Справа № 0217/479/2011 Провадження № 22-ц/0290/238/2012Головуючий в суді першої інстанції:ОСОБА_1
Категорія: 27 Доповідач: Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2012 м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючої судді Шемети Т.М.,

суддів Чуприни В.О., Марчук В.С.,

при секретарі Агеєвій Г.В.,

з участю позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ПАТ АК промислово-комерційний банкдо ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по процентах згідно кредитного договору, -

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 07.12.2011 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що з відповідачем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 06-2.1/638 від 18.08.2006 року в сумі 43 000 Євро. Проценти за користування кредитом встановлені в розмірі 13 % річних, а відповідно до п.6.5 Кредитного договору, при порушенні встановленого строку погашення кредиту Позичальник сплачує проценти за користування кредитом з розрахунку 33% річних. У забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором було укладено 18.08.2006 року договір поруки з ОСОБА_5, який несе солідарну відповідальність за виконання зобовязання. В звязку з невиконанням зобовязання по Кредитному договору рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 13.05.2009 року з відповідачів було достроково стягнуто суму кредиту та проценти за його користування в розмірі 26 519, 56 Євро (25 824 Євро тіло кредиту 695,56 Євро проценти за користування кредитом за період з 01.08.2008 року по 13.05.2009 року включно). Однак вказане рішення суду не виконується, кредит не погашається, а тому за період з 01.06.2009 року по 20.03.2011 року заборгованість по процентах складає 11 057, 39 Євро.

По справі 07.12.2011 року Немирівським районним судом Вінницької області було прийнято рішення, яким позовні вимоги задоволено повністю: стягнуто солідарно з с Г.В., ОСОБА_5 на користь ПАТ АК промислово-інвестиційний банкв особі філії Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Вінниця заборгованість за процентами згідно кредитного договору № 06-2.1/638 від 18.08.2006 року у розмірі 11 057, 39 євро, що еквівалентно 118 332 грн. 56 коп. та судові витрати в розмірі 1 358 грн.05 коп..

Вказане судове рішення оскаржується в апеляційному порядку представником відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4, який просить рішення суду скасувати та закрити провадження у справі, стягнути з позивача понесені відповідачем судові витрати. Апелянт посилається на те, що суд однобічно оцінив докази по справі, не врахував, що одностороння зміна розміру процентної ставки є неприпустимою, згідно закону України Про захист прав споживачів, який підлягає застосуванню в даному випадку, надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється. Фактично п.6.5 Договору, на який посилається позивач, визначає розмір неустойки, а не збільшення розміру відсотків, причому вказаний пункт є незрозумілим, нечітко прописаний, вносить неясність в договірні відносини. Відповідач ОСОБА_3 подану представником апеляційну скаргу підтримала з викладених у ній підстав та просить її задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності, тощо), що мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Так, суд першої інстанції, постановляючи рішення про задоволення позову, виходив з того, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 06-2.1/638 від 18.08.2006 року в сумі 43 000 Євро. Проценти за користування кредитом встановлені в розмірі 13 % річних, а відповідно до п.6.5 Кредитного договору, при порушенні встановленого строку погашення кредиту - 33% річних. У забезпечення виконання основного зобовязання 18.08.2006 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_5 було укладено договір поруки № 06-3.3/640. Порушення зобовязань по поверненню кредиту ОСОБА_3 підтверджується рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 13.05.2009 року, згідно якого з відповідачів було достроково стягнуто суму кредиту та проценти за його користування в розмірі 26 519, 56 Євро (25 824 Євро тіло кредиту 695,56 Євро проценти за користування кредитом за період з 01.08.2008 року по 13.05.2009 року включно). З того часу відповідачі кредит не повернули. Суд вірно виходив з того, що в даному випадку і позичальник, і боржник несуть солідарну відповідальність, а зобовязання має виконуватись належним чином. Адже наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки належним виконанням зобовязання є виконання, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання (ст. 599 ЦК України). Тому в цій частині аргументи апеляційної скарги є безпідставними.

Апелянт посилається на одностороннє збільшення банком відсоткової ставки за кредитним договором, однак це не відповідає фактичним обставинам справи: як вбачається з умов договору кредиту ( а.с. 5-7), його умови змінені не були і п.6.5 Кредитного договору, який вказує, що при порушенні встановленого строку погашення кредиту Позичальник сплачує проценти за користування кредитом з розрахунку 33% річних, - був включений в умови договору при його підписанні.

-2-

Посилання апелянта на те, що встановлення 33 відсотків річних при простроченні зобовязання - це фактично відповідальність за невиконання зобовязань та суперечить вимогам ст. 625 ЦК України, не заслуговує на увагу, так як згідно ч.2 ст. 625 ЦПК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В даному випадку розмір процентів встановлений договором, виконання зобовязання по якому на момент звернення порушене.

Апелянт вказує на те, що в даному випадку підлягає до застосування закону України Про захист прав споживачів, згідно якого надання споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється. Дійсно згідно частини першої статті 11 Закону України Про захист прав споживачівнадання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється. Однак вказана норма була прийнята згідно Закону України від 22 вересня 2011 року № 3795-VІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг, який набрав чинності 16.10.2011 року. Згідно п.2 Прикінцевих положень вказаного закону, його дія не поширюється на кредитні договори, укладені до набрання ним чинності, а тому застосуванню в даному випадку не підлягає. Також слід зазначити, що відповідач ОСОБА_3 зверталася до суду з позовом про визнання п.2.1 кредитного договору недійсним (пункт, що визначає валюту зобовязання) та рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 29.09.2011 року в задоволенні позову було відмовлено (а.с.62), рішення набрало законної сили 16.10.2011 року.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи справу за апеляційною скаргою на оскаржуване рішення, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив фактичні обставини у справі, подані сторонами докази. Судом першої інстанції виконані вимоги ст. 212 ЦПК України, судове рішення мотивовано, наведене в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовує, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 07.12.2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: Т.М.Шемета

Судді: В.О.Чуприна

ОСОБА_6