Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі: ї

головуючого Приходька К.П.

суддів Голуб С.А .. ОСОБА_1

при секретарі Мариняко М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 05 грудня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Держкомзему у Бородянському районі Київської області, Новозаліської сільської ради Бородянського району Київської області, третя особа Бородянська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2011 року позивач звернулась до суду з названим позовом посилаючись на те, що 11.03.2010 року померла її мати ОСОБА_3 Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 0,1659 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. ОСОБА_3 все своє майно заповіла позивачу ОСОБА_2 та ОСОБА_4, але остання відмовилась від спадщини на користь позивача. ОСОБА_2 вчасно прийняла спадщину але оформити право власності на земельну ділянку не може у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на неї. Державний акт був виготовлений на ім»я ОСОБА_3, але остання не встигла його отримати у зв»язку зі смертю. Позивач просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на вказану земельну ділянку.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 5 грудня 201 1 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати, як необгрунтоване і таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та неправильним застосуванням норм процесуального права, і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та її представника, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наведених нижче міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.03.2010 року померла ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина до складу якої входить спірна земельна ділянка площею 0,1659 га, цільове призначення - ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Новозаліської сільської ради Бородянського району Київської області, а також житловий будинок в с.Залісся та грошові вклади з відповідними відсотками та нарахованими компенсаційними виплатами і 5 інших земельних ділянок.

Все своє майно ОСОБА_3 заповіла в рівних частках ОСОБА_4 та ОСОБА_2

ОСОБА_4 відмовилась від спадщини на користь ОСОБА_2

ОСОБА_2 у встановлений законом строк прийняла спадщину, звернувшись до нотаріальної контори із відповідною заявою і отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 на все спадкове майно окрім спірної земельної ділянки.

Свідоцтво про право на спадщину на спірну земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства було відмовлено у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на неї.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що право власності у спадкодавця на земельну ділянку не виникло, оскільки вона за життя не отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку і не зареєструвала його. Оскільки спадщиною є перехід прав і обов»язків спадкодавця до інших осіб, які виникли у спадкодавця і не припинились внаслідок його смерті, а у спадкодавця право власності на земельну ділянку не виникло, воно не може бути успадковане позивачами.

Судова колегія вважає такі висновки суду правильними виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців)

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (ч.І ст. 126 ЗК України).

з

Суд першої інстанції правильно застосував наведені норми матеріального права. В доводах апеляційної скарги апелянт погоджується із висновками в частині того, що у спадкодавця не виникло право власності на земельну ділянку. Разом з тим, апелянт вважає, що оскільки у спадкодавця виникло право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки і вона цим правом скористалась, замовивши технічну документацію із землеустрою, але не встигла отримати державний акт на право власності на земельну ділянку у зв»язку зі смертю, це право власності мало бути визнане за нею в порядку спадкування. Разом з тим апелянт не посилається на норми діючого законодавства, яке б надавало суду право визнавати право власності на майно без належної правової підстави.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦГІК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 5 грудня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді