Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 2-1313/11

Провадження № 2/202/96/12

"19" квітня 2012 р. Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого Губко В. І.

при секретарі Бурлака А. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання недійсним договору купівлі- продажу житлового будинку з господарськими будівлями від 15.12.2005 року, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 в якій просить визнати недійсним договір купівлі продажу житлового будинку з господарськими будівлями від 15.12.2005 року.

Аргументуючи свої позовні вимоги позивачка зазначила, що для укладання вищезазначеного договору її привезли у м. Бершадь до нотаріуса, тому що на той час була не взмозі рухатись без сторонньої допомоги та все що необхідно для укладання договору робив відповідач, а її лише привезли до нотаріальної контори, щоб поставити підпис у договорі. Всупереч чинному законодавству, зміст договору їй ніхто не прочитав та не пояснив, тому який саме документ вона підписувала вона не бачила і не знала, бо має поганий зір та неграмотна юридично. Договору купівлі продажу після того не бачила,а всі документи, які були у неї на вищевказаний житловий будинок відповідач відібрав.

Позивачка зазначила, що у 2009 році відповідач зовсім перестав приходити до неї. Раніше, ще у 2008-2009 р. р., до неї приходили працівники соціальної служби декілька разів на тиждень. Оскільки вона була впевнена, що у 2005 році був укладений договір довічного утримання, та її піклувальником був ОСОБА_2 і зважаючи на його відношення до неї позивачка вирішила, що краще буде розірвати договір довічної поруки та попросити допомоги у соціальній службі.

На її вимогу у січні 2010 року розірвати договір довічного утримання відповідач затіяв сварку, саме тоді позивачка дізналась про те що вона дійсно продала свою хату. Таким чином ОСОБА_2Г із дружиною скористалися тим, що вона має поганий зір і під приводом підписання договору довічного утримання надали підписати їй документи, які вона не мала наміру підписувати. Оскільки даний будинок позивачка ніколи продавати не мала наміру, оскільки іншого житла у неї немає, а тому на підставі вищевикладеного позивачка змушена звернутись до суду з даним позовом.

В судовому засідання позивачка ОСОБА_1 свій позов підтримала повністю.

19.04.2012 року судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилась, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена.

Представник позивачки ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримала та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Стверджує, що позивачка проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1983 року. Даний будинок ОСОБА_1 придбала у квітні 1983 року за договором, що був посвідчений у сільській раді. Після смерті її чоловіка із родичів у неї залишилась лише племінниця ОСОБА_4, що проживає в м. Одесі. У 2005 році племінниця хворіла та не могла рухатись самостійно. Саме у цей час у неї стався інсульт і позивачка себе погано почувала. ЇЇ сусіди, сім'я ОСОБА_2, згодились завезти ОСОБА_1 у лікарню, а потім запропонували доглядати її. Так як ОСОБА_1 сама була хвора, а племінниця не могла її доглядати, вона погодилась укласти із відповідачем договір довічного утримання.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 заперечив проти задоволення позову та зазначив, що договір купівлі - продажу житлового будинку з господарськими будівлями від 15.12.2005 року був укладений відповідно до чинного законодавства,за будинок він сплатив відповідачці кошти в сумі 10тис грн., в присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, Стверджує,що про обізнаність позивачки про вчинення договору купівлі продажу будинку свідчить той факт, що 17.05.2005 року вона склала на його імя заповіт на будинок. Крім того минув строк позовної давності. В звязку із цим просить ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши докази, що є в матеріалах справи, а також вислухавши представника позивачки ОСОБА_3,пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_7,ОСОБА_8 ОСОБА_5, ОСОБА_6 та заперечення позивача ОСОБА_2 суд дійшов висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.207 ЦК України правочин вважається таким,що вчинений у письмовій формі,якщо він підписаний його стороною(сторонами).

Відповідно до вимог ст. 209 ЦК України правочин,який вчинений у письмовій формі,підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках,встановлених законом або домовленістю сторін. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою,яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії. Нотаріальне посвідчення може бути вчинене на тексті лише такого правочину,який відповідає загальним вимогам,встановленим статтею 203 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін по справі,а також свідків,договір купівлі продажу житлового будинку з господарськими будівлями по вул. Щорса 37(Джерельна) в с. Джулинка Бершадського району Вінницької області було укладено 15.12.2005 року підписано сторонами та нотаріально посвідчено відповідно до чинного цивільного законодавства. Судом встановлено,що позивачка на момент вчинення правочину мала необхідний обсяг цивільної дієздатності,волевиявлення позивачки відповідало її внутрішній волі,правочин вчинено у встановленій законом формі,який був спрямований на реальне настання

правових наслідків,що обумовлені ним. Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили факт отримання 10000 грн. ОСОБА_1 від ОСОБА_2 за продаж будинку,а тому судом з достовірністю встановлено,що ОСОБА_1 було відомо,який правочин 15.12.2005 року нею було вчинено.

Відповідно до вимог ст.256 ЦК України позовна давність-це строк,у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до вимог ст.257 ЦК України загальна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до вимог ст.260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків,встановлених статтями 253-255 ЦК України.

Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові.

Тобто, з наведеного слідує, що вимоги про захист свого цивільного права позивачем заявлені після спливу трирічного строку, встановленого ст. 257 ЦК України, тому враховуючи вищезазначене суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі продажу житлового будинку з господарськими будівлями від 15.12.2005 року слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 207, 209, 210, 256,257, 260, 647 ЦК України, ст.ст. 60, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання недійсним договору купівлі - продажу житлового будинку з господарськими будівлями від 15.12.2005 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Бершадський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: