АПЕЛЛЯЦИОННЫЙ СУД ДНЕПРОПЕТРОВСКОЙ ОБЛАСТИ

Справа 2/413/401/12 Головуючий у 1 інстанції
Провадження 22-ц/491/847/12 ОСОБА_1
Категорія 51 (1) Доповідач Барильська А.П.
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 березня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Барильської А.П.,
суддів Грищенко Н.М., Савіна Г.О.,
при секретарі Євтодій К.С.,
за участю: представника позивача ОСОБА_2,
представника відповідача - Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» - ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє за довіреністю в інтересах позивача ОСОБА_4, на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 січня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про визнання наказу незаконним, стягнення середнього заробітку за час переведення , відшкодування моральної шкоди, -
В С Т А Н О В И Л А:
У липні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі ПАТ «ЦГЗК») після уточнення позовних вимог просив суд визнати незаконним наказ № 353 від 14.04.2011 року, зобовязати ПАТ «ЦГЗК» поновити його на посаді електрогазозварника у карєрі 5 розряду на дільниці внутрішнього транспорту циклічно- поточної технології № 2 Глеюватського карєру за повною штатною одиницею, допустити рішення в частині поновлення на роботі до негайного виконання з 14 квітня 2011 року, стягнути з відповідача на його користь різницю в заробітку за час переведення в сумі 21 407,46 грн., стягнути компенсацію моральної шкоди в сумі 10 000 грн.(а.с.58)
В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що він 30 січня 2011 року ознайомився з наказами № 1490 від 20 вересня 2010 року «Про зміну в організації виробництва та праці Глеюватського карєру» , а також розпорядженням № 1048 від 23 вересня 2010 року «Про попередження працівників Глеюватського карєру про зміну істотних умов праці» , з яким був ознайомлений 14 лютого 2011 року та наказом № 72 від 25 січня 2011 року «Про зміну в реорганізації виробництва та праці Глеюватського карєру». Вважає, що зазначені накази та розпорядження втратили чинність , у звязку з тривалим проміжком часу та прийняттям наказу , яким змінено дату істотних умов праці з 01 грудня 2011 року на 04 березня 2011 року, проте зміни відбулися лише 15 квітня 2011 року. Зазначає, що заяву від 14 квітня 2011 року про погодження зі зміненими умовами праці написав під тиском. Вважає своє переведення на роботу із зміненими умовами незаконним.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від11 січня 2012 року ОСОБА_4 відмовлено в задоволенні позовних вимог до ПАТ «ЦГЗК» про визнання наказу незаконним, стягнення середнього заробітку за час переведення, відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє за довіреністю в інтересах позивача ОСОБА_4, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права , ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового та прийняття окремої ухвали у відношенні головуючого судді.

Зокрема, на його думку, суд неправомірно відмовив в задоволенні позовних вимог, не врахував, що з наказом про зміну в організації виробництва та з розпорядженням про попередження працівників про зміни істотних умов праці позивач був ознайомлений не 14 лютого 2011 року, як зазначив суд , а 30 січня 2011 року.

Також, суд не звернув увагу на те, що після 04 березня 2011 року змін в організації виробництва та праці не відбулося, у звязку із чим, вважав, що продовжує працю за старими умовами.

Крім того, не враховано що ОСОБА_4І, надав свою згоду на роботу у змінених умовах під тиском начальника відділу кадрів.

Вважають, що судом завершено провадження у справі без вирішення питання по заявлених клопотаннях та без промови у дебатах позивача та його представника.

В запереченнях на апеляційну скаргу ПАТ «ЦГЗК» просить рішення суду, як законне та обґрунтоване залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 працював електрогазозварником на дільниці внутрішнього транспорту циклічно-поточної технології № 2 Глеюватського кар'єру ПАТ «ЦГЗК».

Згідно наказу № 1490 від 20 вересня 2010 року «Про зміну в організації виробництва та праці Глеюватського кар'єру, через необхідність удосконалення системи виконання капітальних ремонтів технологічного обладнання Глеюватського кар'єру проведено зміни в організації виробництва.

На виконання вищезазначеного наказу по підприємству видано розпорядження №1048 від 23 вересня 2010 року «Про попередження працівників Глеюватського кар'єру про зміни істотних умов праці», згідно якого вирішено змінити умови праці працівників, в тому числі, позивачу ОСОБА_4 шляхом зміни режиму роботи на однозмінний режим роботи при одноденному робочому тижні (тривалість зміни 2 години кожної середи тижня) згідно п.153 режимів роботи працівників ВАТ ЦГЗК , додаток № 1.1.2 до Правил внутрішнього трудового розпорядку, колективного договору на 2010-2011 рік. Копію даного розпорядження ОСОБА_4 отримав особисто 14 лютого 2011 року. (а.с.39 зворот)

Наказом № 72 від 25 січня 2011 року внесено зміни до пунктів 1 та 2 наказу №1490 від 20.09.2010 року, а саме, змінено дату введення , виведення штатних одиниць та дату зміни істотних умов праці з 01.12.2010 року на 04.03.2011 року. З даним наказом ОСОБА_4І, ознайомився особисто 30.01.2011 року (а.с.41).

Заявою від 14.04.2011 року позивач ОСОБА_4 погодився працювати на ПАТ ЦГЗК за новими умовами праці. (а.с.43)

Відмовляючи ОСОБА_4 з задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що ПАТ ЦЗК правомірно, із врахуванням ст.32 КЗпП, змінено істотні умови праці для ОСОБА_4 з 15 квітня 2011 року, так як він був ознайомлений з наказом 14 лютого 2011 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Проведення власником заходів щодо зміни організації виробництва і праці це виключне повноваження власника, проте такі зміни не повинні означати примусу до праці, у звязку з чим ч. 3 ст. 32 КЗпП України покладено на власника обовязок попередити працівника за два місяці про майбутні зміни в організації виробництва і праці, а також про зміни істотних умов його праці, що викликаються змінами в організації виробництва і праці. Попередження це пропозиція працівникові продовжувати роботу після того, як власник з додержанням встановленого строку змінить істотні умови праці. Працівник може цю пропозицію прийняти і продовжувати роботу при змінених істотних умовах праці, а може відмовитися від продовження роботи у звязку із змінами істотних умов праці.

Наказом № № 1490 від 20 вересня 2010 року ПАТ «ЦГЗК» «Про зміни в організації виробництва та праці «Про зміну в організації виробництва та праці Глеюватського кар'єру, через необхідність удосконалення системи виконання капітальних ремонтів технологічного обладнання Глеюватського кар'єру проведено зміни в організації виробництва, що потягло зміни істотних умов праці, зокрема позивача ОСОБА_4

23 вересня 2010 року адміністрацією відповідача було видано розпорядження №1048 «Про попередження працівників Глеюватського кар'єру про зміни істотних умов праці», згідно п.1.6 якого вирішено змінити умови праці працівників, в тому числі ОСОБА_4 шляхом зміни режиму роботи на однозмінний режим роботи при одноденному робочому тижні.

Копію даного розпорядження для ознайомлення вручено ОСОБА_4 14 лютого 2011 року (а.с.39 зворот), що підтверджено його підписом.

Пунктом 2.2 розпорядження передбачено введення змін істотних умов праці (для кожного із зазначених в розпорядженні працівника) через два місяці після ознайомлення працівників (а.с.38).

Пунктом 2.3. розпорядження передбачено, що до встановлення нових істотних умов праці збережено зазначеним працівникам існуючи умови праці, режим роботи та оплату праці.

Колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не грунтується на законі доводи представника позивача про те, що зміни істотних умов праці за професією ОСОБА_4 до 04 березня 2011 року не відбулися, що на його думку, свідчить про роботу за старими умовами.

Згідно ст.32 КЗпП про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Дані вимоги закону було дотримано відповідачем, що підтверджено матеріалами справи.

Крім того, також спростовується матеріалами справи доводи представника позивача про ознайомлення ОСОБА_4 із розпорядженням 30 січня 2011 року, оскільки власноруч ОСОБА_4 на зворотньому аркуші розпорядження (а.с.39) зазначено, що копія розпорядження ним отримана 14 лютого 2011 року.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги представника позивача про те, що заяву про погодження працювати зі зміненими умовами праці ОСОБА_4 написав під тиском, оскільки відповідно п.3 розпорядження № 1048 від 23.09.2010 року начальника відділу кадрів у разі відмови зазначених працівників від продовження роботи в нових умовах, у зв'язку зі змінами істотних умов праці трудові договори з ними припинити через два місяці після ознайомлення з розпорядженням відповідно до п.6 ст.36 КЗпП України, тому вибір позивача був вільний , до написання заяви його ніхто не примушував.

Інші доводи позивача та його представника колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду по їх оцінці і відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України юридичного значення для вирішення справи не мають.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції відповідно ст.308 ЦПК України - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє за довіреністю в інтересах позивача ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 січня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: