Провадження : 22ц/2090/7856/2012 Головуючий 1-ї інстанції Шишкін О.В.
Справа № 2-4/2012 Доповідач Шевченко Н.Ф.
Категорія : сімейне.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2012 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Бобровського В.В., Кокоші В.В.

при секретарі - Гелашвілі Т.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2011 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що з відповідачем перебувала в шлюбі з жовтня 1999 року, який на теперішній час розірвано.

Під час шлюбу було набуто спільне майно, частину з якого вона просила виділити в її власність, а саме диван «Далі», вартістю 2 500 грн., ноутбук «Samsung» та портфель для нього вартістю 3 454 грн., СВЧ «Samsung» вартістю 1 904 грн., фотоапарат цифровий «Canon»та зарядний пристрій вартістю 1 048,20 грн., шафу купе вартістю 5 300 грн., телевізор «Toshiba»вартістю 991 грн.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник проти позову заперечували з тих підстав, що частина майна йому необхідна особисто, а частина знаходиться в непридатному стані.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2012 року позов задоволено.

Виділено із спільно нажитого майна подружжя у власність ОСОБА_2 диван «Далі», вартістю 2 500 грн., ноутбук «Samsung» та портфель для нього вартістю 3 454 грн., СВЧ «Samsung» вартістю 1 904 грн., фотоапарат цифровий «Canon»та зарядний пристрій вартістю 1 048,20 грн., шафу купе вартістю 5 300 грн.; у власність ОСОБА_1 склопакет КВЕ вартістю 1 500 грн., диван-канапе вартістю 500 грн., стіл комп'ютерний вартістю 700 грн., тумбу під ТВ вартістю 300 грн., комп'ютер системний блок Intel, колонки, монітор «Samsung», безперебійник, принтер Canon Sensys LBP вартістю 6 000 грн., пральну машинку Ariston вартістю 2 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 991 грн. грошової компенсації за різницю в частках у спільно нажитому майні подружжя, а також судовий збір у розмірі 101 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов частково, а саме визнати право за позивачем на СВЧ «Samsung»вартістю 1 904 грн., на ? вартості дивану «Далі»з урахуванням зносу в розмірі 1 000 грн., на ? частину вартості ноутбуку «Samsung»з портфелем з урахуванням зносу та його продажу в розмірі 900 грн., а всього майна вартістю 3 804 грн., в іншій частині позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм процесуального і матеріального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного.

Відповідно до частини 1 статті 303 Цивільного процесуального кодексу України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи про те, що сторони у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 09 жовтня 1999 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, проте з жовтня 2010 року спільно не проживають (а.с.14).

Пленум Верховного Суду України у пункті 22 постанови № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»розяснив, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69, 72 Сімейного кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до частини 1 статті 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 1 статті 71 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Звернувшись з позовом до суду, позивачка ОСОБА_2 просила поділити майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, та виділити їй на її частку наступне майно: диван «Далі», вартістю 2 500 грн., телевізор «Toshiba»вартістю 991 грн., ноутбук «Samsung» та портфель для нього вартістю 3 454 грн., СВЧ «Samsung» вартістю 1 904 грн., фотоапарат цифровий «Canon»та зарядний пристрій вартістю 1 048,20 грн., шафу купе вартістю 5 300 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що майно, зазначене позивачкою у позові, придбано під час зареєстрованого шлюбу між сторонами у справі, є спільною сумісною власністю подружжя, отже позивачка має право на отримання половини цього майна, і їй у власність на її частку можливо виділити майно, яке вона просила у позовній заяві.

Колегія суддів апеляційного суду не може повною мірою погодитися з таким вирішенням спору, вважає, що суд першої інстанції припустився суттєвих порушень норм процесуального права, неповно і неправильно встановив дійсні обставини справи, дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи, що тягне за собою скасування судового рішення з ухваленням нового відповідно до частин 1,2,3 статті 309 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно зі статтею 213 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 3 статті 10, частиною 1 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

При перегляді справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що ноутбук «Samsung»та портфель для нього вартістю 3 454 грн., який був придбаний ОСОБА_1 в період шлюбу 16 грудня 2008 року, що підтверджується копією видаткової накладної № 219398с050, зі слів відповідача проданий ним і на момент поділу майна його в натурі немає. Доводи позивачки з посиланням на фото спірного ноутбука, яке зроблене донькою сторін у квартирі відповідача, про наявність ноутбука, не можуть бути прийняті судом, оскільки на вказаному фото відсутні будь-які індивідуальні ознаки ноутбуку.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідачем наданий рахунок-фактура № 10-0001199 від 24 лютого 2012 року на підтвердження купівлі ним ноутбука «Samsung»NP355 V5X (NP355 V5X -502RU) black вартістю 4820 грн.31 коп.

Враховуючи, що позивачкою не надано доказів наявності спірного ноутбуку, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1727 грн. грошової компенсації вартості ноутбука «Samsung» та портфелю для нього, які придбавались у період спільного проживання.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи, що позивачка ОСОБА_2, звернувшись з позовом про поділ майна подружжя, зазначила в переліку майна, яке підлягає поділу: фотоапарат цифровий «Canon»та зарядний пристрій вартістю 1 048,20 грн., шафу купе вартістю 5 300 грн.; стіл комп'ютерний вартістю 700 грн., комп'ютер системний блок Intel, колонки, монітор «Samsung», безперебійник, принтер Canon Sensys LBP вартістю 6 000 грн., пральну машинку Ariston вартістю 2 000 грн., телевізор «Toshiba»вартістю 991 грн., проте будь-яких доказів наявності вказаного майна чи придбання його за спільні кошти суду не надала, колегія суддів апеляційного суду вважає, що вказане майно слід виключити із поділу, а майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, слід поділити наступним чином: позивачці виділити у власність в натурі наступне майно: СВЧ «Samsung» вартістю 1 904 грн., диван-канапе вартістю 500 грн., тумбу під ТВ вартістю 300 грн., а всього на суму 2 704 грн.; ОСОБА_1 виділити у власність в натурі наступне майно: диван «Далі», вартістю 2 500 грн., оскільки відповідач є інвалідом 2 групи, та за його словами, вказаний диван поліпшений під його захворювання.

Вимоги ОСОБА_2 про поділ склопакету КВЕ вартістю 1 500 грн., який придбавався під час виконання ремонту у квартирі, належній відповідачеві та його батькам, та вартості ремонту у сумі 5812 грн.75 коп. також не підлягають задоволенню, оскільки позивачкою також не надано доказів понесених затрат саме на визначену нею суму. Крім того, колегія суддів вважає, що вказані витрати, якщо вони і проводились, не є в розумінні вимог закону спільним майном подружжя, оскільки являються невідємною частиною поліпшення житлових умов, та не є спільним майном.

Також, відповідно до вимог частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, в порядку розподілу судових витрат з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають відшкодуванню понесені нею судові витрати в розмірі 50,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 60 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 п.п.1,3 ч.1, 313, 314,316, 317 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2012 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, наступним чином:

ОСОБА_2 виділити у власність в натурі наступне майно: СВЧ «Samsung» вартістю 1 904 грн., диван-канапе вартістю 500 грн., тумбу під ТВ вартістю 300 грн., а всього на суму 2 704 грн.

ОСОБА_1 виділити у власність в натурі наступне майно: диван «Далі», вартістю 2 500 грн., всього на суму 2 500 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1727 грн. грошової компенсації вартості ноутбука «Samsung» та портфелю для нього, а також судовий збір у розмірі 50,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 60 грн.

В іншій частині позову ОСОБА_2 про поділ майна відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: