Справа №2-1891/12
Рішення

Іменем України

30 листопада 2012 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючого судді Коцюрби М.П. за участю секретаря Кучер В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про спростування недостовірної інформації та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 ОСОБА_2 сільської ради, ОСОБА_3 про визнання недійсними довідок та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2012 року ОСОБА_1 звернулася в суд з вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 19 січня 2010 року помер ОСОБА_5 з яким позивачка перебувала в фактичних шлюбних відносинах.

Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,3582 га по вул. Шевченка, 58 в с. Забіря Києво-Святошинського району.

Протягом 18 років позивачка проживала разом з ОСОБА_5 однією сімєю, вела спільне господарство.

З вересня 2006 року ОСОБА_5 постійно знаходився в тяжкому фізичному стані в звязку з проблемами зі здоровям і потребував стороннього догляду.

21 січня 2010 року за підписом ОСОБА_2 сільського голови видано довідку №2/1 ОСОБА_6 про те, що вона дійсно доглядала за ОСОБА_7 до дня його смерті, що сталася 19 січня 2010 року, поховала його за власні кошти.

Про надання довідки ОСОБА_6 позивачка дізналася в судовому засіданні в березні 2011 року.

Видана ОСОБА_6 довідка є неправдивою інформацією, яка порушує її честь та гідність як жінки, яка 17 років прожила однією сім'єю з ОСОБА_5, доглядала його до смерті та поховала за власний рахунок.

З 1993 по 1996 рік позивача проживали з ОСОБА_5 однією сім'єю в належній їй на праві власності квартирі №277, по вул. Героїв Сталін граду, 17-а, в м. Києві.

З 1996 року по день смерті ОСОБА_7, що сталася 19.01.2010 року вони проживали в Забір'я, вул.Шевченка, 58 в будинку, що належав ОСОБА_5 на праві власності, вели спільне господарство, мали спільний бюджет.

ОСОБА_5 був тяжко хворою людиною, інвалідом 3 групи, а потім 2 групи потребував постійного догляду та лікування.

Після смерті ОСОБА_7 позивачка займалася організацією його поховання,сплачувала витрати, пов'язані з ритуальними послугами, поминальним обідом тощо.

ОСОБА_2 сільська рада надала позивачці аналогічні довідки № 280 та №281 від 05.05.2010 року та акт обстеження, складений депутатом ОСОБА_2 сільської ради від 05.05.2010 року.

Вважає дії ОСОБА_2 сільської ради в особі її голови ОСОБА_3 не правомірними, оскільки, надавши ОСОБА_6 довідку 21.01.2010 року, ОСОБА_2 сільська рада падає позивачці 05.05.2011 року довідку аналогічного змісту.

Просить зобовязати ОСОБА_2 сільську рад спростувати інформацію зазначену в довідці від 21.01.2010 року № 2/1, виданій ОСОБА_6, шляхом надання позивачці довідки про спростування неправдивої інформації.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали заявлені позовні вимоги. Просили позов задовольнити в повному обсязі.

Представник ОСОБА_2 сільської ради та ОСОБА_3 позов не визнали і суду пояснили, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними і необґрунтованими.

Залучена до участі в справі третя особа ОСОБА_8 звернулася до ОСОБА_1, ОСОБА_2 сільської ради, ОСОБА_3 про визнання недійсними довідок та стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, не послідовними і не обґрунтованими.

Крім того як зазначає ОСОБА_6 довідки видані ОСОБА_1 ОСОБА_2 сільською радою № 280 та № 281 від 05.05.2010 року, щодо проживання ОСОБА_5 з ОСОБА_1 у цивільному шлюбі, яка його доглядала до його смерті і поховала його за власні кошти не відповідають дійсності.

Дана вимога на думку третьої особи в свою чергу принижує честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_6, яка є матірю малолітнього сина ОСОБА_9, батьком якого є ОСОБА_5, що завдає останній фізичних та моральних страждань, які носять тривалий характер.

Негативні наслідки від проблем створених ОСОБА_6 ОСОБА_1 виявляються у розповсюдженні пліток негативного характеру про неї та малолітнього сина.

Просить визнати недійсними довідки № 280 та 281 від 05.05.2010 року та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 5000 грн.

В судовому засіданні представник третьої особи підтримав заявлені вимоги.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 та вимоги третьої особи задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено, що19 січня 2010 року помер ОСОБА_5. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,3582 га по вул. Шевченка, 58 в с. Забіря Києво-Святошинського району.

Спадкоємцями першою черги за законом є діти померлого.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 вересня 2010 року, посвідченого Києво-Святошинською державною нотаріальною діти померлого прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 у вигляді житлового будинку та господарських будівель по вул. Шевченка, 58 в с. Забіря Києво-Святошинського району в рівних частинах кожний.

Матеріалами справи та поясненнями сторін в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з 2002 року по день смерті ОСОБА_5 проживали однією в с. Забіря по вул. Шевченка, 58.

29.10.2005 року у них народився син ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-ОК №017035 від 26.11.2005 року.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Не доводять позову й оригінали документів, які збереглися у позивачки, а саме : медична картка хворого ОСОБА_5, медична картка № 16348 від 27.11.06. на ім'я ОСОБА_5, картки виклику «Швидкої медичної допомоги» за місцем проживання - с. Забір'я, вул. Шевченка, 58 від 08.01.2008, від 09.10.2008, від 17.10.08., 04.12.2008, консультативним заключенням Київської клінічної лікарні, направленнями для проходження курсу лікування до БЦРЛ від 03.08.2009 та від 28.09.2009; виписка із історії хвороби № 8231, виписка з історії хвороби № 1650, довідка ННЦ «Інститут кардіології ім. акад. ОСОБА_10» від 11.09.2007, довідка інституту нейрохірургії ім. акад. ОСОБА_11 від 10.09.2007, висновок обстеження інституту нейрохірургії від 25.04.2007, висновок інституту нейрохірургії від 03.05.2007, протокол інституту нейрохірургії дуплексного сканування від 05.02.2008, довідка до ОСОБА_11 огляду МСЕК від 19.03.2007 про встановлення II групи інвалідності, рецепти, товарні чеки та квитанції на закупку ліків та медпрепаратів протягом 2006-2010 , направлення у поліклінічне відділення Київської обласної лікарні від 27.03.09., лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_5 від 19.01.2010 видане на ім'я ОСОБА_1; квитанції на оплату послуг зв'язку та електроенергію за 2006-2010 рахунок па оплату ритуального обіду кафе «Азалія» від 20.01.2010 на ім'я ОСОБА_1, рахунок № 40 від 19.01.2010 на оплату ритуальних послуг на ім'я ОСОБА_1, актом, складеним 05.05.2010 ОСОБА_2 сільською радою, довідкою ОСОБА_2 сільської ради від 05.05.2010.

П. 3 ст.61 ЦІІК України визначено, що обставини встановлені судовим рішення у цивільній справі , що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть розгляд ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так судовим рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області по цивільній справі №2-754/11, від 11 травня 2011 року, яке залишено без змін ухвалою від 13 липня 2011 колегією суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області встановлено, що 29.10.05 ОСОБА_6 народила сина - ОСОБА_12, що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-ОК №017035 від 26.11.05р, згідно якого батьком дитини є - ОСОБА_5,

У вересні 2006 у ОСОБА_5 стався інсульт, 19 січня 2010 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія 1-0К №173636 під 21.01.2010 року.

Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок та земельну ділянку пл.0,3582 га по вул. Шевченка, 58 в с. Забіря Києво-Святошинського району.

Спадкоємцями першої черги за законом є діти померлого, які згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.09.10 року, посвідченого Києво-СВятошинською державною нотаріальною конторою, прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 у вигляді житлового будинку та господарських будівель по вул. Шевченко , 5 8 с. Забір'я в рівних частинах кожний.

Рішенням суду по цивільній справи 2-754/11 встановлено, що не мають жодного правового підґрунтя та не доведено позивачем ОСОБА_1, що вона з ОСОБА_5 проживала до дня його смерті однією сімю протягом 18 років.

Також рішенням суду від 11.05.11 та ухвалою суду апеляційної інстанції від 13.07.2011 року встановлено, що згідно відповіді ОСОБА_2 сільської ради №186 від 12.04.2011 року, 21.01.2010 року зареєстровано смерть Шарова.Є.В. і видано Актовий запис №2 від 21.01.2010, заявницею на отримання була ОСОБА_6, яка також отримала довідку на допомогу при похованні №2 від 21.01.2010 та дві довідки на отримання пенсії померлогоОСОБА_13Є, а 16.02.2010 року відповідачці ОСОБА_6 видано довідку №102 про те, що її син ОСОБА_12 був на утриманні його батька - ОСОБА_5 та видано їй довідку для оформлення пенсії по втраті годувальника ОСОБА_14

За правилами ст. 3 ЦПК України, кожна особа мас право звернутися до суду і захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як свідчать матеріали справи, позивачкою та її представником не надано жодних доказів, які бвказували на правові підстави для зобовязання ОСОБА_2 сільської ради спростувати інформацію зазначену в довідці від 21.01.2010 року № 2/1, виданій ОСОБА_6, шляхом надання позивачці довідки про спростування неправдивої інформації.

Позивачем не вказано, підстав позову, а саме які права позивачки булипорушені в зв'язку із наданням ОСОБА_2 сільською радою ОСОБА_4 довідки № 2/1 від 21.01.2010 року після смерті ОСОБА_5

Позивачка та її представник не довели тих обставин на які посилалися як впозовній заяві, так і в своїх поясненнях, не надали докази в обґрунтування позовних вимог не спростували тих обставин на які посилався представник відповідача та представник третьої особи в обґрунтування заперечень.

Суд оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивачки оскільки вони не відповідають ст. ст.. 57-59 ЦПК України.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.297 Цивільного Кодексу України кожен має право на повагу до його гідності та честі.

Відповідно до положень ч.4ст. 32 Конституції України кожен має право вимагати в судовому порядку спростування недостовірної інформації, що порушує її честь та гідність.

Третя особа та її представник не довели тих обставин на які вони посилалися в позовній заяві та в своїх поясненнях, не надали докази в обґрунтування позовних вимог, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання недійсними довідок та стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Оскільки ОСОБА_6 не довела наявність вини відповідачки в заподіянні їй моральної шкоди, суд, не вбачає підстав відповідальності за завдання моральної шкоди.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 297 Цивільного кодексу України, ст. ст. 208, 209, 211, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про спростування недостовірної інформації відмовити

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_1 ОСОБА_2 сільської ради, ОСОБА_3 про визнання недійсними довідок та стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: М.П.Коцюрба