Номер провадження: 22-ц/1590/577/2012
Головуючий у першій інстанції Чебан
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі Трошині К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні майном, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на додаткове рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 07 листопада 2011 року,

встановила:

У вересні 2009 р. ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про усунення їй перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення частини споруд, належних ОСОБА_4, в якому вказала, що відповідач володіє сусідньою земельною ділянкою, порушивши межі. Самовільно, без дотримання діючих будівельних норм та правил, встановив на частині належної їй земельної ділянки свої споруди, які заважають їй повною мірою користуватися своєю земельною ділянкою.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 386, 391 ЦК, просила усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, створені ОСОБА_4, зобовязавши його знести частину споруд, які знаходяться на її земельній ділянці, встановити межові знаки по межі розподілу земельних ділянок. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Заочним рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 25.10.10 р. позов задоволено. Усунуто перешкоди в користуванні земельною ділянкою ОСОБА_3 шляхом знесення самовільно будівництва ОСОБА_4, а саме: паркану із залізобетонних плит та частини будівлі літ. «А» і навісу літ. «а1». Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 504 грн..

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 26.11.10 р. заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 04.03.11 р. апеляційна скарга ОСОБА_4 задоволена частково. Рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 25.10.10 р. в частині задоволення позову ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самовільного будівництва ОСОБА_4 у вигляді частини будівлі літ. «А» і навісу літ. «а1» скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_3 в цій частині відмовлено. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 45,50 грн..

25.10.11 р. ОСОБА_3 подала до суду заяву про ухвалення додатково рішення, посилаючись на те, що в резолютивній частині рішення не вказано адресу розташування земельної ділянки та належного ОСОБА_4 паркану із залізобетонних плит (Т. 2, а. с. 11, 15).

Додатковим рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 07.11.11 р. заяву ОСОБА_3 задоволено частково. Другу частину резолютивної частини рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 07.11.11 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні майном, викладено в слідуючій редакції. Усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою ОСОБА_3 шляхом знесення самовільного будівництва ОСОБА_4, а саме паркану із залізобетонних плит, розташованого за адресою: Одеська область, Татарбунарський район, с. Лиман, курортна зона «Катранка», провулок (вулиця) Пісочна, № 1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить додаткове рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Посилається на те, що він є власником дачного будинку, розташованого за адресою - Одеська область, Татарбунарський район, с. Лиман (Лиманська сільська рада), провулок Піщаний, (Катранка) будинок 1 (один). В заяві про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_3 просить зазначити не існуючу адресу розташування земельної ділянки Одеська область, Татарбунарський район, с. Лиман, курортна зона «Катранка», провулок Пісчаний,1.

ОСОБА_3 письмових заперечень на апеляційну скаргу не надала. В апеляційному суді заперечувала проти задоволення скарги, вважаючи її необґрунтованою.

Відповідно до ст. 303 ЦПК колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши осіб які з'явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що предметом розгляду в судовому засіданні було дослідження місцезнаходження паркану із залізобетонних плит за адресою с. Лиман, курортна зона Катранка, вул. Пісочна № 1. Оскільки зазначена адреса не вказана в рішенні суду, то можливо винести додаткове рішення, зазначивши в ньому ці дані (Т. 2, а. с. 17 17 зворотна сторона).

Статтею 220 ЦПК передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Встановлено судом, що заочним рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 25.10.10 р., зміненим рішенням апеляційного суду Одеської області від 04.03.11 р., розглянуті всі позовні вимоги, визначено майно, яке підлягає знесенню, вирішено питання про розподіл судових витрат. Щодо місцезнаходження спірного паркану із залізобетонних плит, який підлягає знесенню в мотивувальній частині заочного рішення Татарбунарського районного суду від 25.10.10 р. (Т. 1, а. с. 130) вказано, що «Копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно підтверджується право власності на дачний будинок, розташований на пров Пісчаному,1 в с Лиман Татарбунарського району Одеської області за ОСОБА_4 (а. с. 15, 16)». В рішенні апеляційного суду Одеської області від 04.03.11 р. (Т. 1, а. с. 284) вказано, що «з 02.04.08 р. за ОСОБА_4 на праві власності, також у встановленому законом порядку, зареєстровано дачний будинок під № 1 в пров. Піщаному (Катранка) с. Лиман Татарбунарського району Одеської області (а. с. 15, 16)».

Оскільки адреса паркану, який необхідно знести, була предметом судового розгляду і вона вказана в мотивувальній частині рішення суду першої інстанції, то підстави для ухвалення додаткового рішення, передбачені ст. 220 ЦПК, відсутні. Питання щодо вказівки адреси паркану із залізобетонних плит, який підлягає знесенню, підлягає вирішенню в порядку, передбаченому ст. ст. 219, 221 ЦПК. При цьому колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції, що у витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно та свідоцтві про право власності на нерухоме майно вказано, що ОСОБА_4 є власником дачного будинку, розташованого за адресою Одеська область, Татарбунарський район, с. Лиман (Лиманська сільська рада), пров. Піщаний, (Катранка), буд.1, а не пров. Пісчаний, як це зазначено в заочному рішенні Татарбунарського районного суду Одеської області від 25.10.10 р..

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 307 ЦПК апеляційний суд за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції має право постановити ухвалу про скасування рішення, і постановити ухвалу про закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду. Однак, за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 220 ЦПК про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

На підставі вищевикладеного, колегія судів вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, а тому підлягає скасуванню з постановленням ухвали про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Додаткове рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 07 листопада 2011 року щодо визначення адреси знаходження земельної ділянки та паркану із залізобетонних плит - скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. Є. Федорова

ОСОБА_2