Справа № 2001/4180/2012
№ провадження 2/2001/906/2012
Р І Ш Е Н Н Я
11.10.2012 року Балаклійський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді Тімонової В.М.,
за участі секретаря Вербицької Т.С.,
представника позивача ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Дочірньої компанії «Укртрансгаз`Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України`про визнання недійсним наказу про звільнення, про поновлення на роботі, про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за час затримки розрахунку при звільненні, -
ВСТАНОВИВ:
05.09.2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати недійсним пункт 1.2 наказу по управлінню "Укргазтехзв`язок" ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" від 14.08.2012 року про звільнення його з роботи; поновити його на роботі на посаді водія автотранспортних засобів Шебелинського цеху технологічного зв"язку з 15 серпня 2012 року; стягнути із відповідача середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.
02.10.2012 року позивач уточнив позовні вимоги в частині суми, яка підлягає стягненню із відповідача у зв`язку з затримкою при звільненні, і просив стягнути суму 1 447,20 грн. та середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 11 577,60 грн.
В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги і просили їх задовольнити.
Представник відповідача позовні вимоги не визнав, вказуючи на те, що позивача звільнено із роботи обґрунтовано та правомірно, із дотриманням вимог чинного законодавства.
Вислухавши сторони, перевіривши матеріали справи, допитавши свідка, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 07 лютого 2002 року прийнятий до Харківського територіального центру Газтехзв`язок Управління «Укртехзв`язок» за переводом водієм 1 класу Червонодонецького ВЗ Шебелинського ЦТЗ ХТЦ «Газтехзв`язок»( а.с.25).
Наказом по управлінню «Укргазтехзв`язок», яке входить до складу юридичної особи Дочірньої компанії «Укртрансгаз`Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», від 14 серпня 2012 року за № 79-к ОСОБА_1 було звільнено з роботи з посади водія автотранспортних засобів 1 класу Шебелинського цеху технологічного зв`язку вузла зв`язку Червоний Донець Харківського регіонального центру 15 серпня 2012 року у зв`язку зі скороченням штату працівників і відмовою від переведення на іншу роботу за п.1 ст. 40 КЗпП України ( а.с.9).
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Скорочення чисельності або штату працівників викликається здебільшого вдосконаленням організації виробництва і управління, механізацією та автоматизацією виробничих процесів, суміщенням професій тощо. Все це створює сприятливі умови для виконання того самого обсягу робіт меншою чисельністю працівників, з тим, щоб вивільнені працівники могли бути переведені за їх згодою на інші роботи.
Звільнення з цієї підстави можливе лише при таких умовах: дійсному скороченню чисельності або штату працівників; урахуванні їх ділових якостей; наданні переваги в залишенні на роботі деяким працівникам; переведенні звільнених працівників за їх згодою на іншу роботу. Якщо хоча б однієї із зазначених умов не було додержано, звільнення визнається незаконним, а працівник підлягає поновленню на роботі.
В силу п.19 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів`від 6 листопада 1992 року за № 9, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП, суди зобов`язані, зокрема, з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце ліквідація, реорганізація або перепрофілювання, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють звільнення працівників, які є докази того, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник чи уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, чи не користувався вивільнювальний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне звільнення.
Згідно з витягом зі штатного розпису філії по Шебелинському ЦТЗ станом на 07 червня 2012 року по вузлу зв`язку Червоний Донець рахувалося дві штатні одиниці посади «водія автотранспортних засобів»( а.с.60).
Таким чином, наказ щодо скорочення штатних одиниць передбачав скорочення посади, яка була відсутня у штатному розписі філії. Звідси були відсутні правові підстави для внесення змін до штатного розпису по філії, а також для здійснення персонального попередження позивача про наступне вивільнення відповідно до ст. 49-2 КЗпП України, який працював саме водієм автотранспортних засобів 1 класу, а не водієм автотранспортних засобів вантажопідйомністю 3-5 т.
Як вбачається з наданого відповідачем витягу зі штатного розпису по Шебелинському ЦТЗ на 14 серпня 2012 року (а.с.61), тобто на день винесення наказу про звільнення позивача, по вузлу зв`язку продовжували рахуватися дві штатні одиниці посади «водія автотранспортних засобів», тобто змін до штатного розпису стосовно посади, яку займав позивач і з якої він був звільнений, після 07 червня 2012 року на день його звільнення внесено не було і для цього не було правових підстав.
Найменування посади «водій автотранспортних засобів», яке зазначено в наказах по філії про закріплення за ОСОБА_1 автомобілів (а.с.72), про звільнення його з роботи (а.с.9), а також аналогічні записи в трудовій книжці позивача (а.с.25) про найменування його посади відповідають найменуванню цієї посади у Класифікаторі професій ДК 003:2010, затвердженому Наказом Держспоживстандарту України 28 липня 2010 року № 327.
Згідно із посвідченням водія (а.с.122) ОСОБА_1 може керувати всіма видами автотранспортних засобів, крім мотоциклів, а закріплений за ним автомобіль (легковий чи вантажний) це робоче місце водія, а не місце роботи чи найменування займаної посади.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках зміни в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.
Порядок вивільнення працівників досить детально урегульовано статтею 49-2 КЗпП України.
Хоча зазначена стаття не вимагає письмового попередження про звільнення, все-таки працівника доцільно при звільненні попереджати письмово під розписку. У будь-якому разі попереджання має бути зроблене у такій формі, щоб працівник правильно зрозумів його зміст. Закон вимагає попередити працівника про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці. Отже, попередити працівника можна і раніше, однак доцільно вказати точну дату наступного звільнення.
На виконання зазначених вимог відповідач ознайомив ОСОБА_5 08 червня 2012 року із наказом № 50-к від 07 червня 2012 року «щодо скорочення штатних одиниць по Управлінню». Однак ознайомлення з наказом не може вважатися дотриманням наведених нормативних вимог, так як не свідчить про персональне попередження позивача про його наступне вивільнення: зміст наказу не відповідає найменуванню його дійсній посаді, в наказі не зазначено конкретний день вивільнення.
Одночасної з попередженням про звільнення пропозиції іншої роботи не відбулося. Як вбачається із матеріалів справи, пропозиція від роботодавця надійшла Босюку лише 24 липня 2012 року (а.с.59). Робота, яка була запропонована ОСОБА_1 відповідачем, не відповідала його кваліфікації, рівню освіти, а місця роботи знаходилися за межами населеного пункту, де проживає, а в інших областях (Київській, Полтавській, Черкаській).
Крім того, відповідач не надав доказів про дотримання ним вимог ст. 42 КЗпП України, згідно якої при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.
Станом на 07 червня 2012 року та на 14 серпня 2012 року на вузлі зв`язку Червоний Дінець, крім позивача, в якості водія автотранспортних засобів 1 класу працював і працює ОСОБА_6 . Згідно наданих відповідачем відомостей позивач має вищу освіту, в 1993 році він закінчив Харківський інститут механізації і електрифікації сільського господарства, інший водій (Кришня) має лише середню освіту, також ОСОБА_5 більш тривалий час працює на даному підприємстві (а.с.60-61).
Відповідач не надав доказів того, що при вивільненні працівників з`ясовував і визначав переважне право позивача і іншого водія на залишення на роботі відповідно до нормативних вимог.
Відповідно до протоколу звітно-виборних зборів членів профгрупи Шебелинського ЦТЗ «Газтехзв`язок`Харківського ТЦ Управління «Укргазтехзв`язок`від 17 березня 2010 року профгрупоргом Шебелинського ЦТЗ за результатами голосування обрано водія ОСОБА_1 ( а.с.69).
Згідно з п.4.8 Статуту професійної спілки працівників нафтової і газової промисловості України термін повноважень виборних органів профспілки всіх рівнів, в тому числі, профгрупоргів, профорганізаторів, голів цехових та профспілкових комітетів п`ять років.
П.5.10 зазначеного Статуту передбачено, що профгрупорг обирається на професійних зборах (конференціях) для ведення поточної роботи.
Відповідно до ч.3 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності`звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (в тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкових представників, крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки.
Частиною четвертою зазначеної статті передбачено, що звільнення з ініціативи роботодавця працівників, які обиралися до складу профспілкових органів підприємства, установи, організації, не допускається протягом року після закінчення терміну, на який він обирався, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, який перешкоджає продовженню даної роботи, невиконання працівником дій, за які законодавством передбачена можливість звільнення з роботи чи зі служби.
Однак відповідач в порушення наведених приписів Закону звільнив з роботи позивача, який на момент звільнення був профгрупоргом профспілкової організації і мав гарантію на заборону звільнення з ініціативи роботодавця. Відповідач не отримав попередньої згоди на його звільнення з роботи вищестоящого органу профспілки. Відповідно до структури профспілки працівників нафтової та газової промисловості України вищестоящим виборним органом цієї профспілки є Рада голів профкомів підприємства ДК «Укргазтранс». Відповідач взагалі не звертався до цього виборного органу профспілки для отримання згоди на звільнення ОСОБА_5 з роботи.
В силу ч.1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Викладене свідчить про те, що ОСОБА_1 був звільнений з роботи безпідставно, отже підлягає поновленню на попередній роботі.
При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу (ч.2 ст. 235 КЗпП України).
Для обчислення середньої заробітної плати у випадку вимушеного прогулу застосовується Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 ( п.1 п.п. 3 глави 1).
Відповідно до п.8 зазначеного порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів/годин.
Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів.
Згідно довідки, наданої відповідачем, середньоденний заробіток позивача складає 241,20 грн ( а.с. 75).
Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі несплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Таким чином, затримка розрахунку з працівником за відсутності спору про розмір належних працівникові сум тягне за собою обов`язок власника провести на користь працівника виплату середнього заробітку за весь час затримки розрахунку. Працівник не зобов`язаний доводити наявність будь-яких шкідливих наслідків затримки розрахунку при звільненні, крім того, він об`єктивно не може довести факт затримки розрахунку при звільненні, а власникові довести факт розрахунку дуже просто, оскільки він може надати розрахункові документи. Тому для працівника достатньо пред`явити трудову книжку з записом про звільнення.
Що стосується вини відповідача, то обов`язок доведення її відсутності лежить на власникові підприємства, чого в судовому засіданні не було доведено.
Враховуючи наявність вини власника у затримці виплаті позивачу належної йому заробітної плати при звільненні, вимога ОСОБА_1 про стягнення з відповідача середньомісячного заробітку за час затримки виплати заробітної плати підлягає задоволенню.
Як вбачається з матеріалів справи середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 в 2012 році складала 241,20 грн, звільнений він з 15 серпня 2012 року, кошти з «Надра Банку`отримав лише 21 серпня 2012 року. Як вбачається із виписки по його картковому рахунку станом 20 серпня 2012 року на 17.06 годину кошти зараховані не були (а.с.123).
Таким чином, середній заробіток за час затримки належної йому при звільненні суми, виходячи з розрахунку 241,20 грн х 6 днів, складає 1447,60 грн.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212, 215, 226 ЦПК України, ст.ст. п.1 ч.1 ст. 40, 42.43,49-2, 47, 116. 117, 235 КЗпП України, ст. ст. 1, 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів`від 6 листопада 1992 року за № 9, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_4 до Дочірньої компанії «Укртрансгаз`Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України`про визнання недійсним наказу про звільнення, про поновлення на роботі, про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити.
Визнати незаконним п. 1.2 наказу по управлінню «Укргазтехзв`язок`дочірньої компанії «Укртрансгаз`Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»№ 79-к від 14 серпня 2012 року про звільнення ОСОБА_1 , водія автотранспортних засобів 1 класу Шебелинського цеху технологічного зв`язку вузла зв`язку Червоний Донець Шебелинського цеху регіонального центру, 15 серпня 2012 року у зв`язку зі скороченням штату працівників і відмовою від переведення на іншу роботу за п.1 ст. 40 КЗпП України.
Поновити ОСОБА_4 на роботі в управлінні «Укргазтехзв`язок`ДК «Укртрансгаз`НАК «Нафтогаз України`на посаді водія автотранспортних засобів 1 класу Шебелинського цеху технологічного зв`язку вузла зв`язку Червоний Донець Шебелинського цеху регіонального центру з 15 серпня 2012 року.
Стягнути з Дочірньої компанії «Укртрансгаз`Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України`на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15 серпня 2012 року по 11 жовтня 2012 року в розмірі 13 748,40 грн (тринадцять тисяч сімсот сорок вісім грн. 40 коп).
Стягнути з Дочірньої компанії «Укртрансгаз`Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України`на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 15 серпня 2012 року по 20 серпня 2012 року включно в розмірі 1447,20 грн (одна тисяча чотириста сорок сім грн. 20 коп).
Стягнути з з Дочірньої компанії «Укртрансгаз`Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України`на користь держави судовий збір в розмірі 643,80 грн.
Рішення в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 і стягнення заробітної плати в межах одного місяця допустити до негайного виконання.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.
Повний текст рішення виготовлено 16 жовтня 2012 року.
Суддя