Справа № 2-462/12
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2012 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Оладько С. І.

при секретарі Тищенко К

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,3-і особи відділ у справах громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб ГУМВС України в Київській області,ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні власником майна права користування та розпорядження своїм майном

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулась до суду із позовом,в якому вказала,що вона є власником 1/2 частини АДРЕСА_1.У даній частині будинку зареєстровані вона,відповідач ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_1 у вказаній частині будинку ніколи не проживав і на даний час не проживає,особистих речей відповідача у будинку немає,комунальні послуги він не сплачує.Він має лише формальну реєстрацію у будинку,чим чинить їй перешкоди у здійсненні права власності на будинок.

У добровільному порядку знятись із реєстрації відповідач відмовляється.

Просить винести рішення про усунення перешкод у здійсненні її права користування та розпорядження 1/2 частиною АДРЕСА_1.Зобов»язати відділ у справах громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб ГУМВС України в Київській області зняти із реєстраційного обліку відповідача по АДРЕСА_1.

Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з»явився.про день розгляду справи був належним чином повідомлений,у зв»язку з чим суд відповідно до ст.. 224 ЦПК України проголосив по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Представник 3-ї особи у судове засідання не з»явився,до суду надійшов лист із проханням розглядати справу за їх відсутності.

3-я особа ОСОБА_3 у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Суд,заслухавши пояснення учасників процесу,заслухавши покази свідків,дослідивши письмові докази по справі .вважає позов таким,що не підлягає до задоволення.

У судовому засіданні було встановлено,що позивачка на підставі договору довічного утримання від 07.10.1998р є власником 1/2 частини АДРЕСА_1(а.с.4).

У даній частині будинку зареєстровані позивачка,відповідач ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_3що стверджується копією будинкової книги (а.с.12-14).

Відповідно до ст.. 317 ЦК України «Власникові належать права володіння,користування та розпорядження своїм майном».

Відповідно до ст.. 319 ЦК України «Власник володіє,користується,розпоряджається своїм майном на власний розсуд».

Відповідно до ст..321 ч 1 ЦК України «Право власності є непорушним.Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні».

Позивачка просить зобов»язати відповідача не чинити їй перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження 1/2 частиною АДРЕСА_1.

Відповідно до ст..11 ч 1 ЦК України «Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі».

Відповідно до ст.. 60 ЦК України»Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень,крім випадків,встановлених ст.. 61 цього Кодексу».

Однак,позивачка не надала суду жодного доказу на підтвердження тих обставин,яким чином відповідач чинить їй перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження 1/2 частиною АДРЕСА_1 та у чому дані перешкоди полягають.

На обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на ті обставини,що у зв»язку з тим,що відповідач зареєстрований у її частині будинку,вона позбавлена можливості здійснити відчудження належного їй майна,а тому просила усунутим перешкоди шляхом зняття відповідача із реєстрації .Дані посилання позивачки суд вважає безпідставними та такими,що не ґрунтуються на вимогах закону. Позивачкою не було надано жодного доказу на підтвердження тих обставин,що вона мала намір продати чи подарувати належну їй частину будинку,але у зв»язку із реєстрацію відповідача у даному будинку,вона позбавлена можливості розпорядитись своїм майном .Крім того,підставами для зняття відповідача із реєстрації ,позивачка згідно позову посилається на ст..ст. 317,319,386,391 ЦК України .Однак,відповідно до ст.. 16 ч 2 ЦК України «Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути : визнання права,визнання правочину недійсним,припинення дії,яка порушує право,відновлення становища,яке існувало до порушення,примусове виконання обов»язку у натурі,зміна правовідношення,припинення правовідношення,відшкодування збитків та інші способі відшкодування майнової шкоди,відшкодування моральної шкоди,визнання незаконними рішення,дій чи бездіяльності органу державної влади,органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування,їхніх посадових і службових осіб».У зв»язку з цим,відповідно до ст.. 16 ЦК України вимоги про зняття особи із реєстрації за місцем проживання можливе лише при вирішенні спору про житлові права.При цьому необхідно враховувати,що відповідно до ст.. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,питання про зняття з реєстрації особи за місцем проживання взаємопов»язане і залежить від вирішення питання про житлові права особи,які регулюються нормами житлового і цивільного законодавства (ст..ст. 71,72,156 ЖК України та ст.. 405 ЦК України).Таким,чином,вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку без вирішення у встановленому законом порядку з дотриманням положень ст.. 11 ЦПК України питання про наявність чи відсутність у особи житлових прав не є належним способом захисту.

Позивачка у позовній заяві посилається на ті обставини,що відповідач у спірній частині будинку не проживав та не проживає.З даного приводу позивачка посилається на ряд актів депутата,які засвідчують факт не проживання відповідача у будинку позивачки.З даного приводу у судовому засіданні було допитано ряд свідків,які також показали,що відповідач ніколи не проживав та не проживає у будинку,який належить позивачці.Однак, позивачкою у передбаченому законом порядку не були заявлені позовні вимоги про визнання відповідача таким,що втратив право користування житловою площею у АДРЕСА_1.

З огляду на вищевикладене, суд вважає позов позивачки не обґрунтований та такий,що не підлягає до задоволення у повному обсязі.

На підставі ст.317,319,386,391 ЦК України, керуючись ст. ст. 3, 10, 60, 213-218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

ОСОБА_2 у позові відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповіда.Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з моменту отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 10 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

З мотивованим рішенням суду сторони зможуть ознайомитись 27.02.2012р.

Суддя: С. І. Оладько