Справа № 2/0516/515/2012
У Х В А Л А

іменем України

"23" травня 2012 р. Суддя Дружківського міського суду Донецької області Гонтар А. Л. , розглянувши позовну заяву позивача ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про стягнення моральної та матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

21 травня 2012 р. до Дружківського міського суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної та матеріальної шкоди.

В позові ОСОБА_1 посилається на те, що 09.04.2012 року він подал в апеляційний суд через Костянтинівський міськрай суд заяву про визначення підсудності справи, в якому одній із сторін є судді. Але, його заява не була передана до Апеляційного суду, а замість цього суддя Малинов О.С. провів судове засідання без його участі.

Вважає, що такими діями судді, йому було заподіяно моральну та матеріальну шкоду.

Просить зобов'язати суддю Малинова О.С. передати його заяву до Апеляційного суду або вказати причину відмови та сплатити йому матеріальну та моральну шкоду.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 122 ЦПК України суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Як вибачається із змісту позовної заяви ОСОБА_1, його вимоги зводяться до ззобов'язання судді здійснити певні дії та відшкодувати шкоду, у зв'язку з допущенням процесуальних порушень, тобто з діяльністю, пов'язаною зі здійсненням правосуддя у справі, що перебувала у провадженні Костянтинівського міськрай суду.

Відповідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 р. № 8 «Про незалежність судової влади»зазначено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв із таким предметом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 р. № 6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів»судам розяснено, що у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є субєктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у звязку з розглядом судових справ.

Згідно статей 62, 126 і 129 Конституції України, матеріальна та моральна шкода, заподіяна при здійсненні правосуддя, відшкодовується державою лише безпідставно засудженій особі в разі скасування вироку як неправосудного; судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Отже, зазначеними положеннями Конституції України визначено, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, повязаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій (чи відшкодування моральної шкоди одночасно з оскарженням таких дій) до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

У звязку із викладеним розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду), повязаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено.

Таким чином, у відкритті провадження у такій справі слід відмовити на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК України.

На підставі наведено та керуючись ст.ст. 15, 122 ч.2 п.1, 208, 209, 210 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позивачу ОСОБА_1 відмовити у відкритті провадження у справі за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення моральної та матеріальної шкоди.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 05 днів після отримання копіі до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд.

Суддя: ОСОБА_3