2011 року рішення суду від 18.04.2007 року скасовано в зв'язку з новоявленими обставинами (а.с.104).

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_1 09.02.2011 року, 16.03.2011 року та 16.07.2012 року подали уточнюючі позови до Бердянської міськради, ОСОБА_4. У останньому позові збільшили позовні вимоги в частині встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, зазначивши, що раніше вони посилались на свідоцтво про народження ОСОБА_7 від 13.12.1949 року в якому приставка ОСОБА_8 була відсутня і просили встановити факт родинних відносин тільки на підставі того, що у свідоцтві про народження ОСОБА_5 мати записана на російській мові як ОСОБА_8, а у свідоцтві про народження ОСОБА_7 мати записана на російській мові як ОСОБА_8. Той факт, що приставка до прізвища ОСОБА_8, тобто подвійне прізвище було у батьків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 свідчить актовий запис про смерть №109 ОСОБА_8 де прізвище ОСОБА_8 закреслено.

Крім того, їм стало відомо, що ОСОБА_4 звернувся до суду та отримав рішення від 07.10.2011 року про оголошення померлим ОСОБА_13, якому належала 1/4 частина спірного домоволодіння. У зв'язку з цим відповідач ОСОБА_4 звернувся до Бердянської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на підставі ст. 1265 ЦК України.

Виходячи з цих обставин уточнили позов та зазначили, що домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.11.1949 року №12162 належало в рівних частках, а саме по 1/4 частці рідним братам і сестрам: ОСОБА_13, ОСОБА_5, ОСОБА_14, ОСОБА_6

Також у спірному домоволодінні проживав їх рідний брат ОСОБА_15, який 13.02.1938 року був усиновлений своєю сестрою ОСОБА_6, та йому було привласнено прізвище «ІНФОРМАЦІЯ_3» та по батькові «ІНФОРМАЦІЯ_3».

ОСОБА_6 зі своїм чоловіком ОСОБА_16, сином ОСОБА_17 та братами ОСОБА_13, ОСОБА_5 проживали однією родиною у вищевказаному домоволодінні та займали приміщення №2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5 у жилому будинку «А,А1», літні кухні Д, Е, сарай В, вбиральню «З», 1/2 частину сараїв «Г,Б» та користувалися відповідною часткою земельної ділянки. Вони вели спільне господарство, мали єдиний бюджет. ОСОБА_5 та ОСОБА_13 у шлюбі не перебували і дітей у них не було.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_5. Після його смерті відкрилася спадщина, що складалася з належної йому 1/4 частини домоволодіння АДРЕСА_1, а також предметів звичайної домашньої обстановки та побуту. Відповідно до ст. 418 ЦК України (1923 року), який діяв на той час, спадкоємцями за законом є діти, дружина та непрацездатні батьки померлого, а також інші непрацездатні, які перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. У разі відсутності зазначених спадкоємців або неприйняття ними спадщини, спадкоємцями за законом є працездатні батьки, а при їх відсутності - брати і сестри померлого. Оскільки спадкоємців першої черги не було, тому майно померлого спадкують у рівних частках його брати та сестри. ОСОБА_6 як рідна сестра померлого ОСОБА_5 до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини не звернулась, але фактично прийняла спадщину, так як постійно проживала з померлим однією сім'єю і фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Тобто за ст. 429 ЦК УРСР (1923 року) ОСОБА_6 була присутньою у місці відкриття спадщини, сплатила витрати на поховання брата та організувала його. Вступивши в спадщину ОСОБА_6 прийняла майно, яким особисто користувався ОСОБА_5, а також прийняла 1/4 частку домоволодіння АДРЕСА_1, в яких продовжувала проживати зі своєю сім'єю, доглядати і ремонтувати зазначену частину домоволодіння. Таким чином, на підставі ст. 429 ЦК УРСР (1923 року) ОСОБА_6 вважається такою, що прийняла спадщину.

ОСОБА_13 на той час у спірному будинку не проживав, оскільки у 1956 році виписався і виїхав з м. Бердянська і більше не повертався. Відповідно він спадщину померлого брата не прийняв.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 07.10.2011 року ОСОБА_13 оголошений померлим, тому відповідач ОСОБА_4 є його правонаступником та спадкоємцем.

ОСОБА_14 та її сім'я проживали у цьому ж домоволодінні, але окремо і користувалися кімнатами №1-6, 1-8, 1-9, 1-10 у жилому будинку «А, А1», «а2», сінями «а» та відповідною частиною земельної ділянки. Вона в управління спадковим майном померлого брата ОСОБА_5 не вступала, до нотаріальної контори не зверталась.

Таким чином, ОСОБА_6 стало належати 1/2 частина спірного домоволодіння. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 померла. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1 та предметів домашнього вжитку. Спадкоємцями першої черги були: чоловік померлої - ОСОБА_16 та онук - ОСОБА_18, так як на час відкриття спадщини не було в живих його батька - ОСОБА_17, який помер у 1969 році. Спадкоємці ОСОБА_16 та ОСОБА_18 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернулись, але фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, так як постійно проживали в будинку, доглядали і ремонтували його. Таким чином, на підставі ст. 549 ЦК України їм стало належати по 1/4 частині спірного домоволодіння.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер ОСОБА_16 Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/4 частки домоволодіння АДРЕСА_1 та предмети домашнього вжитку. Спадкоємцем першої черги за законом був онук спадкодавця - ОСОБА_18, який проживав разом з дідусем однією сімєю та доглядав його. ОСОБА_18 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернувся, але фактично її прийняв, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном. Таким чином, йому стало належати 1/2 частина спірного домоволодіння на підставі ст. 549 ЦК України.

ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_18 помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини домоволодіння по АДРЕСА_2 та предмети домашнього вжитку. Його спадкоємцями першої черги є дружина - ОСОБА_2, та діти - ОСОБА_1, ОСОБА_1. Дружина спадкодавця не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а його діти були неповнолітніми та не мали змоги самостійно захищати свої права, але вони фактично вступили в управління та володіння спадковим майном на підставі ст. 549 ЦК України, оскільки проживали постійно разом з батьком та чоловіком і тому успадкували кожний по 1/6 частині належного спадкодавцю майна.

Крім того, у свідоцтві про народження ОСОБА_5 у графі «мати» на російській мові записано ОСОБА_8, а у свідоцтві про народження ОСОБА_7 також у графі «мати» на російській мові записано ОСОБА_8. Тому вважали необхідним встановити факт родинних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Просили встановити факти прийняття спадщини:

ОСОБА_6 у вигляді 1/4 частини домоволодіння АДРЕСА_1 після смерті брата ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року;

ОСОБА_16 та ОСОБА_18 у вигляді 1/4 частини за кожним у домоволодінні АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6, що померла ІНФОРМАЦІЯ_5;

ОСОБА_18 у вигляді 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_16, що помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року;

ОСОБА_1 у вигляді 1/6 частини домоволодіння АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_18, що помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року;

ОСОБА_1 у вигляді 1/6 частини домоволодіння АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_18, що помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року;

ОСОБА_2 у вигляді 1/6 частини домоволодіння АДРЕСА_1 після смерті чоловіка ОСОБА_18, що помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року;

Встановити факт, що ОСОБА_6 є рідною сестрою ОСОБА_5.

Визнати за кожним з позивачів право власності на 1/6 частину домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається із наступних будівель: жиле літ. «А», вбиральня «З», басейн «И», паркан №2, хвіртка №3 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_18, померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 року.

ОСОБА_4 подав зустрічний позов до ОСОБА_1, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності, який неодноразово уточнював.

У останньому позові від 17.08.2012 року остаточно уточнив позовні| вимоги, вказуючи, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.11.1949 року ОСОБА_13, ОСОБА_5, ОСОБА_14 ОСОБА_6 належить по 1/4 частці домоволодіння по АДРЕСА_3

Доказом того, що ОСОБА_13, ОСОБА_5, ОСОБА_14 ОСОБА_6 рідні брати і сестри є свідоцтво про право спадкування по закону, яке видане державною нотаріальною конторою 31.12.1949 року в порядку ст. 435 ЦК УРСР, де вони, як діти спадкодавця, зазначені спадкоємцями майна ОСОБА_19.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_5, який постійно проживав АДРЕСА_4. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді ј частки спірного домоволодіння. Оскільки в нього не було спадкоємців першої черги, тому право на прийняття спадщини перейшло до спадкоємців другої черги, якими були: брат спадкодавця ОСОБА_13 та сестри ОСОБА_14 та ОСОБА_6, із яких спадщину фактично прийняли ОСОБА_14 і ОСОБА_6, так як вони проживали в спадковому будинку, але не оформили своїх прав на спадкове майно.

Брат спадкодавця ОСОБА_13 спадщину не прийняв, так як на момент смерті ОСОБА_5, тобто на 1961 рік він у будинку не був прописаний і в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини не звертався.

ІНФОРМАЦІЯ_8 року померла його бабуся ОСОБА_14, яка постійно проживала спірному домоволодінні. Після її смерті спадкоємцями були її син ОСОБА_20, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9

На підставі свідоцтва про право на спадщину по закону, виданого 10.11.1994 року Бердянською державною нотаріальною конторою по реєстру №1-2934 йому належить 1/4 частина спірного будинку. Крім того його бабуся ОСОБА_14 також мала право власності на 1/8 частину домоволодіння після смерті ОСОБА_5, який помер у 1961 році і з яким вони жили однією сімєю, тому ця частка повинна перейти до нього.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 07.10.2011 року ОСОБА_13 визнано померлим. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається із 1/4 частини домоволодіння по АДРЕСА_2. Спадкоємців першої черги у ОСОБА_13 немає, а спадкоємцями другої черги є його сестри ОСОБА_14 та ОСОБА_6, які прийняли спадщину, оскільки проживали в спадковому будинку, але не оформили спадщину.

Він є спадкоємцем першої черги по закону після смерті його батька ОСОБА_20, який є спадкоємцем після смерті його матері ОСОБА_14. Таким чином він має право на Ѕ частину від спадкової 1/4 частки після визнання померлим ОСОБА_13

Просив встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_14 була рідною сестрою ОСОБА_13, а також, що він є внучатим племінником ОСОБА_13. Визнати за ним право власності на 1/4 частину домоволодіння по АДРЕСА_2 в порядку спадкування по закону після смерті ОСОБА_13, оголошеного померлим на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду від 07.10.2011 року.

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 яка виступала в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_1, а також представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити. Позов ОСОБА_4 не визнали і просили в задоволенні позову відмовити. У судове засідання 17.08.2012 року не з'явились, подали заяву про розгляд справи в їх відсутності.

Представник Бердянської міської ради в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із письмовою заявою у якій позов не визнав, просив розглянути справу у відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні представник ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_1 не визнав. Представник ОСОБА_4 у судове засідання 17.08.2012 року не з'явився, просив розглянути справу в його відсутності.

судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Вирішуючи суперечності у написанні прізвища та по батькові ОСОБА_6 суд приходить до наступного. Свідоцтвом про народження ОСОБА_5 від 10.10.1949 року (а.с.22), дублікатом свідоцтва про народження ОСОБА_7 від 13.12.1943 року (а.с.24), свідоцтвом про право спадкоємства згідно із законом від 31.12.1949 року (а.с.18), свідоцтвом про одруження ОСОБА_7 зі зміною прізвища на «ОСОБА_7» від 18.06.1949 року (а.с.25) та поясненнями свідків ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24 встановлено, що ОСОБА_6 є рідною сестрою ОСОБА_5, тому вимоги про встановлення цього факту підлягають задоволенню.

Із свідоцтва про право спадкоємства за законом від 31.12.1949 року (а.с.18), свідоцтва про народження ОСОБА_14 (а.с.60), запису про народження ОСОБА_13 (а.с.91), поясненнями свідків ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24 встановлено, що ОСОБА_13 та ОСОБА_14 були братом і сестрою, тому цей факт підлягає встановленню.

Також підлягає встановленню факт споріднених|родинних| стосунків між ОСОБА_13 та ОСОБА_4, який є двоюрідним онуком спадкодавця, оскільки це підтверджується записом про народження ОСОБА_13 (а.с.91), свідоцтвом про народження ОСОБА_14 (а.с.60), свідоцтвом про народження ОСОБА_20 (а.с.118), свідоцтвом про народження ОСОБА_4 (а.с.81), свідоцтвом про право спадкоємства згідно із законом від 31.12.1949 року (а.с.18) та поясненнями свідків ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24

Різниця у написанні на російській мові імені матері у свідоцтві про народження ОСОБА_14 як «ОСОБА_14» (а.с.60), у свідоцтві про народження ОСОБА_5, у записі про народження ОСОБА_13 як «ОСОБА_13» не викликає сумніву у тому, що вони брат та сестра, оскільки згідно довідки фахівця-філолога Бердянського педагогічного університету «ОСОБА_13» та «ОСОБА_13» одне і те саме ім'я (а.с.184).|надмірні|

У свідоцтві про право на спадщину по закону, що видано Осипенківською держнотконторою 31.12.1949 року зазначено, що спірне домоволодіння було розташоване по АДРЕСА_5, але судом встановлено, що номер будинку було змінено на АДРЕСА_5

Домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.11.1949 року належало в рівних частках на праві спільної часткової власності: ОСОБА_13, ОСОБА_5, ОСОБА_14 та ОСОБА_6 (а.с.18).

Відповідно до довідки Бердянського комунального підприємства з технічної інвентаризації від 18.04.2007 року №423 3/4 частини (по 1/4 частині за кожним) домоволодіння АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_13, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину по закону, що видано Осипенківською держнотконторою 31.10.1949 року. 1/4 частина - ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину по закону, що видано Бердянською держнотконторою 16.11.1994 року (а.с. 40а).

На підставі рішення Бердянського міськрайонного суду від 18.04.2007 року за спадкоємцями ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_1 зареєстровано право власності по 1/6 частині домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.156), яке раніше належало спадкодавцю ОСОБА_5, але рішення на підставі якого було зареєстровано право власності цих осіб скасовано ухвалою Бердянського міськрайонного суду від 02.02.2011 року у зв'язку з нововиявленими обставинами (а.с.104).

Відповідно до повідомлення Бердянської міської державної нотаріальної контори № 942 від 24.03.2007 року після смерті ОСОБА_5, ОСОБА_17, ОСОБА_6, ОСОБА_18 спадкові справи не заводились та заповіти від їх імені не посвідчувалися (а.с.34).

У листі Бердянської державної нотаріальної контори від 19.05.2011 року зазначено, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_10 року ОСОБА_20 у Бердянську державну нотаріальну контору звернувся 16.11.1994 року ОСОБА_4, син померлого із заявою про прийняття спадщини за законом, який на момент подачі заяви мешкав в АДРЕСА_6 Йому 16.11.1994 року було видано свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частину жилого будинку АДРЕСА_1 (а.с.227).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.11.1994 року ОСОБА_4 прийняв спадок у вигляді 1/4 частини жилого будинку в АДРЕСА_7, що належить на праві особистої власності на підставі свідоцтва про право на спадщину по закону, яке видано Осипенківською державною нотаріальною конторою 31.12.1949 року ОСОБА_14, що померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року, спадкоємцем якої був ОСОБА_20 - син, який прийняв, але не оформив спадщину (а.с.55). Як видно із реєстраційного посвідчення Бердянського бюро технічної інвентаризації від 18.11.1994 року за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на 1/4 частину домоволодіння по АДРЕСА_2 (а.с.56).

Таким чином, судом встановлено, що фактичними співвласниками домоволодіння на день розгляду справи є ОСОБА_6 (1/4 частка), ОСОБА_4 (1/4 частка), ОСОБА_5 (1/4 частка), ОСОБА_13 (1/4 частка).

Згідно прикінцевих та перехідних положень ЦК України (у редакції 2003 року) правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом.

Пленум Верховного Суду України у постанові №7 від 30.05.2008 року дав судам роз'яснення за якими відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_5 помер у 1961 році, тобто до 01.01.2004 року, що і є часом відкриття спадщини, тому правовідносини з прийняття спадщини після його смерті повинні регулюватися ЦК УРСР у редакції 1922 року, який діяв на час відкриття спадщини.

Постановою Центрального Виконавчого Комітету УРСР від 16.12.1922 року введено в дію Цивільний Кодекс УРСР з 01.02.1923 року, статтею 418 якого передбачено, що спадкоємцями за законом є діти (в тому числі усиновлені) дружина та непрацездатні батьки померлого, а також інші непрацездатні, які перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті.

Якщо хто-небудь з дітей спадкодавця помре до відкриття спадщини, його спадкова частка переходить до його дітей (внуків спадкодавця), а вразі їх смерті - до їх дітей (правнуків спадкодавця).

В разі відсутності зазначених спадкоємців або неприйняття ними спадщини, спадкоємцями за законом є працездатні батьки, а при їх відсутності - брати і сестри померлого.

Стаття 429 зазначеного кодексу передбачала, що якщо спадкоємець, присутній в місці відкриття спадщини, на протязі трьох місяців з дня її відкриття не заявить належному нотаріальному органу про відмовлення від спадщини, він вважається таким, що прийняв її.

ЦК УРСР (у редакції 1922 р.) у примітці до ст. 431 визначає, що місцем відкриття спадщини вважається останнє місце проживання спадкодавця. Згідно свідоцтва про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 р. (а.с.23). Після його смерті відкрилася спадщина на 1/4 частину домоволодіння по АДРЕСА_2.

Судом встановлено, що спадкоємцями ОСОБА_5 були ОСОБА_6, ОСОБА_14, ОСОБА_13, як рідні брати та сестри спадкодавця, що підтверджуються свідоцтвом про народження ОСОБА_5 від 10.10.1949 року (а.с.22), дублікатом свідоцтва про народження ОСОБА_7 від 13.12.1943 року (а.с.24), свідоцтвом про одруження ОСОБА_7 зі зміною прізвища на «ОСОБА_7» від 18.06.1949 року (а.с.25), свідоцтвом про народження ОСОБА_14 (а.с.60), свідоцтвом про право спадкоємства згідно із законом від 31.12.1949 року (а.с.18).

Згідно квитанції та чека про оплату земельної ренти ОСОБА_14 12.04.1980 року оплачувала податок по домоволодінню по АДРЕСА_8 (а.с.173) та згідно страхового свідоцтва страхувала спірний житловий будинок 08.04.1983 року (а.с.188), але вони не можуть бути доказом прийняття спадщини, оскільки ці дії проведенні не на протязі шести місяців з часу смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 року, а значно пізніше.

Як видно із копії домової книги домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_14 була прописана в спірному домоволодінні 07.08.1973 року по 18.10.1983 року (а.с.176). У зв'язку з обміном паспорту знову прописалася 18.10.1983 року, але сама по собі прописка в спірному домоволодіння не може безперечно підтверджувати факт прийняття спадщини.

Інших доказів, які свідчили би, що ОСОБА_14 прийняла спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_5 суду не надано.

Згідно довідки вуличного комітету №13 м. Бердянська від 14.03.2011 року ОСОБА_13 був прописаний в АДРЕСА_7 з 06.04.1950 року по 20.03.1956 року. Виходячи з цього, суд вважає, що ОСОБА_13 не прийняв спадщину після смерті брата ОСОБА_5 як спадкоємець другої черги, оскільки судом встановлено, що він в спірному жилому приміщенні він не був прописаний та не проживав. Інших доказів, які би підтверджували прийняття ним спадщини сторонами не надано.

Відповідно до довідки вуличного комітету №13 м. Бердянська від 15.03.2011 року ОСОБА_6 була прописана в АДРЕСА_7 з 17.11.1950 року по 25.01.2007 року. Крім того, свідки ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24 пояснили суду, що після смерті ОСОБА_5 його сестра ОСОБА_6 проживала в спірному будинку, доглядала його та користувалася майном, що належало спадкодавцю ОСОБА_5. Таким чином, встановлені в судовому засіданні обставини свідчать про прийняття ОСОБА_6 спадщини після смерті ОСОБА_5, що помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, оскільки вона, як рідна сестра померлого ОСОБА_5 до нотаріальної контори із заявою про відмовлення від спадщини не зверталась, постійно проживала з спадкодавцем у спірному домоволодіння.

Згідно копії домової книги домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_6 була прописана в спірному домоволодінні тільки з 07.07.1973 року. Зазначений документ не може підтверджувати відсутність прописки ОСОБА_6 до 07.07.1973 року, оскільки із відмітки на домовій книзі видно, що вона видана в обмін на стару і розпочата тільки 25.06.1973 року. Виходячи із зазначеного домова книга не містить і не може містити відомостей про прописку до цієї дати (а.с.175).

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_6, ОСОБА_17, ОСОБА_18 померли до 01.01.2004 року, тому на підставі прикінцевих та перехідних положень ЦК України (у редакції 2003 року) правовідносини з приводу прийняття ними спадщини повинні регулюватися ЦК УРСР у редакції 1963 року.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, дружина або чоловік, батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того із їх батьків, котрий був би спадкоємцем.

За ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

якщо він подав до державної нотаріальної контори по місцю відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Вказані дії повинні бути вчинені на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво про смерть від 15.10.1982 року) (а.с. 7) і після її смерті залишилась спадщина у вигляді 1/2 часини (1/4 частина за свідоцтвом про право на спадщину по закону від 31.12.1949 року та ј частина, як спадщина фактично прийнята нею після смерті ОСОБА_5.) спірного домоволодіння та предметів домашнього вжитку.

ОСОБА_6 та ОСОБА_16 уклали шлюб 16.06.1923 року (а.с.25).

У ОСОБА_6 був син - ОСОБА_17, який народився ІНФОРМАЦІЯ_11 року (а.с.26) і якого вона та ОСОБА_16 усиновили 20.02.1938 року (а.с.39).

Оскільки син спадкодавця - ОСОБА_17 помер ІНФОРМАЦІЯ_12 року (свідоцтво про смерть від 21.10.1969 року а.с. 9), тому за ч. 2 ст. 529 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) спадкоємцем ОСОБА_6 є її внук і син ОСОБА_17 - ОСОБА_18 та чоловік спадкодавця ОСОБА_16, який пережив дружину і помер тільки ІНФОРМАЦІЯ_6 року (а.с.129).

Родинні відносини ОСОБА_17 з ОСОБА_18 як батька та сина, підтверджуються свідоцтвом про народження ОСОБА_18 від 13.10.1955 р. (а. с. 27).

Родинні відносини ОСОБА_6 з ОСОБА_18, як бабусі та онука підтверджуються актовим записом про усиновлення ОСОБА_17 від 20.02.1938 р. (а.с.39), свідоцтвом про народження ОСОБА_18 від 13.10.1955 року (а.с.27).

У судовому засіданні представник ОСОБА_4 зазначала, що у ОСОБА_17 був ще один син, якого звали ОСОБА_1 та надала суду копію свідоцтва про його смерть ІНФОРМАЦІЯ_13 року (а.с.155). Також повідомила суду, що ОСОБА_27 був одружений на ОСОБА_28 і у них народилася дочка ОСОБА_29 (том 2, а.с.41)., які також є спадкоємцями, але належних доказів, які би підтверджували спорідненні відносини цих осіб суду не надала. Клопотання про витребування цих доказів не заявляла.

До суду надійшла заява ОСОБА_30 про те, що вона не претендує на спадщину, що залишилася після смерті її батька ОСОБА_27 (том, 2, а.с.42) та заява ОСОБА_21 про те, що вона також не претендує на спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_27, який був її чоловіком (том 2, а. с. 45), але належних доказів, які би підтверджували, що ці особи є дочка та дружина ОСОБА_27 суду не надано.

Таким чином, позивачами належними доказами не доведено, що у ОСОБА_6 та ОСОБА_16 був син ОСОБА_27, а ОСОБА_30 та ОСОБА_21 є спадкоємцями ОСОБА_6, ОСОБА_16, ОСОБА_17 та ОСОБА_27.

На підставі викладено, судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 були: чоловік спадкодавця ОСОБА_16, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу ОСОБА_16 та ОСОБА_7 (а.с.25), свідоцтвом про смерть ОСОБА_16 (а.с.129) та онук ОСОБА_18 (а.с.27), так як на момент відкриття спадщини не було в живих його батька, ОСОБА_17, який помер ІНФОРМАЦІЯ_12 року (а.с.9).

Із копії домової книги домоволодіння по АДРЕСА_2 видно, що ОСОБА_18 був прописаний в цьому домоволодінні 07.08.1973 року, а відповідно до довідки від 15.03.2011 року ОСОБА_18 був прописаний в АДРЕСА_7 з 15.10.1971 року по 03.10.1995 року. Тобто, судом встановлено, що на момент смерті ОСОБА_6, що проживала за зазначеною адресою і яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_18 був прописаний у спірному домоволодінні, а значить і прийняв спадщину. ОСОБА_16 та ОСОБА_18 до нотконтори із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 не звернулись, але поясненнями свідків ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24 встановлено, що вони фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, так як постійно проживали в спірному домоволодіння, доглядали та ремонтували його.

Таким чином, ОСОБА_16 та ОСОБА_18 прийняли спадщину по 1/4 частині домоволодіння після смерті ОСОБА_6.

Згідно свідоцтва про смерть від 31.01.1984 року ОСОБА_16 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року (а.с.129). Після його смерті також відкрилась спадщина на 1/4 частину домоволодіння, яку він прийняв після смерті своєї дружини ОСОБА_6

Його спадкоємцем першої черги за законом був його онук ОСОБА_18, що підтверджується записом про народження від 25.08.1924 року його батька ОСОБА_17 (а.с.26), записом акта про усиновлення 20.02.1938 року ОСОБА_17 (а.с.39), свідоцтвом про смерть його батька від 21.10.1969 (а.с. 9) та його свідоцтвом про народження від 13.10.1955 р. (а. с. 27).

Поясненнями свідків ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24 встановлено, що ОСОБА_18 проживав однією сімєю з ОСОБА_16 та після його смерті продовжував проживати в спірному домоволодінні і користуватися майном, що належало спадкодавцю. Крім того, згідно домової книги ОСОБА_18 прописався по АДРЕСА_2 07.08.1973 року і на момент відкриття спадщини залишався прописаний за вказаною адресою.

За таких обставин є підстави вважати, що ОСОБА_18 прийняв спадщину після смерті свого діда ОСОБА_16 у вигляді 1/4 частини спірного домоволодіння, а не 1/2 частини як заявлено в позові.

ОСОБА_18 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року (свідоцтво про смерть від 13.07.1995 року а.с. 8) і після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину домоволодіння по АДРЕСА_2 (1/4 частину він отримав у спадок від ОСОБА_6 та 1/4 частину після смерті ОСОБА_16.).

Родинні відносини ОСОБА_18 з позивачами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, як подружжя та батька з дітьми, відповідно, підтверджуються свідоцтвом про одруження ОСОБА_18 з позивачем ОСОБА_2 від 21.10.1978 р. (а.с.28), свідоцтвом про народження ІНФОРМАЦІЯ_14 року ОСОБА_1 від 20.09.1979 р. (а.с.29), свідоцтвом про народження ІНФОРМАЦІЯ_15 року ОСОБА_3 від 31.01.1985 р., поясненнями свідків ОСОБА_22, ОСОБА_31

Таким чином, спадкодавця ОСОБА_18 є його дружина ОСОБА_2, дочка ОСОБА_1, син ОСОБА_1

Фактичне прийняття спадщини ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_1, після смерті ОСОБА_18 підтверджується довідкою вуличного комітету №18 м. Бердянська (а.с.151) із якої видно, що на момент смерті ОСОБА_18 з ним проживали його дружина ОСОБА_2 та діти - ОСОБА_1, ОСОБА_1 (а.с.151), а також поясненнями свідків ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, які зазначили, що позивачі після смерті ОСОБА_18 продовжували проживати в спірному домоволодінні і користуватися майном спадкодавця.

Суд вважає, що за таких обставин ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_1 прийняли спадщину по 1/6 частині спірного домоволодіння, оскільки фактично вступили в управління та користування спадковим майном ОСОБА_18 і за ними слід визнати право власності на це майно.

Посилання ОСОБА_2, ОСОБА_1, яка виступала в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_1 та її представника на те, що сім'я ОСОБА_7 проживали окремо в жилій прибудові, яка була споруджена саме для їх родини та мала окремий вхід і вони користувалися тільки кімнатами №№1-6, 1-8, 1-9, 1-10 в жилому приміщенні «А,А1,а2», сінями „а" та відповідною частиною земельної ділянки, а сім'я ОСОБА_1 проживала в іншій частині домоволодіння та користувалися іншою частиною земельної ділянки не може бути взята судом до уваги, як підстава для спадкування саме цих частин домоволодіння, оскільки судом встановлено, що спірне домоволодіння належало всім співвласникам на праві спільної часткової власності і їх частки в натурі не виділялись. За таких обставин кожному із співвласників належала частина домоволодіння відповідно до його частки і незалежно від визначення між співвласниками порядку користування будинком та земельною ділянкою спадковим майном є ідеальна частина від цілого домоволодіння, а не його частина за визначеним порядком користування.

За статтею 1268 ЦК України (у редакції 2003 року) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до вимог ст. ст. 1269, 1270 ЦК України (у редакції 2003 року) спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається за часу відкриття спадщини.

ОСОБА_14 народилася ІНФОРМАЦІЯ_16 року (а.с.60), а померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року (а.с.61).

У неї та ОСОБА_32 ІНФОРМАЦІЯ_17 року народився син - ОСОБА_20 (а.с.118), який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 року (а.с.119).

ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_18 року і у свідоцтві про народження його батьком зазначений ОСОБА_20 (а.с.81).

За повідомленням Бердянської державної нотаріальної контори від 19.05.2011 року після померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 року ОСОБА_14 в нотаріальну контору заяви про прийняття чи про відмову в прийнятті спадщини не реєструвались (а.с.227). Згідно витягу зі спадкового реєстру заповіт від ОСОБА_14, ОСОБА_20 відсутні (а.с.228-231).

Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 07.10.2011 року ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано померлим. Рішення набрало законної сили ІНФОРМАЦІЯ_19 року (том.2, а.с.57-58).

Листом від 07.06.2012 року Бердянська державна нотаріальна контора повідомила суд, що після оголошення померлим рішенням Бердянського міськрайонного суду від 07.10.2011 року ОСОБА_13 в нотаріальну контору 30.03.2012 року звернувся ОСОБА_4, двоюрідний онук померлого із заявою про прийняття спадщини за законом згідно зі ст. 1265 ЦК України, який на момент подачі заяви мешкав у АДРЕСА_9. Заповіт від імені ОСОБА_13 не посвідчувався (том.2, а.с.81).

Постановою державного нотаріуса від 24.07.2012 року ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на частину житлового будинку АДРЕСА_10 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_19 року ОСОБА_13, оскільки заявником не надано нотаріусу відомості про реєстрацію, зняття з реєстрації ОСОБА_13, правовстановлюючий документ щодо належності майна спадкодавцеві та документи, які підтверджують факт родинних відносин зі спадкодавцем (том 2, а.с.97).

Таким чином, судом встановлено, що спадщина ОСОБА_13 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_19 року і ОСОБА_4, як спадкоємець ОСОБА_13 прийняв її, оскільки у встановлений законом строк подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, яку не зміг оформити належним чином, оскільки у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону йому відмовили.

За таких обставин є підстави задовольнити вимоги ОСОБА_4 про визнання за ним права власності на 1/4 частину домоволодіння по АДРЕСА_11 в порядку спадкування по закону після ОСОБА_13, оголошеного померлим на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду від 07.10.2011 року як за двоюрідним онуком спадкодавця.

Твердження у позовній заяві ОСОБА_4 про те, що після визнання померлим рішенням Бердянського міськрайоного суду від 07.10.2011 року ОСОБА_13 спадщину прийняла ОСОБА_14 та ОСОБА_7 не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки на момент відкриття спадщини їх не було в живих.

Керуючись ст. ст. 209, 212- 215, 256-259 ЦПК України, ст. 418, 429, 431 ЦК УРСР (в редакції 1922 року), ст. ст. 529, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст. ст. 1268, 1269, 1270, прикінцевими та перехідними положеннями ЦК України (в редакції 2003 року),

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Встановити факти прийняття спадщини:

ОСОБА_6 у вигляді 1/4 частини домоволодіння АДРЕСА_1 після смерті брата ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року;

ОСОБА_16 та ОСОБА_18 у вигляді 1/4 частини за кожним у домоволодінні АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6, що померла ІНФОРМАЦІЯ_5;

ОСОБА_18 у вигляді 1/4 частини домоволодіння АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_16, що помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року;

ОСОБА_1 у вигляді 1/6 частини домоволодіння АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_18, що помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року;

ОСОБА_1 у вигляді 1/6 частини домоволодіння АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_18, що помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року;

ОСОБА_2 у вигляді 1/6 частини домоволодіння АДРЕСА_1 після смерті чоловіка ОСОБА_18, що помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року;

Встановити факт, що ОСОБА_6 є рідною сестрою ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 право власності по 1/6 частині домоволодіння АДРЕСА_1 за кожним у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_18, померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 року.

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_14 є рідною сестрою ОСОБА_13.

Встановити факт, що ОСОБА_4 є двоюрідним онуком ОСОБА_13.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частину домоволодіння по АДРЕСА_2 в порядку спадкування по закону після ОСОБА_13, оголошеного померлим на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду від 07.10.2011 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя