Справа №22ц-4475/2012 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

іменем України

27 серпня 2012 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді : Яворського М.А.,

суддів : Ігнатченко Н.В., Семенцова Ю.В.,

при секретарі : Мироненко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області на рішення Богуславського районного суду Київської області від 28 травня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Богуславська сільгосптехніка», третя особа: Управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області про видачу довідки про заробіток за виконання робіт в зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що він в 1986 році працював в Богуславському РТП водієм першого класу і згідно наказу керівника № 42 від 07.05.1986 року був направлений у відрядження до Бородянського РАПО для подальшого вивезення худоби з Чорнобильського району з 08 травня 1986 року по 13 травня 1986 року. Весь цей період він звозив худобу до с. Новошепеличі із навколишніх сіл Старі Шепеличі, Бенівка, Кошарівка Чорнобильського району, які відносились до другої зони небезпеки.

За роботу в зоні відчуження йому була нарахована та виплачена заробітна плата, але розмір заробітку був визначений неправильно. На даний час виникла необхідність в правильному нарахуванні заробітної плати за період виконання робіт в зоні відчуження і видачі відповідної довідки для нарахування пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та постраждалому 1 категорії, інваліду другої групи. По питанню перерахунку заробітної плати він звернувся до адміністрації ПАТ «Богуславська сільгосптехніка», але йому було відмовлено в задоволені його вимог за відсутністю достатніх бухгалтерських документів про час роботи в зоні відчуження, що стало підставою звернення до суду.

Уточнивши свої вимоги під час судового розгляду справи в суді першої інстанції, позивач просив суд зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Богуславська сільгосптехніка» видати йому довідку про повний заробіток в зоні відчуження за виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за період з 08 травня 1986 року по 13 травня 1986 року, виходячи із 12 годинного робочого дня, з погодинною тарифною ставкою 0,812 карбованця, з урахуванням кратності 3 за роботу в зоні небезпеки 2, доплат за роботу в надурочний час та роботу у вихідні дні, щомісячної премії 11% та 25% доплати за класність, виходячи із заробітку в зоні відчуження, збереженого середньомісячного заробітку за основним місцем роботи, а також 1/12 частини тринадцятої заробітної плати.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 28 травня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Богуславська сільгосптехніка», третя особа: Управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області про видачу довідки про заробіток за виконання робіт в зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС задоволено частково.

Зобов'язано публічне акціонерне товариство «Богуславська сільгосптехніка» видати ОСОБА_3 довідку про повний заробіток в зоні відчуження за виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за період з 08 травня 1986 року по 12 травня 1986 року включно, виходячи із тривалості робочого часу 08 травня 1986 року 6 годин в день, 09-12 травня 1986 року по 12 годин в день, з погодинною тарифною ставкою 0,812 карбованця, з урахуванням кратності 3 за роботу в зоні небезпеки 2, доплат за роботу в надурочний час та роботу у вихідні дні, 25% доплати за класність, виходячи із заробітку в зоні відчуження, збереженого середньомісячного заробітку за основним місцем роботи, а також 1/12 частини тринадцятої заробітної плати.

Не погоджуючись із рішенням суду, третя особа подали апеляційну скаргу, в якій просять його скасувати, з мотивів невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права рішення суду без змін.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що згідно абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 року № 207-7 оплата праці працівників підприємств, організацій і установ, відряджених у зону відчуження для виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження і запобіганням забрудненню навколишнього середовища, провадилась і III, II, І зонах небезпеки у 4-, 3-, 2- кратному розмірах тарифної ставки понад середньомісячну за робітну плату, яка відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи.

Такий висновок суду в повній мірі відповідає вимогам законодавства та ґрунтується на матеріалах справи.

У відповідності до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» № 12 від 24 жовтня 2008 року перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суд апеляційної інстанції повинен зясувати: чи враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти), якими мотивоване рішення , належними й допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримано та чи правильно застосовані норми матеріального права.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач ОСОБА_3 в 1986 році працював водієм першого класу в Богуславському РТП, правонаступником якого являється ПАТ «Богуславська сільгосптехніка» (а.с. 6-8).

Згідно наказу №42 від 07 травня 1986 року керівника Богуславського РТП, ОСОБА_3 було направлено у відрядження разом з водіями ОСОБА_4, ОСОБА_5 та іншими для вивозу худоби із Чорнобильського району строком з 08 травня 1986 року по 13 травня 1986 року із збереженням середнього заробітку по місцю роботи (а.с. 9).

В книзі про нарахування та виплату заробітної плати працівників Богуславського РТП за травень 1986 року зазначено, що ОСОБА_3 за даний період була нарахована заробітна плата в розмірі 324 крб. 11 коп. Олівцем проведено запис «в тому числі за роботу по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 93 крб. 04 коп.»

01 березня 2012 року позивачу ОСОБА_3 Київською обласною державною адміністрацією видано посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серії А №125224. Вкладка до посвідчення підтверджує, що ОСОБА_3 являється учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 3)

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії в зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку. одержаного в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", довідки про період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період видаються підприємствами, установами, організаціями за основним місцем роботи працівників або їх правонаступниками.

Суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, про видачу позивачу нової довідки про заробіток в зоні відчуження Чорнобильської АЕС, оскільки це вливає на розмір пенсії, яку він може отримати по інвалідності, що настала від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Обчислення вищевказаної пенсії по інвалідності за роботу в зоні відчуження був передбачений «Порядком обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України за № 523 від 30 травня 1997 року.

З 01 січня 2012 року набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою затверджено порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до листа Мінпраці, Мінчорнобиля і Мінфіну від 29.10.1992 року № 09-3751 у разі, якщо роботу в зоні відчуження оплатили неправильно, підприємство, установа, організація зобов'язані провести перерахунок заробітної плати.

Посилання апелянта на те, що відрядження, надане по справі суду не містить даних про роботу в зону відчуження, та відсутні підстави для нарахування пенсії позивачу від заробітної плати, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС є безпідставними та не можуть судом взяті до уваги, оскільки воно спростовується матеріалами справи та не відповідає суті позову.

Крім того, в суді першої інстанції були надані пояснення свідків, які підтвердили доводи позивача про те, що вони в період з 08 травня 1986 року по 13 травня 1986 року звозили худобу до с. Новошепеличі із навколишніх сіл Старі Шепеличі, Бенівка, Кошарівка Чорнобильського району, працювали не менше 12 годин в день. Потім вранці 13 травня 1986 року вони відвозили худобу із с. Новошепеличі до Житомирського м'ясокомбінату, а потім на Новоград-Волинський м'ясокомбінат.

При цьому суду позивачем не було надано належних доказів щодо преміювання працівників Богуславського РТП за період 1986 рік, тому суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні вимог позивача в цій частині.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову, тому, відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307-308, 313 315, 317, 319, 209, 218 ЦПК України , колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області відхилити.

Рішення Богуславського районного суду Київської області від 28 травня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: