Справа № 605/28/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

29 березня 2012 року

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Грищенка М.В., при секретарі - Дубчак Н.В.,

за участі: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Брусилів Житомирської області справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Соболівська сільська рада про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

15 червня 2009 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання заповіту від 11 березня 2008 року, посвідченого ОСОБА_5 в Соболівській сільській раді на ОСОБА_4, нікчемним. Під час розгляду справи позовна вимога була уточнена як визнання вказаного заповіту недійсним (Т.1 а.с.66).

В позовній заяві в обгрунтування позову зазначено, що 11 квітня 2008 року померла мати позивачки ОСОБА_5, після смерті якої залишилося спадкове майно: житловий будинок, земельний пай. Після смерті ОСОБА_5 позивач подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заяву про прийняття спадщини також було подано ОСОБА_4 В кінці листопада 2008 року позивачці стало відомо, що мати посвідчила 11 березня 2008 року в Соболівській сільській раді заповіт на все майно, що буде належати на день її смерті, яке заповіла ОСОБА_4.

Останні роки мати хворіла, ніколи не висловлювала бажання та не мала волевиявлення щодо складання заповіту. Мати завжди заявляла, що все майно перейде її дітям. ОСОБА_5 не могла сама скласти заповіт і не могла його власноручно підписати. Підпис, вчинений на заповіті, підписано не ОСОБА_5, а іншою особою. ОСОБА_5 ніколи не висловлювала бажання скласти заповіт, а тому позивач вважає, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Позивачка вважала, що в ході складання та підписання заповіту було порушено вимоги ст.ст.1247, 1255 ЦК України і заповіт було складено з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 12 квітня 2011 року, яке ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 03 серпня 2011 року залишено без змін, позов ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 12 квітня 2011 року та ухвала апеляційного суду Житомирської області від 03 серпня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Соболівська сільська рада про визнання заповіту недійсним, - скасовані, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, подав письмові доповнення до позовної заяви (Т.2 а.с.14), в яких зазначив, що ст.1248 ЦК України передбачено, що нотаріус посвідчує заповіт, який написаний власноручно. Не відбулося його посвідчення і при свідках. Окрім того, спадкодавець, поставивши підпис, не зазначив прізвище, імя, по батькові, не вказав час його складання ( годину, хвилини). Все це свідчить, що заповідач не мала повну цивільну дієздатність. На території Брусилівського району є державний нотаріус Брусилівської державної нотаріальної контори, однак заповіт був посвідчений секретарем Соболівської сільської ради, що не відповідає вимогам ст. 1251 ЦК України, де вказано, що заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, в заперечення позов/ пояснив, що ОСОБА_5 не відносилася до категорії безграмотних, оскільки в погосподарській книзі її освіта зазначена як семирічна. ОСОБА_5 не могла рухатися, але вона самостійно підписала заповіт. Будь-яких доказів, що заповіт підписаний не ОСОБА_5, надано не було. Секретар сільської ради ОСОБА_6 мала право посвідчувати заповіт.

Представник третьої особи сільський голова Соболівської сільської ради Герасимчук

Н.В. пояснила, що на секретаря сільської ради ОСОБА_6 були покладені обовязки вчинювати нотаріальні дії. Заповіт зареєстрований в спадковому реєстрі.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи, допитавши свідка ОСОБА_6, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає повністю.

Правовідносини сторін регулюються ст. ст. 203, 225, 1217, 1233, 1234, 1251, 1257 Цивільного Кодексу України.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт, згідно ст. 1234 ЦК України, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

Відповідно частин 1,2 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це право, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним.

якщо було встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Заповіт є одностороннім правочином, тому до нього застосовуються загальні положення про правочин та положення про недійсність правочинів, встановлених ст.ст. 215-236 ЦК України.

Відповідно до частин 2, 4 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом ( нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Оскільки оспорюваний заповіт був посвідчений секретарем Соболівської сільської ради Брусилівського району ОСОБА_6, тому посвідчення заповіту мало бути вчинене з дотриманням вимог Інструкції про порядок учинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 25. 08. 94 №22/5 з урахуванням вимог щодо форми заповіту та його посвідчення, встановлених статтями 1247,1248, 1251, 1253,1255 ЦК України , який набрав чинності з 1 січня 2004 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с.Долинівка Брусилівського району, яка проживала у власному будинку .№ З по вул.Центральній в с.Долинівка Брусилівського району Житомирської області, померла 11 квітня 2008 року, місцем смерті є с.Долинівка Брусилівського району. Після смерті ОСОБА_5 подали заяви про прийняття спадщини до Брусилівської державної нотаріальної контори дочка померлої ОСОБА_3 як спадкоємець за законом першої черги і ОСОБА_4 як спадкоємець за заповітом, який був посвідчений 11 березня 2008 року від імені ОСОБА_5, секретарем Соболівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, на користь ОСОБА_4.

Вказані обставини підтверджуються копіями свідоцтва про смерть ОСОБА_5, свідоцтв про народження та укладення шлюбу позивачки ОСОБА_3, довідкою Брусилівської державної нотаріальної контори, копією нотаріально посвідченого заповіту, до нотаріальної контори, оригіналом примірника заповіту, який зберігався в Соболівській сільській раді, копією заяви про видачу паспорта ОСОБА_5 (Форма № 1).

За висновками почеркознавчої експертизи вирішити питання, чи виконані підписи, розташовані в графах «Підпис» двох примірників заповіту від імені ОСОБА_5 від 11 березня 2008 року - ОСОБА_5 чи іншою особою, не надається можливим до надання додаткових зразків підпису ОСОБА_5

В дослідницькій частині висновку експерт зазначив, що підписи в двох примірниках заповіту від імені ОСОБА_5 виконані низько виробленими, простими, переважно лівоокружними, право нахильними і вертикальними, середньо звязними, дуговими рухами. Темп рухів низький, координація рухів низька.

Витягом з протоколу засідання виконкому Соболівської сільської ради № 12 від 20 грудня 2006 року, копією рішення виконкому Соболівської сільської ради № 65 від 20 грудня 2006 року підтверджується, що на секретаря виконаного комітету ОСОБА_6

покладено обовязки по вчиненню нотаріальних дій, віднесених Законом до відання виконавчих органів сільських рад.

Допитана як свідок секретар Соболівської сільської ради ОСОБА_6 в судовому засіданні свідчила, що сільський голова ОСОБА_7 сказала їй, що ОСОБА_5 хоче посвідчити заповіт. Заїхала до ОСОБА_5 додому. Її зустріла дочка ОСОБА_8 і провела до ОСОБА_5 Баба сказала, що хоче скласти заповіт на все майно на внучку. Взяла паспорт ОСОБА_5, поїхала в сільську раду, набрала друкований текст заповіту. Наступного дня приїхала до ОСОБА_5, зачитала їй заповіт вголос. ОСОБА_5 сказала, що згідна. Потім поставила біля неї стілець, поклала заповіт, сказала, щоб читала. ОСОБА_5 про себе прочитала заповіт і після цього підписала. В журналі реєстрації нотаріальних дій, який ОСОБА_6 взяла з собою, ОСОБА_5 лише розписалася.

Дослідивши форму та зміст оспорюваного заповіту, суд встановив, що друкований текст заповіту виконаний на аркуші білого паперу, формату А-4, барвником чорного кольору електрофотографічним способом. В графі «Підпис» є підпис, виконаний барвником чорного кольору кулькових ручок. В графі «Секретар Соболівської сільської ради ОСОБА_6» є підпис, виконаний барвником синього кольору кулькових ручок та відбитки круглої печатки, виконані барвником фіолетового кольору.

В тексті заповіту зазначене місце та дата складення заповіту : « село Соболівка Брусилівського району Житомирської області, одинадцятого березня дві тисячі восьмого року». Час складення заповіту ( години, хвилини) в тексті заповіту не зазначений.

Далі в тексті заповіту зазначені прізвище, ім я, по батькові заповідача ОСОБА_5, рік її народження, місце її народження, дані паспорта та ідентифікаційного коду. Далі викладено текст розпорядження заповідача: «Все моє майно рухоме і нерухоме, все, що буде належати на день моєї смерті, завіщаю ОСОБА_4. Зміст статтей №534 і 535 Цивільного Кодексу України мені розяснено». Після тексту розпорядження виконано підпис, надрукована дата: «11 березня 2008 року». Після підпису заповідача вчинено посвідчувальний напис про те, що заповіт посвідчено ОСОБА_6, секретарем Соболівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, заповіт підписано власноручно у її присутності о 17 годині 20хв. дня. Заповіт уголос прочитано заповідачу до його підписання, особу заповідача встановлено, дієздатність перевіреного. Зареєстровано в реєстрі за№ 187.

Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру ( заповіти/спадкові справи) №29762656 від 01.03.2012 року, підтверджується, що заповіт ОСОБА_5, який посвідчений Соболівською сільською радою Брусилівського району Житомирської області 11.03.2008 року, зареєстрований в Спадковому реєстрі 18 квітня 2008 року, тобто, більше ніж через місяць з дати посвідчення і вже після смерті ОСОБА_5 та дати відкриття спадщини.

Згідно з п. 1 Інструкції про порядок учинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів, затверджено: наказом Міністерства юстиції від 25. 08. 94 №22/5 ( далі - Інструкція), у населених пунктах, де немає державних нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів відповідно до ст. 37 закону Про нотаріат» мають право посвідчувати заповіти.

Пунктом 8 Інструкції передбачено, що якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням виконавчого комітету, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстри нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії (на дому, в лікарні на підприємстві, установі, організації та ін.) із зазначенням адреси, а також причини цього.

У абзаці 3 п.13 Інструкції вказано, що якщо громадянин внаслідок фізичної вади, хвороби або з інших поважних причин не може власноручно підписати заповіт, довіреність, заяву чи інший документ, за його довіреністю і в його присутності та в присутності посадової особи виконавчого комітету, яка вчиняє нотаріальні дії, заповіт, довіреність, заяву чи інший документ може підписати інший громадянин. Про причини, з яких громадянин, заінтересований у вчиненні нотаріальної дії, не міг підписати документ, зазначається у посвідчувальному написі.

Згідно з п.17 Інструкції тексти нотаріально посвідчуваних заповітів, довіреностей, заяв, засвідчуваних копій документів і виписок з них повинні бути написані ясно і чітко, числа і строки, які стосуються змісту посвідчуваних заповітів і довіреностей, мають бути позначені хоча б один раз словами, а назви юридичних осіб - без скорочень і з зазначенням їх адреси, а в необхідних випадках - номерів їх рахунку в установах банків. Прізвища, імена та по батькові громадян, у тому числі представників, які беруть участь у нотаріальних діях, повинні бути написані в документі повністю з зазначенням місця їх проживання.

На нотаріально оформлюваних документах не заповнені до кінця рядки та інші вільні місця прокреслюються, дописки (приписки) і виправлення повинні бути застережені посадовою особою виконавчого комітету перед підписом заповідача чи довірителя та інших осіб, які підписали заповіт, довіреність або заяву, і повторені в кінці посвідчувального напису.

У абзаці 3 п. 33 Інструкції в редакції наказу Міністерства юстиції від 7 квітня 2005 р. № 33/5 зазначається, що заповіт має бути складено у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем.

У пункті 37 даної Інструкції підкреслюється, що у разі одержання посадовою особою виконавчого комітету повідомлення від завідуючого державним нотаріальним архівом про невідповідність посвідченого заповіту законові, посадова особа виконавчого комітету, за бажанням заповідача, переоформлює заповіт на загальних підставах.

Згідно з п. 38 Інструкції заповіти, посвідчені посадовими особами органів місцевого самоврядування записуються до алфавітної книги обліку заповітів (Додаток № 4 до Інструкції).

Згідно з п. 40-1, яким на підставі наказу Міністерства юстиції від 7 квітня 2005 р. № 33/5 доповнено Інструкцію, відомості про посвідчення посадовими особами заповітів підлягають обов'язковому внесенню до Спадкового реєстру у порядку, передбаченому Положенням про Спадковий реєстр.

Положенням про Спадковий реєстр, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 17.10.2000 N 51/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 07.04.05 N 33/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 7 квітня 2005 р. за N 373/10653), яке було чинним на дату посвідчення оспорюваного заповіту, передбачено, що відомості про заповіти, посвідчені нотаріусами, посадовими та службовими особами, перерахованими в статтях 1251 та 1252 Цивільного кодексу України ( 435-15 ), статтях 37, 38 та частині першій статті 40 Закону України "Про нотаріат", спадкові договори, спадкові справи та видані свідоцтва про право на спадщину підлягають обов'язковому внесенню до Спадкового реєстру. ( п.2.1.). Посадові особи органів місцевого самоврядування (стаття 1251 Цивільного кодексу України ( 435-15 ), стаття 37 Закону України "Про нотаріат") здійснюють унесення відомостей до Спадкового реєстру шляхом подання державному підприємству "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України чи його регіональним філіям заяв установленого зразка (додатки 1-3, 9). ( п.2.4.) Заяви подаються (надсилаються) Реєстратору в такі строки: у день вчинення відповідно: нотаріальної дії; протягом двох робочих днів після зміни місця зберігання заповіту, спадкового договору або спадкової справи (відомості подаються державною нотаріальною конторою або державним нотаріальним архівом, до яких такі документи надійшли на зберігання); (п.2.5.) Заяву про реєстрацію заповіту, посвідченого посадовими, службовими особами, зазначеними у статтях 1251, 1252 Цивільного кодексу України ( 435-15 ), статтях 37, 38 і частині першій статті 40 Закону України "Про нотаріат", може бути надано Реєстратору безпосередньо заповідачем. ( п.2.6.)

За своєю юридичною природою заповіт є одностороннім правочином , який дійсний за умови додержання встановленої законом форми та змісту.

Стаття 1247 ЦК України висуває такі вимоги до форми заповіту:

1)складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення;

2)має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 ЦК (за дорученням заповідача його підписує інша особа, що засвідчується у відповідному порядку із зазначенням причин, за яких текст заповіту не міг підписати заповідач власноруч);

3)має бути посвідчений нотаріусом або уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування якщо у населеному пункті немає нотаріуса.

Відповідно до ст.1248 ЦК України при посвідченні заповіту нотаріусом, заповідач особисто подає йому написаний власноруч або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів заповіт. Але нотаріус може записати заповіт зі слів особи власноруч чи за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним.

Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках.

Суд вважає, що вимоги ст.1248 ЦК України є обовязковими і у випадках посвідчення заповіту посадовими особами органів місцевого самоврядування.

Суд вважає встановленим та доведеним дослідженими доказами те, що оспорюваний заповіт був складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. Такі порушення полягають в наступному:

1.В заповіті не зазначено дійсне місце та час його складення, в посвідчувальному написі не записане дійсне місце вчинення нотаріальної дії, яке згідно з показаннями свідка ОСОБА_6 відбулося на дому заповідувача ОСОБА_5, не зазначено адреси, а також причини цього. В заповіті зазначені недостовірні дані, що заповіт був складений та посвідчений в с.Соболівка Брусиліського району, в дійсності нотаріальна була вчинена в с.Долинівка Брусилівського району в будинку № 3 по вул.Центральній.

2.В заповіті не зазначено місце проживання заповідача ОСОБА_5 Не прокреслені не заповнені до кінця рядки та інші вільні місця.

3.Заповіт не був зареєстрований у Спадковому реєстрі у строки, визначені Положенг-:е»| про Спадковий реєстр.

4. Заповіт, який був записаний за допомогою загальноприйнятих технічних засобів посадовою особою, яка посвідчувала заповіт, не був прочитаний вголос заповідачем. Про прочитання заповідачем заповіту відсутній запис про це до підпису заповідача.

5. Оскільки відповідно до свідчень свідка ОСОБА_6 заповідач ОСОБА_5 не змогла прочитати вголос текст заповіту, який був надрукований нею, то в такому випадку посвідчення заповіту мало відбутися при свідках.

Оскільки внаслідок таких порушень не були дотримані вимоги щодо форми заповіту та його посвідчення, передбачені пунктами 8, 17, 33, 40-1 Інструкції про порядок учинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 25. 08. 94 №22/5, статтями 1247, 1248, 1253 ЦК України, тому є достатні підстави для визнання оспорюваного заповіту недійсним як складеного з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення.

Позивач та представник позивача в обгрунтування позову також посилалися на те, що заповіт не був підписаний особисто заповідачем; що волевиявлення заповідача не було вільним та не відповідало його волі; що заповідач не мала повну цивільну дієздатність; що на території Брусилівського району є державний нотаріус Брусилівської державної нотаріальної контори, однак заповіт був посвідчений секретарем Соболівської сільської ради.

Суд ввважає такі обставини не доведеними достатніми, допустими та належними доказами, оскільки посвідчення заповіту відбулося у с.Долинівка Брусилівського району і у даному населеному пункті немає нотаріуса, тому заповіт міг бути посвідчений уповноваженим на вчинення нотаріальних дій секретарем Соболівської сільської ради, до складу якої входить с.Долинівка. Обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, недієздатність фізичної особи встановлюється судом, однак до суду не були надані відповідні судові рішення щодо обмеження дієздатності ОСОБА_5 чи визнання її недієздатною. Також не знайшло підтвердження достатніми доказами те, що заповіт не був підписаний особисто заповідачем та що волевиявлення заповідача не було вільним та не відповідало його волі, і тому такі твердження є припущеннями. Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, доказані, і підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки під час оголошення судом вступної та резолютивної частин рішення в резолютивній частині не було зазначено про вирішення питання про судові витрати, тому відповідно до ст.220 ЦПК України таке питання може бути вирішено шляхом ухвалення додаткового рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним задовольнити повністю.

Визнати недійсним заповіт, посвідчений 11 березня 2008 року від імені ОСОБА_5: Оксенівни, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлої 11 квітня 2008 року, секретарем Соболівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, на користь ОСОБА_4.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Житомирської області через Брусилівський районний суд Житомирської області протяго:,: десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя М. В. Грищенко