Справа № 22-ц-1008/12 Головуючий у 1 інстанції: Курилець А.Р.
Провадження № 22-ц/1390/1008/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду

Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Шандри М.М.

при секретарі: Гордій У.М.

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 6 жовтня 2011 року у справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Княже місто»до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за послуги з водопостачання та водовідведення та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Львівського комунального підприємства «Княже місто»про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА :

оскаржуваним рішенням позов Львівського комунального підприємства «Княже місто»задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 в користь Львівського комунального підприємства «Княже місто»1889 гривень 34 копійки заборгованості по оплаті за послуги водопостачання та водовідведення, 30 гривень витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи та в дохід держави солідарно 51 гривню судового збору.

В задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_3

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення суду є необґрунтованим та незаконним, таким, що неповно відображає обставини справи. Вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального права. Крім того, зазначає, що суд не врахував, що між ЛКП «Княже місто», як «виконавцем послуг» та ним як «споживачем»договір не був укладений виключно з вини ЛКП, не зважаючи на його численні письмові звернення (оферти) про укладання договору на послуги з водопостачання з липня 2008р. Не враховано, що оплата повинна була проводитись за реально спожиту воду згідно існуючого лічильника.

Суд тільки констатував відсутність укладання договору згідно факту та підтвердження представника ЛКП без розгляду причин його неукладання.Не прийнято до уваги факт існування приладу обліку водоспоживання (лічильника), про що свідчить акт ЛКП «Львівводоканал»доданий до справи.

Суд не досліджував та не прийняв до уваги його численні доводи, щодо незаконності нарухувань по тарифу, а саме «в разі наявності приладів обліку нарахування по нормам споживання не допускається». Не враховано факт, що його донька тривалий термін не проживає в його помешканні, що підтверджено свідченнями сусідів.

Судом не досліджувалась цивільно-правова правоздатність позивача в наданні послуг з водопостачання. Ці послуги з централізованого водопостачання є ліцензовані. В суді не були надані позивачем докази реального споживання води та докази правовідносин в системі виконавець послуг - споживач.

Апелянт просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні первісного позову та зустрічні позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, заперечення доводів апеляційної скарги ОСОБА_2, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та предявлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Суд встановив, що ЛКП «Княже місто»звернулося з позовом в суд про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення, мотивуючи тим, що відповідачі отримують вказані послуги, однак не вносять за них плати, через що виникла заборгованість. Позивач просив стягнути з відповідачів суму боргу за послуги з водопостачання та водовідведення в розмірі 1887 грн. 34 коп.

ОСОБА_3 звернувся в суд із зустрічним позовом до ЛКП «Княже місто»про відшкодування моральної шкоди, мотивуючи тим, що договір з ЛКП «Княже місто»про надання послуг з водопостачання та водовідведення відсутній, послуги позивачем надаються неякісно, а деякі послуги взагалі не надаються, вважає, що такими своїми діями ЛКП «Княже місто»завдало йому моральної шкоди. Просив стягнути з ЛКП «Княже місто»моральну шкоду в розмірі 10000 грн., в задоволенні позову ЛКП «Княже місто»просив відмовити за безпідставністю.

Встановлено, що відповідачі є власниками квартири №7 на вул.Каліча Гора,20 в м.Львові.

Згідно роздруківки заборгованості така у відповідачів з липня 2008 року по березень 2010 року становить 1887,34 грн. (а.с.4,5).

Суд вказав, що ЛКП «Княже місто»фактично з липня 2008 року надає відповідачам послуги з водопостачання та водовідведення, а також несе відповідні витрати, що підтверджується розрахунком заборгованості, договором №501271 від 1.07.2008 року про надання послуг з водопостачання та водовідведення між виробником цих послуг та виконавцями послуг, який укладений між ЛКП «Княже місто»та ЛМКП «Львівводоканал»(а.с.73-76).

Тому суд зробив висновок, що фактично існують договірні відносини між ЛКП «Княже місто»та відповідачами, оскільки позивачем надавались відповідачам вищевказані послуги, вони від них не відмовлялись та використовували для власних потреб, тим самим визнавали наявність правовідносин з ЛКП «Княже місто».

Отже судом встановлено, що позивач зобов'язаний надавати послуги згідно передбаченого переліку, а на відповідачах лежить обов'язок по оплаті за водопостачання та водовідведення, згідно представленого розрахунку.

Апелянт зазначає, що ЛКП «Княже місто»ухилялось від укладення з ним договору.

Однак таких позовних вимог про укладення з ним договору в даній справі не було заявлено, про що апелянт підтвердив в засіданні судової колегії 14.02.2012 року ( журнал судового засідання від 14.02.2012 року, тех. запис 18.37.04, а.с. 143).

Апелянт, всупереч ст. 10, ст. 60 ЦПК України, не надав доказів про невиконання комунальним підприємством своїх обовязків з надання послуг, тому апеляційний суд не може прийняти доводи апелянта про те, що договір про надання послуг не укладений, такі послуги не надавались, тому оплаті не підлягають.

Тому суд прийшов до вірного висновку, що позов ЛКП «Княже місто»слід задоволити та стягнути з відповідачів на користь ЛКП «Княже місто»солідарно 1887 грн. 34 коп. заборгованості по оплаті за послуги водопостачання та водовідведення.

Вирішуючи питання відшкодування моральної шкоди, суд прийшов до висновку, що позивачем ОСОБА_3 не доведено факту такої та вини у заподіяні шкоди з боку ЛКП «Княже місто», а відтак в задоволенні цих зустрічних вимог суд відмовив.

При цьому судом вірно дано оцінку факту існування приладу обліку водоспоживання (лічильника) в квартирі №7 на вул.Каліча Гора,20, який не зареєструваний.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" централізоване постачання води та водовідведення відносяться до житлово-комунальних послуг.

Порядок надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення визначений у відповідних правилах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та-типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" № 630 від 21 липня 2005 року. Зазначені Правила регулюють відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець), і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (послуги).

П. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 27 листопада 1995 року № 947 "Про програму поетапного оснащення наявного житлового фонду засобами обліку та регулювання споживання води та теплової енергії на 1996-2007 роки" у 1996-2005 роках підлягають обовязковому оснащенню засобами обліку та регулювання споживання води і теплової енергії абонентські вводи багатоповерхових будинків, а до кінця 2007 року малоповерхові будинки з одночасним у разі можливості впровадженням поквартирного обліку.

Відповідно до п. 4.1 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 4 січня 2005 року № 1, абоненти, які приєднані або мають бажання приєднатися до систем комунального водопостачання і водовідведення, повинні мати необхідні прилади обліку для розрахунків з Водоканалом за відпущену їм воду і прийняті стічні води. Приєднання нових абонентів до комунальних систем водопостачання і водовідведення без приладів обліку забороняється.

Відповідно до п.17 постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води.

Оскільки встановлено, що прилад обліку водоспоживання (лічильника) в квартирі №7 на вул.Каліча Гора,20, не зареєстрований, тому послуги з водовідведення повинні оплачуватися відповідачами з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання.

Вбачається, що відповідно до п.5.7 договору №501271 від 1.07.2008 року про надання послуг з водопостачання та водовідведення між виробником цих послуг (ЛМКП «Львівводоканал») та виконавцями послуг (ЛКП «Княже місто»), який укладений між ЛКП «Княже місто»та ЛМКП «Львівводоканал»реєстрацію засобу обліку води проводить ЛМКП «Львівводоканал»( а.с. 75 ).

Встановлено, що ЛМКП «Львівводоканал»повідомляло ОСОБА_3, що в нього є борг перед ЛМКП «Львівводоканал»по стану на 1.07.2008 року в сумі 2351,9 грн. ( а.с.151).

Цей борг не є предметом розгляду даної справи.

З представлених в засідання судової колегії листів ЛКП "Княже місто" щодо звернень ОСОБА_3 вбачається, що йому було розяснено порядок реєстрації засобу обліку води, однак така в ЛМКП «Львівводоканал»до липня 2008 року та до часу подання позову не проведена. ЛКП «Княже місто»по заявах ОСОБА_3 направляло листи в ЛМКП «Львівводоканал»по необхідність реєстрації лічильника водоспоживання в його квартирі, проте з вказаної причини такий не був зареєстрованй (а.с.147-150).

ОСОБА_3 в засіданні судової колегії ствердив, що дії ЛМКП «Львівводоканал»в даній справі він не оскаржує.

Отже ЛКП «Княже місто»відповідно до вищевказаного договору №501271 від 1.07.2008 року не може проводити реєстрацію засобу обліку води, а тому безпідставними є покликання апелянта, що судом не дано належної оцінки факту існування приладу обліку водоспоживання (лічильника) в квартирі та незаконності дій ЛКП "Княже місто" по нарахуванню боргу по нормам споживання при наявності приладів обліку в його квартирі.

Крім цього з акту від 2.07.004 року вбачається, що представником ЛМКП «Львівводоканал»ОСОБА_3 було розяснено про необхідність реєстрації лічильника водоспоживання в його квартирі (а.с.34).

При цьому судова колегія враховує і те, що ЛКП "Княже місто" є виконавець житлово-комунальних послуг будинку № 20 на вул. Каліча Гора м. Львова та вказана ним сума заборгованості відповідає нормами споживання відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 № 560 "Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій", рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 08.06.2007 р. № 365 "Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у м. Львові" (зі змінами і доповненнями), рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 29.02.2008 р. № 161 "Про затвердження нормативів питного водопостачання та норм питомого водоспоживання населенням з системи централізованого водопостачання м. Львова" (зі змінами і доповненнями) та рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 12.12.2008 № 1370 "Про затвердження Єдиного договору про надання житлово-комунальних послуг".

Не заслуговують на увагу покликання апелянта на те, що суд не врахував, що між ЛКП «Княже місто», як «виконавцем послуг»та ним як «споживачем»договір не був укладений, т.я. відсутність письмового договору не може бути підставою для відмови в позові, оскільки діючі закони, не містять норм про те, що недодержання простої письмової форми договору про надання окремих видів послуг тягне за собою недійсність угоди.

Апелянт вказує, що судом не враховано, що його донька ОСОБА_4 тривалий термін не проживає в його помешканні.

Однак ці покликання не заслуговують на увагу, т.я. вищевказаними Правилами встановлено право споживача на зменшення розміру плати за відповідні послуги в разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї на підставі його письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/їхню відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Таким чином, для зменшення розміру плати за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення (при відсутності лічильника) необхідно подати письмову заяву виконавцю та довідку з тимчасового місця проживання.

Такі ж розяснення є листі Державної житлово-комунальної інспекції № 23/4883 від 02.11.2010 року «Щодо проведення перерахунків на послуги з центрального опалення в разі надання їх не в повному обсязі, зниження якості та щодо оплати за житлово-комунальні послуги в разі відсутності споживача».

Жодної довідки з місця тимчасового проживання ОСОБА_4 не подано.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому доходить висновку, що підстави для його скасування відсутні й апеляційну скаргу на оскаржуване рішення слід залишити без задоволення.

Керуючись п.1 ч.2 ст.307, п.1ч.1 ст.312, п.4 ч.1. ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія,-

УХВАЛИЛА :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 6 жовтня 2011 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

ОСОБА_5