Номер провадження: 22-ц/1590/5174/12
Головуючий у першій інстанції Донцов
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі Благорозумному О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської області, прокуратури Одеської області, Генеральної прокуратури України, Державного казначейства України про відшкодування шкоди у звязку з порушенням кримінально-процесуального кодексу, Конвенції про захист прав і основних свобод людини, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, повязаних з не проведенням слідства, фальсифікації та складанням неправдивих документів, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 грудня 2011 року,

встановила:

У квітні 2011 р. ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому вказав, що при розслідуванні кримінальної справи відносно нанесення йому тяжких тілесних ушкоджень, Білгород-Дністровським МВ ГУМВС України в Одеській області було складено завідомо фальшивий документ від 29.03.05 р. № 51/5728, в якому сфальсифіковано обставини проведення розшуку. Прокуратура не прийняла мір, розслідування не провело, винних у фальсифікації осіб не притягнуто до відповідальності. Вказаними діями органів прокуратури різних гілок йому завдано моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, порушенні життєвого укладу, страху, зневірі у можливості захистити свої права. Відшкодування моральної шкоди він оцінює у 250000 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 8, 9, 21, 22, 24, 40, 55, 56, 64, 68, 121, 124, 129 Конституції України, постановами Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.97 р. «Про посилення судового захисту прав і свобод людини», № 9 від 01.11.97 р. «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конвенцією про захист прав та основних свобод людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, просив стягнути на його користь відшкодування моральної шкоди у розмірі: - 90000 грн., завданої діями Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури; - 90000 грн., завданої діями прокуратури Одеської області; - 70000 грн., завданої Генеральною прокуратурою України.

Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідачів - Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської області, прокуратури Одеської області, Генеральної прокуратури України в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.

Відповідач - Державне казначейство України свого представника в судове засідання не направило. Про час та місце розгляду справи сповіщене належним чином. Причини неявки свого представника суду не повідомило.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.12.11 р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на те, що рішення ухвалено при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права: - ст. ст. 3, 8, 9, 21, 22, 24, 40, 55, 56, 64, 68, 121, 124, 129 Конституції України; - ст. 27 Закону України «Про міліцію»; - ст. ст. 157, 222 ЦПК; - ст. ст. 6, 13, 14 Конвенції про захист прав і основних свобод людини; - ст. 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

Білгород-Дністровська міжрайонна прокуратура Одеської області, прокуратура Одеської області, Генеральна прокуратура України, Державне казначейство України письмових заперечень на апеляційну скаргу не надали.

Представник Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської області та прокуратури Одеської області в судовому засіданні вважала необхідним відхилити апеляційну скаргу, посилаючись на її необґрунтованість.

Відповідно до ст. 303 ЦПК колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу треба відхилити за таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів зазначені в позові обставини. В матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, втрат немайнового характеру та причинного звязку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою (а. с. 36 37).

Вказані в апеляційній скарзі доводи не спростовують цих висновків суду.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Висновки щодо обставин справи зроблені судом першої інстанції на підставі наявних у справі матеріалів, вони не суперечать діючому законодавству України.

Апелянт не надав ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду доказів, які б спростовували вищевказані висновки суду першої інстанції.

За правилами, передбаченими ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Обставини, на які посилається позивач в обґрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди, повинні бути належно доведені. Однак в порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України позивач не надав суду першої інстанції та апеляційному суду доказів на підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Стягнення з відповідача моральної шкоди лише на підставі твердження про наявність такої шкоди, якщо відсутні зазначені у ст. 1167 ЦК підстави відшкодування моральної шкоди, не відповідає змісту цієї статті. Тому позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і

залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, прийняв рішення на підставі наданих сторонами та досліджених у судовому засіданні доказів, повно і всебічно зясувавши обставини, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень. Рішення суду є справедливим, законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 грудня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: А. П. Заїкін

Судді: Л. М. Миза

ОСОБА_2