АПЕЛЛЯЦИОННЫЙ СУД ДНЕПРОПЕТРОВСКОЙ ОБЛАСТИ
Справа № 2-220/11 Головуючий в 1 -й інстанції
Провадження № 22ц-491/67/12 Папарига В.А.
Категорія - 20 ( 1 ) Доповідач Барильська А.П.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 січня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Барильської А.П .,
суддів: Карнаух В.В., Ляховської І.Є.,
при секретарі: Бондаренко І.В.,
за участю: позивача ОСОБА_2, його представника - ОСОБА_3, відповідача - ОСОБА_4, третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_7,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 19 липня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_5, про визнання договору купівлі- продажу дійсним та визнання права власності ,-
В С Т А Н О В И Л А:
У березні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі- продажу дійсним та визнання права власності.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 10 вересня 2008 року між ним та ОСОБА_9, ОСОБА_4, яким належало по 1/4 частині, кожному, домоволодіння АДРЕСА_1, був укладений договір купівлі - продажу 1/2 частини зазначеного спірного домоволодіння. При укладанні договору між сторонами були погодженні усі істотні умови щодо ціни, оформлення документів. В підтвердження розрахунку за придбану частину будинку була складена розписка про оплату коштів за придбану частину будинку. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер. У зв'язку із тим, що органи БТІ відмовили позивачу в реєстрації договору купівлі - продажу, просить суд визнати дійсним договір купівлі- продажу від 10.09.2008 року 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 між позивачем, та ОСОБА_9, ОСОБА_4, визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1.
Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 19 липня 2011 року, в якому виправлено описку ухвалою суду від 23 серпня 2011 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі- продажу дійсним та визнання права власності - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсягу.

Зокрема, вважає, що судом першої інстанції не враховано, що договір купівлі- продажу спірного будинку фактично було укладено, оскільки сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору, здійснили розрахунок за домоволодіння, але нотаріально договір не посвідчено, тому суд першої інстанції повинен був керуватися ст.334 ЦК України та визнати договір купівлі - продажу дійсним, у зв'язку із тим, що обставини, які б свідчили про його недійсність в судовому засіданні встановлено не було.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник третьої особи ОСОБА_6- ОСОБА_7 просить рішення суду, як законне та обґрунтоване, на його думку, залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно витягу з реєстрації права власності на нерухоме майно, ОСОБА_9, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідачу ОСОБА_4, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.01.2003 року, належить по 1/4 частці, кожному, житлового будинку АДРЕСА_1. 1/2 частина спірного домоволодіння належить на праві власності третій особі ОСОБА_8.

Згідно витягу з реєстру прав власності та акту обстеження, 1/2 частина спірного домоволодіння, що належить на праві власності ОСОБА_9 та ОСОБА_4 станом на 10.11.2010 року зруйнована ( згоріла).

ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Заяви про прийняття спадщини після його смерті до Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори подали відповідач ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_6 та ОСОБА_5.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу задоволення позову, посилався на те, що 10 вересня 2008 року між ним, ОСОБА_9 та відповідачем ОСОБА_4 був укладений договір купівлі - продажу 1/2 частини спірного домоволодіння. При укладанні договору між сторонами були погодженні усі істотні умови щодо ціни, оформлення документів. В підтвердження розрахунку за придбану частину будинку була складена розписка про сплату коштів за придбаний будинок. Однак, договір не був посвідчений нотаріально.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 п.3 ст. 208 ЦК України, правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, належить вчиняти у письмовій формі.

Згідно ч.3 ст. 640 ЦК України, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі - продажу земельних ділянок, цілісних майнових комплексів, житлового будинку ( квартири) та іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно ч.1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Відповідно до роз'яснень пункту 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту укладання договору купівлі- продажу спірного домоволодіння.

У зв'язку з чим висновок суду щодо недоведеності позовних вимог є правильним.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що договір купівлі - продажу спірного домоволодіння фактично укладено, оскільки сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки вони не є підставою для задоволення позову.

На думку колегії суддів, розписку від 10.09.2008 року, про укладання договору купівлі-продажу спірного домоволодіння та отримання ОСОБА_9 та ОСОБА_4 від позивача 7000грн. за спірне домоволодіння, не можна визнати укладанням договору купівлі- продажу спірного домоволодіння, оскільки вона не відповідає вимогам ст.ст.203, 208, 655, 656 ЦК України щодо форми та змісту договору. Факт отримання ОСОБА_9 та ОСОБА_4 від позивача 7000грн. за спірне домоволодіння не є правовим оформленням переходу права власності на спірне домоволодіння.

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності застосування ст. 334 ЦК України, не є підставою для задоволення позову, оскільки відповідно до положень ст. 334 ЦК України, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження укладання договору купівлі-продажу спірного домоволодіння.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, а рішення суду повинно бути залишено без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.303,307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 19 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Складання повної ухвали відкладено до 24 січня 2012 року.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: В.В. Карнаух

І.Є.Ляховська