АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 2-420/11 Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/491/623/12 інстанції ОСОБА_1
Категорія 20 (1) Доповідач Савіна Г.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2012 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів Барильської А.П., Грищенко Н.М.,

при секретарі Бондаренко І.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника ПАТ КБ ПриватБанк- ОСОБА_4,

представників третьої особи ОСОБА_5 ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 грудня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_9, третя особа Публічне акціонерне товариство Комерційний банк ПриватБанк про розірвання договору купівлі-продажу та за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_2, треті особи Комунальне підприємство Дніпропетровської обласної ради Криворізьке бюро технічної інвентаризації, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання договору купівлі-продажу дійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2009 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_9 про розірвання договору купівлі-продажу. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що 25 грудня 2006 року між нею та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення 53 у будинку № 11 по вулиці Ногіна в м. Кривому Розі, однак в порушення умов договору відповідач віддав тільки частину коштів. Тому, уточнивши позовні вимоги, просила суд розірвати договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 25.12.2006 року, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ногіна, буд. № 11, приміщення № 53, укладений між нею та ОСОБА_9, вважати його недійсним, стягнути з відповідача на її користь у відшкодування моральної шкоди 70000 грн., та судові витрати у сумі 1628 грн. 50 коп.

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ ПриватБанк) звернулося до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на об'єкт нерухомості. В обгрунтуваня позовних вимог зазначив, що ОСОБА_9 у повному обсязі здійснив розрахунок з ОСОБА_2 і договір укладений між ними відповідає всім вимогам законодавства, тому її позовні вимоги є безпідставними. Крім того, ним законним шляхом набуте право власності на спірне приміщення, тому просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, вбудованого в перший поверх житлового будинку - площею 140,0 кв.м. і в підвальній частині будинку - площею - 93,3 кв.м. за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ногіна, 11 приміщення за номером 53, посвідченого Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за № 14566 25 грудня 2006 року, та визнати за ним право власності на вказане нежитлове приміщення.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 грудня 2011 року позовні вимоги ПАТ КБ ПриватБанк в частині визнання за ним права власності на спірне приміщення залишені без розгляду відповідно до заяви представника банку.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 грудня 2011 року ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено в задоволенні їх позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2, ставить питання про скасування рішення в частині відмови ОСОБА_2 в задоволенні її позовних вимог та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на її думку, суд неправомірно відмовив ОСОБА_2 у позові та залишив поза увагою, що докази повного розрахунку ОСОБА_9 з ОСОБА_2 відсутні, а копія заяви про отримання ОСОБА_2 залишку коштів від ОСОБА_9, надана ПАТ КБ ПриватБанк не є таким доказом. Крім того, судом не враховано, що за станом здоров'я ОСОБА_2 не могла бути у місці, де згідно заяви було здійснено передачу коштів.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_5, його представник ОСОБА_8, ПАТ КБ ПриватБанк, кожен окремо, просять апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 грудня 2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ногіна, буд. № 11, приміщення № 53, який було посвідчено Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, та зареєстровано в реєстрі за № 14566 25.12.2006 року.

Вказаний договір купівлі-продажу нежитлового приміщення було внесено Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 до Державного реєстру правочинів 25.12.2006 року, що підтверджено Витягом Державного реєстру правочинів №33804462.

Пунктом 5 вищезазначеного договору купівлі-продажу були чітко зазначені умови договору, а саме як буде здійснюватися розрахунок за продану нерухомість, та зазначено: за взаємною домовленістю сторін, продаж вчинено за 1262500,00 гривень, із яких 505000 (п'ятсот п'ять тисяч ) гривень Покупець передав Продавцю в момент підписання договору, а саме 25.12.2006 року, а залишок 757500 (сімсот п'ятдесят сім тисяч п'ятсот) гривень. Покупець зобов'язується сплатити Продавцю за рахунок коштів, що будуть одержані ним в кредит у банківській установі, але не пізніше 27.12.2006 року.

В тексті договору також вказано, що після повного розрахунку Продавець зобов'язується надати Покупцю відповідне письмове підтвердження, підпис на якому має бути засвідчений нотаріусом.

До матеріалів справи подано ксерокопію заяви від імені ОСОБА_2 відповідно до якої 26.12.2006 року вона отримала повний розрахунок, і яку було посвідчено Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, та зареєстровано в реєстрі за № 14698 від 26 грудня 2006 року.

Згідно пунктів 11,12 договору купівлі-продажу сторони підтверджують та свідчать: що в тексті договору зафіксовано усі істотні умови, що стосуються купівлі-продажу нежитлового приміщення: що договір не носить фіктивного та удаваного характеру, що сторони повністю усвідомлюють значення свої дій, що не помиляються щодо обставин правочину, що договір відповідає дійсним намірам створити відповідні юридичні наслідки, з волевиявленням справжньої волі сторін, і не вчинені під впливом тяжких обставин.

Для посвідчення договору купівлі-продажу нежитлового приміщення продавець - ОСОБА_2 надала Приватному нотаріусу Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, всі необхідні документи, в тому числі право власності на нежитлове приміщення, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно № 12870413 від 13.12.2006 року, для відчуження нежитлового приміщення. Чоловік власниці об'єкту відчуження - ОСОБА_10 підписав відповідну заяву про згоду на продаж вищевказаного приміщення.

Відмовляючи позивачу ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем не надано суду беззаперечних доказів щодо неповного розрахунку відповідачем із нею за договором купівлі-продажу нерухомого майна, тобто невиконання ним умов п. 5 договору купівлі-продажу, розписка ж видана ОСОБА_9 на ім'я ОСОБА_3 про залишок боргу за договором купівлі-продажу приміщення ресторану в сумі 110000 доларів США від 26 грудня 2006 року не є доказом підтвердження її позовних вимог, оскільки ОСОБА_11 не була стороною у спірному договорі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, у спосіб, передбачений ст. 16 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно частин 1 і 2 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Як убачається із позовної заяви (основної та уточненої) ОСОБА_2 її позовні вимоги грунтуються на борговій розписці ОСОБА_9 від 26 грудня 2006 року, наданої на ім'я ОСОБА_3 згідно якої ОСОБА_9 зобов'язався доплатити ОСОБА_3 недоплачені 110000 доларів США по договору купівлі-продажу приміщення ресторану, протягом трьох місяців з дня надання розписки.

Оскільки дане зобов'язання ОСОБА_9 не виконано, ОСОБА_2 поставлено питання про розірвання договору купівлі-продажу на підставі ст. 697 ЦК України.

У зазначеній розписці мова йде про грошове зобов'язання ОСОБА_9 перед ОСОБА_3 у сумі 110000 доларів США, відповідно до п. 5 договору купівлі-продажу ОСОБА_9 зобов'язався залишок вартості нерухомого майна в сумі 757500,00 грн., який одержить у кредит в банківській установі, сплатити ОСОБА_2 не пізніше 27 грудня 2006 року.

Відповідно до приписів ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Враховуючи, що ОСОБА_3 не є стороною в оспорюваному правочині, суд дійшов вірного висновку, що дана розписка не є належним доказом, оскільки не містить інформації щодо предмета доказування, а саме, що ця розписка є доказом невиплати ОСОБА_9 продавцю ОСОБА_2 залишкової вартості нерухомого майна за договором купівлі-продажу, а свідчить про грошове зобов'язання між ОСОБА_9 і ОСОБА_3, термін виконання якого сплив 26 березня 2007 року.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_9 зареєстровано права власності на спірне нерухоме майно відповідно до договору купівлі-продажу від 25 грудня 2006 року.

Відповідно до положень ст. 697 ЦК України договором може бути встановлено, що право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин. У цьому разі покупець не має права до переходу до нього права власності розпоряджатися товаром, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із призначення та властивостей товару. Якщо покупець прострочив оплату товару, продавець має право вимагати від нього повернення товару. Продавець має право вимагати від покупця повернення товару також у разі ненастання обставин, за яких право власності на товар мало перейти до покупця.

Позивачем ОСОБА_2 питання щодо визнання свідоцтва про право власності ОСОБА_9 на спірне нерухоме майно незаконним, як і повернення його від покупця на підставі ст. 697 ЦК України не ставилося.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 651 ЦК України передбачено підстави для зміни або розірвання договору.

Частиною 2 указаної статті передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

З приписів указаної частини випливає, що договір може бути розірвано або змінено судом на вимогу однієї із сторін, але при наявності підстав для цього, указаних в законі. Безпосередньо у ст. 651 ЦК України мова йде про таку підставу розірвання або зміни договору, як істотне порушення договору іншою стороною, з законодавчим визначенням такого порушення. Істотним слід визначати таке порушення, яке тягне за собою для іншої сторони неможливість досягнення мети договору. При цьому саме позивач повинен довести наявність істотного порушення договору іншою стороною.

Однак позивачем всупереч приписів ст. 60 ЦПК України не надано доказів на підтвердження наявності істотного порушення договору відповідачем, яке тягне за собою для неї неможливості досягнення мети договору.

У позовній заяві ОСОБА_2 просить розірвати договір купівлі-продажу та вважати його недійсним, що є взаємовиключними вимогами, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування, а у разі розірвання договору відповідно до ст. 651 ЦК України застосовуються правові наслідки зміни або розірвання договору передбачені статтею 653 ЦК України.

Доводи представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, у зв'язку з чим рішення підлягає скасуванню, безпідставні, оскільки представником не вказано в чому полягає ця невідповідність висновків суду обставинам справи, що дають підстави для розірвання спірного договору або визнання його недійсним.

Не заслуговують на увагу доводи представника позивача , що ОСОБА_2 26 грудня 2006 року не підписувала заяву про отримання від ОСОБА_9 757500,00 грн. (еквівалент 110000 доларів США) залишку ціни від договору, підписи на якій засвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим № 14698 26 грудня 2006 року, оскільки судом першої інстанції в судовому засіданні було оглянуто журнал реєстрації нотаріальних дій за 2006 рік № 13, до якого було внесено відповідні нотаріальні записи № 14566 від 25 грудня 2006 року (договір купівлі-продажу), № 14698 від 26 грудня 2006 року (заява ОСОБА_2І.). У графі 7 реєстру проти реєстрового номеру 14698 є особистий підпис ОСОБА_2 (ксерокопії реєстрів знаходяться в матеріалах справи).

Доводи представника позивача про те, що записи цих нотаріальних дій не відповідають дійсності, колегія суддів до уваги не бере, оскільки дії приватного нотаріуса не оскаржено, питання щодо недійсності заяви ОСОБА_2 від 26 грудня 2006 року, яка є невід'ємною частиною договору купівлі-продажу нерухомого майна, позивачем не ставилося.

Крім того, відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами.

Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків.

Не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_9 було надано їй боргову розписку, як представнику продавця нерухомості ОСОБА_2, оскільки згідно договору продавцем виступала власник нерухомості ОСОБА_2, а не ОСОБА_3 - як представник.

Крім того, довіреність на ім'я ОСОБА_3 ОСОБА_2 видано вперше лише 07 квітня 2010 року (а.с. 20 т. 1 ).

Інші доводи представника позивача колегія суддів до уваги не сприймає, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду по їх оцінці і відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України юридичного значення для вирішення справи не мають.

Рішення суду в частині відмови ПАТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_2, треті особи Комунальне підприємство Дніпропетровської обласної ради Криворізьке бюро технічної інвентаризації, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання дійсним договору купівлі-продажу між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 не оскаржено.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обовязки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 грудня 2011 року в частині відмови у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_9, третя особа - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк ПриватБанк, про розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Складання повної ухвали відкладено до 03 квітня 2012 року.

Головуючий :

Судді: