Савранський районний суд Одеської області
Справа № 2-360/11 р.
Провадження № 2/1525/73/12 р.
РІШЕННЯ

ІМЯМ УКРАЇНИ

10 січня 2012 року. Савранський районний суд Одеської області

в складі: головуючого-судді Лепехи В.А.,

при секретарі Шаповал Н.Г., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Саврань справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Савранський завод продовольчих товарів»смт. Саврань Одеської області про стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Савранський завод продовольчих товарів»про стягнення грошових коштів.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між ним та відповідачем в 2008 році був укладений договір поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, на виконання умов якого позивачем в період з березня місяця 2008 року по жовтень місяць 2009 року було сплачено відповідачу в якості поворотної безвідсоткової фінансової допомоги грошові кошти на загальну суму 1 075 500 (один мільйон сімдесят пять тисяч пятсот) грн. 00 коп. Строк повернення допомоги був визначений сторонами при укладенні договору, обидва примірники якого зберігаються у відповідача, внаслідок чого позивач позбавлений можливості надати його. 30 вересня 2011 року позивач звернувся до відповідача з вимогою щодо повернення всієї суми заборгованості, однак відповіді на дане звернення не отримував, грошові кошти повернуті не були.

В судовому засіданні додатково повідомив, що виходячи із вчинення відповідачем дій, що свідчать про визнання свого боргу, зокрема включення у бізнес-план товариства повернення фінансової допомоги у розмірі 1 075 500 грн. 00 коп. у квітні місяці 2011 року строк перебігу позовної давності розпочався 01 травня 2011 року, причиною тривалого не звернення з вимогами щодо повернення грошових коштів вказав перебування в числі учасників відповідача та обіймання керівних посад.

Представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 проти позову заперечував. Щодо вимог про стягнення грошових коштів в розмірі 450 000, 00 грн. відповідачем було подано заяву про застосування строків позовної давності, в якій відповідач, посилаючись на укладення з позивачем договорів безвідсоткової фінансової допомоги в усній формі без визначення строків повернення такої допомоги протягом березня вересня місяців 2008 року, просив відмовити у задоволенні позову в цій частині посилаючись на сплив строків позовної давності. Щодо грошових коштів, отриманих у 2009 році, відповідач у своїх запереченнях посилається на те, що листом відповідача від 01.10.2009 року позивачу було запропоновано надати відповідачу безповоротну фінансову допомогу строком на 10 років без права дострокового витребування у сумі 625 000, 00 грн., які внести в касу підприємства до 09.10.2009 року. Позивачем вказана пропозиція була виконана, гроші було внесено у повному обсязі. Виходячи з того, що десятирічний строк повернення позики закінчується лише в 2019 році, і у позивача не виникло права вимагати повернення коштів, а також з урахуванням заяви про застосування строків позовної давності відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Під час судового розгляду додатково повідомив, що відображення у бізнес-плані відповідача строків повернення суми фінансової допомоги не є дією, спрямованою на повернення суми позики, а укладення договору позики з позивачем на загальну суму 625 000, 00 грн. доводяться діями позивача щодо сплати вказаної суми в касу підприємства.

Представник відповідача ОСОБА_3 з вищевикладених підстав просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши осіб, які приймали участь у судовому засіданні, проаналізувавши усі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних причин.

Судом встановлено, що позивачем було сплачено відповідачу наступні суми грошових коштів в якості поворотної безвідсоткової фінансової допомоги: 06 березня 2008 року 100 000, 00 грн., 27 березня 2008 року 90 000, 00 грн., 17 квітня 2008 року 5 000, 00 грн., 07 травня 2008 року 8 000, 00 грн., 16 травня 2008 року 39 100, 00 грн., 19 травня 2008 року 46 231, 00 грн., 22 травня 2008 року 11 669, 00 грн., 27 травня 2008 року 30 328, 00 грн., 19 червня 2008 року 2 000, 00 грн., 02 липня 2008 року 100 000, 00 грн., 17 вересня 2008 року 17 672, 00 грн., 05 жовтня 2009 року 553 000, 00 грн., 06 жовтня 2009 року 72 500, 00 грн. Всього позивачем було сплачено відповідачу в якості поворотної безвідсоткової фінансової допомоги грошові кошти на загальну суму 1 075 500, 00 грн.

Відносини позики є відносинами, що згідно ст. 1 ЦК України регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 4 ЦК України, Цивільний кодекс є основним актом цивільного законодавства. Разом з тим, актами цивільного законодавства є також інші закони України. Відтак, цивільні правовідносини регулюються також вимогами, встановленими іншими законами.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України, істотними умовами є умови щодо предмету договору, умови, що визначені законом як істотні, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств», що діяв в 2008 2009 роках, однією з істотних умов договору поворотної фінансової допомоги встановлено визначення строку, на який надається така допомога. Відтак, строк надання поворотної фінансової допомоги є істотною умовою договору про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, визначеною законом як істотна умова для договорів такого виду. У зв'язку з цим твердження відповідача про те, що строк надання безвідсоткової фінансової допомоги не є істотною умовою такого договору судом до уваги не беруться.

З'ясовуючи питання щодо погодженого сторонами строку надання безвідсоткової фінансової допомоги суд виходить з наступного. Відповідно до п.п. 11.3.10.2, 11.3.10.34 Статуту відповідача, до повноважень Наглядової ради входить затвердження за поданням директора бізнес-планів товариства, в тому числі - бюджету. Як вбачається з бізнес-плану відповідача на 2010-2011 роки, на квітень місяць 2011 року було заплановано здійснення відповідачем погашення отриманих позик (фінансової допомоги) у розмірі 1 075 500, 00 грн. Як було зясовано судом, і не заперечується сторонами, до квітня місяця 2011 року позивач був головою Наглядової ради відповідача. Суд доходить висновку про те, що позивачу було відомо про встановлення відповідачем строку повернення поворотної безвідсоткової фінансової допомоги в квітні місяці 2011 року, а відповідно про погодження сторонами вказаного строку. Стосовно зауважень відповідача про те, що вказані платежі передбачали повернення інших позик, ніж позика надана позивачем, зокрема позик що планувалось отримати в лютому та грудні місяцях 2011 року, суд зазначає наступне. Як вбачається з бізнес-плану, в ньому йдеться про повернення вже отриманих на момент затвердження бізнес-плану позик. Позики, про які вказує відповідач у своїх запереченнях, на момент підготовки та погодження бізнес-плану відповідача ще не були отримані, а також не було визначено жодних умов їх отримання, зокрема строків повернення. Відтак, повернення позик щодо яких не встановлено строків їх отримання, не могли знайти свого відображення у бізнес-плані відповідача. Також, на підтвердження того, що в квітні місяці 2011 року було заплановано повернення саме коштів позивачу свідчить факт точної відповідності суми, запланованої відповідачем до повернення суми внесеної позивачем поворотної безвідсоткової фінансової допомоги.

Щодо твердження відповідача про відсутність протоколу Наглядової ради, у відповідності до якого здійснюється погашення фінансової допомоги в квітні місяці 2011 року, суд зазначає, що з наданих документів вбачається, що даний протокол є необхідним в якості підстави саме здійснення виплати грошових коштів, але жодним чином не впливає на встановлення строку повернення таких коштів. З огляду на викладене суд доходить висновку, що сторонами було погоджено повернення сум поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, сплаченої позивачем, на квітень місяць 2011 року. Жодних доказів, які б спростовували дану обставину, сторонами під час розгляду справи не надано.

Також судом взято до уваги ту обставину, що відповідно до статуту відповідача позивачу належить частка в розмірі 30 % у статутному капіталі відповідача. З пояснень позивача вбачається, що в листопаді місяці 2011 року позивач звернувся до відповідача з заявою про вихід з числа учасників відповідача. Зазначені обставини визнаються сторонами і не заперечуються. Як власнику частки у статутному капіталі відповідача, позивачу належали права на участь у управлінні товариством шляхом участі в загальних зборах відповідача. Відповідно до п. 11.2.2 статуту відповідача загальні збори мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства. Отже, до моменту виходу з учасників товариства позивач був вправі ініціювати вирішення питання повернення сплаченої ним безвідсоткової фінансової допомоги шляхом прийняття відповідного рішення загальними зборами відповідача, і необхідності у захисті його прав в судовому порядку у нього не виникало. Однак, з виходом із числа учасників відповідача позивач втратив вказане право, внаслідок чого єдиним способом захисту його прав залишилось звернення до суду за таким захистом. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання поважними причин пропущення позовної давності і про те, що порушене право позивача в будь-якому випадку підлягає захисту. З огляду на викладене, суд також не знаходить підстав для задоволення заяви відповідача про застосування строків позовної давності.

Даючи оцінку запереченням відповідача щодо внесення позивачем грошових коштів в розмірі 625 000, 00 грн. на підставі листа відповідача від 01.10.2009 року суд виходить з наступного.

Статтею 208 ЦК України передбачена обовязкова письмова форма правочинів, укладених між фізичною та юридичною особою.

З положень ст. 207 вбачається, що обов'язковою умовою правочину є вільне волевиявлення сторони правочину, яке засвідчується шляхом підписання правочину.

Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження підписання позивачем правочину щодо надання останнім поворотної безвідсоткової фінансової допомоги на підставі листа відповідача від 01.10.2009 року.

Також, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що вказаний лист був наданий позивачу і дії позивача були вчинені на виконання саме умов, викладених у зазначеному листі відповідача. Суд, також бере до уваги заперечення позивача щодо отримання вказаного листа і відсутність доказів, які б підтверджували таке отримання. Виходячи з викладеного, суд не знаходить доказів на підтвердження посилань відповідача на укладення договору позики на умовах, викладених у листі відповідача від 01.10.2009 року.

На підстав всього вищевикладеного суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 16, ч. 5 ст. 267, 509, 526, 1046-1053 ЦК України, статтями 10, 11, 60, 79, 118-119, 209, 213-215, 218 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

1. Визнати причини пропущення ОСОБА_1 строку позовної давності поважними.

2. Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі. 3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Савранський завод продовольчих товарів», яке розташоване в смт. Саврань вул. Степова, 1, Одеської області, на користь ОСОБА_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_1, грошові кошти в розмірі 1075500 (один мільйон сімдесят пять тисяч пятсот) гривень.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Савранський завод продовольчих товарів»на користь ОСОБА_1 сплачене нею при зверненні до суду держмито в розмірі 1700 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення через Савранський районний суд Одеської області.

Суддя В.А.Лепеха.