АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження:22ц/2090/6626/2012р Головуючий 1 інст.-Донець О.В.

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2012 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного
суду Харківської області в складі:
головуючого судді Карімової Л.В.
суддів: Бурлака І.В.,
ОСОБА_2,
при секретарі Гопко А.М.,
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення суми за договором позики,
ВСТАНОВИЛА:
12 червня2009 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення за договором позики боргу в сумі 80 000 грн. та 3% річних в сумі 550 грн., а також моральної шкоди в сумі 15 000 грн.
Позивач зазначав, що 29.05.2008 року відповідач одержав від нього грошову суму в розмірі 55 000 грн. еквівалентну 11 000 доларів США, які зобовязання повернути до 01.03.2009 року, про що видав власноручно написану розписку, однак цього зобовязання не виконав. На його вимоги повернути борг ОСОБА_5 ухилявся від повернення коштів та зустрічі.
Посилається на те, що боргові гроші він збирав для себе для придбання квартири, однак у зв'язку з тим, що відповідач своєчасно не повернув борг, він не зміг придбати житло, порушився нормальний ритм його життя та стан здоровя, тому спричинену моральну шкоду ОСОБА_4 оцінив в сумі 15 000 грн.
Розгляд справи відбувся за відсутністю відповідача ОСОБА_5 на підставі вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України.
Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково: на його користь з ОСОБА_5 стягнуто: заборгованість за договором позики в сумі 80 000 грн., відсотки за прострочення грошового зобовязання в сумі 550 грн., 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди, витрати повязані з відправленням кореспонденції відповідачу в сумі 35 грн., отриманням довідок в БТІ в сумі 90 грн. та в банку в сумі 22,7 грн., а також витрати по сплаті державного мита в сумі 880грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 250грн., а всього стягнуто 86 827,7 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.
У липні 2012 року ОСОБА_3 син ОСОБА_5, який помер 05.08.2010 року, звернувся в порядку вимог ст.ст. 228-232 ЦПК України
до суду із заявою про перегляд вищевказаного заочного рішення районного суду та його скасування, посилаючись на те, що він є єдиним спадкоємцем після смерті батька, прийняв спадщину, і має відповідати за боргами спадкодавця відповідно до вимог чинного законодавства.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09.08.2012 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення цього суду від 26.10.2009 року залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2009 року, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність тих обставин, які суд вважав встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову ОСОБА_4
Вказує, що судом неправильно визначена сума боргу, яку отримав його батько за договором позики за офіційним курсом долару США, оскільки згідно розписки гроші були передані в національній грошовій валюті - гривні, а після чого визначено їх доларовий еквівалент, тому і повернення боргу повинно здійснюватися у гривні.
Зазначає, що районним судом без належних правових підстав стягнута на користь позивача моральна шкода за цим спором, а також сума боргу без надання позивачем ОСОБА_4 оригіналу розписки.
Посилається й на порушення судом вимог ст. 169 ЦПК України, оскільки ОСОБА_5 не отримував судові повістки, що потягло за собою порушення його прав та неправильне зясування обставин у справі і вплинуло на законність оскаржуваного рішення.
В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача адвокат ОСОБА_6 просить відхилити апеляційну скаргу та залишити оскаржуване рішення районного суду без змін, посилаючись на те, що воно відповідає вимогам матеріального та процесуального права, і апелянт ОСОБА_3 як спадкоємець зобовязаний задовольнити вимоги позивача як кредитора відповідно до вимог ст. 1282 ЦК України.
Вислухавши пояснення учасників процесу, що зявилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення районного суду зміні, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом (ч.2).
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у засіданні (ч.3).
Між тим оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам ст. 213 ЦПК України.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем на підтвердження укладеного з ОСОБА_5 договору позики та передачі грошей надана розписка відповідача, за якою останній взяв в борг 55 000 грн. ( що еквівалентно 11 000 доларам США) і не повернув ці кошти у визначений в розписці строк.
У зв'язку з цим та на підставі ст.ст. 1046-1047,1049,1051 ЦК України суд задовольнив позовні вимоги ОСОБА_4, стягнувши на його користь з ОСОБА_5 80 000 грн. за договором позики, 3% річних в сумі 550 грн. та понесені позивачем витрати по справі.
Задовольняючи частково позов про стягнення моральної шкоди в сумі 5 000 грн., районний суд вважав доведеними вимоги ОСОБА_4 про спричинення йому такими діями відповідача моральної шкоди.
Судова колегія не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи.
Останні свідчать про те, що згідно оригіналу боргової розписки (яку позикодавець ОСОБА_4 надав тільки в суді апеляційної інстанції) 29 травня 2008 року ОСОБА_5 взяв в борг у ОСОБА_4 55 000 гривень, зазначивши їх еквівалент в сумі 11 000 доларів США, зобовязавши повернути їх до 01 березня 2009 року.
Наявність у ОСОБА_4 вказаної боргової розписки свідчить про те, що ОСОБА_5 отримав кошти від позикодавця та не виконав своїх зобовязань за цим договором позики.
Крім того, вираховуючи відповідно до ст. 625 ЦПК України суму процентів за прострочку боргового зобовязання, позивач виходив саме із суми боргу 55 000 гривень, а не від еквіваленту долару США на час застосування цієї норми права.
За таких обставин судова колегія вважає, що сума боргу, яка підлягала стягненню на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_5 на підставі ст.ст. 1049-1050 ЦК України, складала 55 000 грн. та 3% річних відповідно до вимог ст. 625 ЦК України в сумі 550 грн., тому позовні вимоги ОСОБА_4 в цій частині підлягають задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції зміні.
Також підлягає зміні відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України рішення суду першої інстанції і в частині відшкодування позивачу судових витрат по оплаті судового збору в сумі 880 грн., оскільки позовні вимоги задовольняються частково, розмір цих витрат зменшується до 555 грн.50 коп.
Судова колегія також вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають, виходячи з того, що правовідносини, які склалися між сторонами є договірними, а укладений між ними договір позики не передбачав відшкодування такої шкоди.
При цьому посилання позивача та його представника адвоката ОСОБА_6 на те, що відповідно до вимог ч.4 ст. 611 та ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню особою, яка її завдала, є безпідставними.
Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України правові наслідки порушення зобовязання ( в тому числі відшкодування моральної шкоди) настають лише при порушенні зобовязань, які обумовлені договором або законом.
Між тим ОСОБА_4 не надано до суду доказів, які відповідно до ст.ст. 58-60 ЦПК України свідчили б про наявність договору між ним та ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди за невиконання умов договору позики, який вони уклали.
Вимоги ст. 1167 ЦК України не можуть застосовуватися до виниклих між сторонами договірних правовідносин, оскільки ця норма права регулює деліктні відносини.
У звязку з зазначеним рішення районного суду в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 моральної шкоди в сумі 5000 грн. підлягає скасуванню з відмовою позивачу у задоволенні цих вимог.
Відповідно до ст.ст. 74,76 ЦПК України виклики особи, яка бере участь у справі, здійснюється судом.
Витрати сторін, що повязані з явкою до суду, із залученням свідків, спеціалістів тощо врегульовані статтями 85-86 ЦПК України, однак ці норми права не містять вимог по відшкодуванню витрат на надсилання стороною судових повісток іншій стороні.
За таких обставин рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 витрат, повязаних з відправленням судової кореспонденції відповідачу в сумі 35 грн. не ґрунтується на законі і підлягає скасуванню з відмовою позивачу у задоволенні цих вимог.
Рішення районного суду в частині стягнення на користь ОСОБА_7 витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 250 грн., витрат на отримання довідок в сумі 112грн.70 коп. відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України і підлягає залишенню без змиін.
Як встановлено судом та не оспорюється сторонами боржник ОСОБА_5 помер 05 серпня 2010 року.
Апелянт ОСОБА_3 є сином померлого та його єдиним спадкоємцем першої черги, прийняв спадщину, що підтверджується й копією рішення Київського районного суду м. Харкова від 02.08.2011 р., яке набрало законної сили і не скасовано в установленому законом порядку.
Відповідно до вимог ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність ОСОБА_5 припинилася у момент його смерті.
Відповідно до вимог ст.ст. 1216, 1282 ЦК України на спадкоємця ОСОБА_3 покладається обовязок задовольнити вимоги кредитора ОСОБА_4 в межах вартості майна, одержаного в спадщину.
Виходячи з наведеного, судова колегія вважає необхідним стягнути визначені в цьому рішенні боргові суми та витрати, понесені ОСОБА_4 за цим позовом, з ОСОБА_3
Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія
ВИРІШИЛА:
Апеляційну скаргу задовольнити частково.
Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2009 року змінити.
Скасувати заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2009 року в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 моральної шкоди в сумі 5000 гривнів та витрат, повязаних з відправленням кореспонденції відповідачу в сумі 35 гривнів та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 про стягнення цих витрат та моральної шкоди.
Зменшити стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суми боргу з урахуванням 3% річних за прострочення грошового зобовязання з 80 550 грн. до 55 550 (пятдесят пять тисяч пятсот пятдесят пять) гривень, задовольнивши позов ОСОБА_4 в цій частині частково.
Зменшити стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрат на оплату судового збору з 880 гривень до 555 (пятсот пятдесят пять) гривень 50 копійок.
В іншій частині рішення районного суду залишити без змін.
Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.
Головуючий : Судді: