Броварський міськрайонний суд Київської області
========================================================================
Справа № 2-4157/11
Провадження № 2/1007/466/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2012 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючої судді Радзівіл А.Г.

при секретарі Сулоєвій A.A.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на частку в спадковому майні, визнання частково недійсним заповіту, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 3/5 частки спірного будинку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить встановити факт прийняття нею спадщини шляхом фактичного управління майном після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на Ул частину житлового будинку АДРЕСА_1, визнати частково недійсним заповіт на ім'я ОСОБА_2 від імені ОСОБА_4 в розмірі % частини будинку.

Свій позов обґрунтовує тим, що її батьки ОСОБА_4 та мати ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, під час якого за спільні кошти збудували житловий будинок з надвірними будівлями на земельній ділянці, яка була виділена під будівництво за адресою АДРЕСА_1 за рішенням виконкому Броварської міської ради депутатів трудящих № 277 від 31 липня 1968 року на ОСОБА_4

12 лютого 1973 року Броварським міським комунгоспом на ім'я ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок, яке було зареєстровано в Броварському БТІ за № 3735.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер.

Позивач зазначає, що вона в шестимісячний строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька. В нотаріальній конторі їй повідомили, що батько ОСОБА_4 залишив заповіт у 2008 році на все належне йому майно на день смерті на ім'я ОСОБА_2

Позивач з цим не погодилась та вказує на те, що спірний будинок був побудований під час зареєстрованого шлюбу між її батьками, а тому її мати ОСОБА_3 мала право на половину будинку, з урахуванням цієї обставини, позивач звернулась до відповідача з проханням вирішити питання про визнання за нею право власності на 1А частину спірного будинку, також враховуючи що в спірному будинку їх батьками їй та членам її сім'ї були виділені приміщення для постійного проживання № 7 - 115 кв.м., № 8-24 кв.м., № 9 - 5,7 кв.м., №10-11,3 кв.м., а також з урахуванням тієї обставини, що вона на день смерті матері проживала в спірному будинку, на протязі 6-ти місяців після смерті матері фактично управляла спадковим майном, тому вона вважає, що фактично прийняла спадщину. Позивач також зазначила, що в приміщеннях будинку, які їй виділили батьки для постійного проживання знаходиться майно, в будинку залишився проживати її син.

Крім того, із дозволу батька самочинно були збудовані нею прибудова № 2-4 - 7,4 кв.м., 2-1 - 5,2 кв.м., 2-1 - 3,3 кв.м., про це не заперечує і відповідач, але не бажає оформити % частки будинку на позивача.

В ході розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги та просила суд встановити факт прийняття нею спадщини шляхом фактичного управління майном після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1А частину житлового будинку АДРЕСА_1; визнати частково недійсним заповіт на ім'я ОСОБА_2 від імені ОСОБА_4 в частині % частини будинку, а також визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/5 частин спірного будинку виданого на ім'я відповідачки ОСОБА_2, яке видане ОСОБА_5 міською державною нотаріальною конторою 14 жовтня 2011 року за № 1-3069 у розмірі % частини будинку. При подачі уточнень зазначила, що вона у 1995 році почала проживати із ОСОБА_6 в його помешканні, але в червні 1996 року вже повернулась додому до батьків в будинок АДРЕСА_1. У листопаді 1996 року її син ОСОБА_14, який мешкав разом із нею в будинку батьків, пішов в армію, в цей же день вони примирились із першим чоловіком - батьком синів, з яким вона була розлучена. Проживала із ОСОБА_7 до літа 1997 року, після чого із-за пияцтва припинила з ним сумісне життя і він пішов із спірного будинку. В цей же час мати починає хворіти і ІНФОРМАЦІЯ_1 помирає. На день смерті матері позивач проживала у спірному будинку разом із сином ОСОБА_4.

Після того, як виповнився рік з дня смерті матері, позивач у березні 1999 року вступила у шлюбні відносини з ОСОБА_9 і проживала з ним у спірному будинку. У жовтні 2000 року син ОСОБА_4 пішов до армії. У серпні 2000 року відповідач ОСОБА_2 прийшла проживати до спірного будинку, а оскільки між нею, її дітьми та відповідачкою ОСОБА_2 та її дітьми виникали сварки, позивач змушена була у 2001 році разом із чоловіком ОСОБА_9 залишити будинок та перейти проживати на квартиру. У 2003 році після побиття її ОСОБА_9 вона перейшла проживати до спірного будинку, де у 2005 році з дозволу батька розпочато будівництво прибудови до будинку. У 2006 році позивач вийшла заміж за ОСОБА_10. з яким проживає разом і по сьогодні.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити. Просили відмовити в задоволенні заяви про застосування строків позовної давності за безпідставністю.

Відповідач та її представник позовні вимоги не визнали в повному обсязі, заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що спадщину після смерті матері ОСОБА_3 прийняли тільки вона та її батько ОСОБА_4, подавши про це письмові заяви до нотаріальної контори. Відповідач зазначає, що оскільки її подружнє життя не склалося, то вона в кінці 1997 року повернулась проживати до своїх батьків, де проживає і по сьогоднішній день за адресою АДРЕСА_1.

11 грудня 1997 року ОСОБА_3 прооперували в Національному інституті хірургії та трансплантологии ім. О.О. Шалімова. В період до 19 грудня 1997 року вона перебувала з матір'ю в лікарні, де надавала необхідну медичну допомогу по догляду за нею. 19 грудня 1997 року вона забрала її з лікарні додому в АДРЕСА_1, де і надалі її доглядала.

19 січня 1998 року ОСОБА_3 в тяжкому стані забрали до Броварської ЦРЛ, 22 січня забрали із лікарні, а ІНФОРМАЦІЯ_1 вона померла.

Відповідач вказує на те, що вони з батьком прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 тим, що були зареєстровані та фактично проживали до відкриття спадщини і протягом шести місяців після відкриття спадщини за вказаною вище адресою, тобто фактично вступили в управління майном, фактично володіли усім спадковим майном, а саме будинком, ощадними книжками іншими речами спадкодавці.

Відповідач зазначає, що її сестра ОСОБА_1 на момент смерті матері та протягом шести місяців після того проживала у цивільному шлюбі з ОСОБА_6. та його дітьми за його адресою проживання: АДРЕСА_2.

Вважає, що позивач фактично не прийняла спадщину хоч і була зареєстрована за адресою по АДРЕСА_1, так як на момент смерті та протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті матері, тобто в період з ІНФОРМАЦІЯ_1 по 23 липня 1998 року не проживала, не управляла, не володіла спадковим майном, так як проживала у цивільному шлюбі з ОСОБА_6. у його квартирі.

.Відповідач в своїх письмових запереченнях посилається на те, що враховуючи кількість спадкоємців після смерті ОСОБА_3 позивачу могла б належати тільки 1/6 частка за умови прийняття спадщини після смерті матері. Відповідач заперечує той факт, що позивач зі згоди батька ОСОБА_4 здійснювала прибудову приміщень 2-4 площею 7, 4 кв.м., 2-1 - площею 8, 2 кв.м., 2-І площею 3,3 кв.м., оскільки батько за власний кошт та власними матеріалами побудував вищезазначені прибудови. Щодо складання заповіту та договору дарування, то відповідач вказує на те, що це є волевиявлення батька, який на власний розсуд розпорядився належним йому майном. За наведених обставин вважає, що позов необгрунтований і в його задоволенні слід відмовити.

Відповідач в судовому засіданні подала заяву про застосування до вказаних правовідносин строку позовної давності.

Свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12 суду пояснили, що ОСОБА_1 до 2011 року постійно проживала в будинку свого батька ОСОБА_4 Вони часто відвідували сім"ю брата, ще і при житті ОСОБА_13. На день смерті ОСОБА_3 ОСОБА_1 проживала в будинку, доглядала за хворою матір'ю, робила їй уколи. На всі сімейні свята на стіл готувала та подавала ОСОБА_1 Сестри ОСОБА_1 та ОСОБА_2 завжди проживали мирно і спору щодо майна в них не виникало, вони спільно обробляли город. Разом із ОСОБА_1 в будинку проживали і її діти ОСОБА_14 та ОСОБА_4, яких вона з цього будинку і випроводила в армію.

Свідок ОСОБА_15 яка є сусідкою, суду пояснила, що бачила ОСОБА_1 постійно у домоволодінні за адресою АДРЕСА_1. Років з 7-8 назад вона почала здійснювати прибудову до будинку, на сьогодні будинок має три входи.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона дуже добре знає сім"ю ОСОБА_3, так як вона дружила із їх матір'ю ОСОБА_3 В спірному будинку по АДРЕСА_1 проживали її чоловік ОСОБА_4, ОСОБА_1, та її двоє дітей. Коли ОСОБА_3 почала хворіти, то за нею весь час доглядала ОСОБА_1. Свідок пояснила, що ОСОБА_1 дійсно проживала на момент смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із нею в одному будинку. Після смерті матері, з дозволу батька ОСОБА_1 та її син ОСОБА_4 у 2000 - 2001 році почали будувати до будинку прибудову, наймали для цього працівників. Також свідок пояснила, що ОСОБА_1 наймала житло із своїм чоловіком з яким вона проживала без реєстрації шлюбу по АДРЕСА_3, але проживала з ним не довго і влітку 1997 року повернулась до батьків.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що ОСОБА_1 проживала в не зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_6 в нього на квартирі з 1995 року по кінець травня до початку червня 1996 року, а потім повернулась проживати до своїх батьків за адресою АДРЕСА_1. Вказану подію добре пам'ятає, так як вона проживала в одному під'їзді із ОСОБА_6, і після сварки з ним ОСОБА_1 перенесла до неї речі, а потім вже перевозила до батьків. Свідок також пояснила, що вона працювала разом із ОСОБА_1 з літа 1996 року у ТОВ ''Венус" та вони займалися пошиттям одягу. На день смерті матері позивач проживала у будинку батьків, так як в зв'язку із тяжкою хворобою матері вона брала роботу додому і там працювала, щоб встигати її доглядати, а з товариства рулони із тканиною відвозили до неї додому, потім забирали товар. Крім того, пояснила,що знає що у неї було двоє дітей - хлопчиків, але вона їх із собою не забирала, оскільки у ОСОБА_6 також після смерті дружини залишились діти: хлопчик та дівчинка. У листопаді 1998 року вони із чоловіком були присутні на дні народженні ОСОБА_1 в будинку по АДРЕСА_1.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що до 2000 року в будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 не бачила, а ОСОБА_1 постійно проживала в будинку. Восени 1997 року ОСОБА_3 захворіла і вона приїздила її провідувати. Свідок стверджує, що ОСОБА_1 проживала з батьками в будинку, та доглядала мати до смерті. Всі свої дні народження ОСОБА_1 святкувала в будинку у батьків. ОСОБА_1 приблизно розлучилась із своїм першим чоловіком у 1996-1997 році. У січні 1998 року з ним же зійшлася, але через 5 місяців знову вигнала його з будинку. ОСОБА_2 почала проживати у будинку з літа 2000 року, коли її батько забрав від сватів, перевіз її речі додому, подарував їй частину будинку і побудував прибудову до будинку з окремим входом. Також ОСОБА_4 зробив прибудову для свого онука ОСОБА_4 з окремим входом.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що він після смерті дружини у січні 1994 році познайомився із ОСОБА_1, та вони разом почали проживати у нього на квартирі по АДРЕСА_2. Ще у 1996 році вони проживали разом та святкували день народження. З кінця літа початку осені 1998 року разом не проживали, так як працюючи на городі в селі Дімітрово посварились, вона забрала речі та занесла до сусідки поверхом вище. У 1997 році стверджує, що вони разом проживали, їздили в інститут Шалімова провідувати мати ОСОБА_3 У 1997 році разом проводили ОСОБА_14 в армію та він їздив його відвідувати у м. Харків де той служив. В м. Харкові ОСОБА_14 пробув не довго, так як мати його звідти забрала та перевела десь ближче, куди не пам'ятає. Свідок також засвідчив, що після смерті матері та похорон в будинку відразу посилилась і ОСОБА_2 - сестра ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_20 суду пояснила, що ОСОБА_2 знає з 1997 року так як разом працювали. У 1997 - 1998 роках їй було дуже тяжко оскільки виник спір з її чоловіком, вони розлучались, у 1998 році померла мати. Вона декілька раз відпрошувалась, щоб доглядати матір і вони її підміняли на роботі.

Свідок ОСОБА_21 суду пояснив, що вони дійсно розлучились із ОСОБА_2 у 2000 році, до цього у 1998 році він подав заяву до суду про розлучення. У січні 1998 року померла його теща ОСОБА_3 Інші події більш детально він не пам'ятає.

Свідок ОСОБА_22 суду пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_4, вона часто ходила до них із ОСОБА_3 в гості кожен тиждень. Свідок стверджує, що до та після смерті ОСОБА_3 в будинку ОСОБА_1 не проживала, чи проживали в будинку її діти вона не пам'ятає. Сідок зазначила, що ОСОБА_1 на момент хвороби проживала із ОСОБА_18 (ОСОБА_18) у нього на квартирі. ОСОБА_3 розповідала їй, що ОСОБА_1 приходить та дає їй уколи. Вона вказує на те, що ОСОБА_1 в будинку після смерті матері не проживала, оскільки влітку 1998 року ОСОБА_4 попросив її доглянути за будинком та надав ключі поки вони із ОСОБА_2 та онуками зїздять на море відпочинуть, як би в ньому проживала ОСОБА_1 такої б потреби не виникло.

Свідок ОСОБА_23 суду пояснив, що він є свекром ОСОБА_2 Із її рідним батьком ОСОБА_4 та матір'ю ОСОБА_3 були в дуже добрих відносинах. Коли він дізнався про хворобу ОСОБА_13 за домовленістю восени 1997 року влаштував її цля лікування в інститут ім. О. Шалімова, там їй зробили операцію і в грудні 1997 року він на своєму автомобілі її забрав додому по АДРЕСА_1. Вона ще потім лікувалась в Броварській лікарні, а в січні 1998 року померла. На той час між ОСОБА_2 та ОСОБА_21 виникли спірні родинні відносини, вирішувалось питання їх спільного проживання. Вони із сватом ОСОБА_4 будь-якими шляхами намагалися їх примирити, але в них нічого не вийшло. Згодом через 2-3 місяці після смерті матері ОСОБА_2 переїхала проживали до батьків, її забрав ОСОБА_4, вона із будинку по АДРЕСА_4 забрала всі речі, він і не заперечував, так як знав, що все залишиться його онукам ОСОБА_16 та ОСОБА_30. Свідок стверджує, так як часто відвідував своїх онуків по АДРЕСА_1, що ОСОБА_1 ніколи не проживала в будинку батьків, її дуже рідко можна було там застати.

Суд вислухавши сторони, та їх представників, допитавши свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_15, ОСОБА_7, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку часткове задоволення позову виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що під час спільного проживання в зареєстрованому шлюбі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 побудували житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується технічним паспортом на будинок в якому містяться план забудови земельної ділянки складеної 08 серпня 1968 року, рішенням № 277 виконкому Броварської міської ради депутатів трудящих від 31 липня 1968 року про виділення земельної ділянки ОСОБА_4 під будівництво житлового будинку в АДРЕСА_1, рішення № 73 виконкому Броварської міської Ради депутатів трудящих від 05 лютого 1973 року про оформлення права власності на будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1, рішення № 595 виконкому Броварської міської ради депутатів трудящих від 24 жовтня 1972 року про прийняття в експлуатацію житлового будинку ОСОБА_4 по АДРЕСА_1, акт державної прийомки індивідуального домоволодіння від 10 березня 1972 року.

12 лютого 1973 року на ім'я ОСОБА_4 видано свідоцтво про право власності на жилий будинок по АДРЕСА_1 на підставі рішення виконкому Броварської міської ради депутатів трудящих № 73 від 05 лютого 1973 року.

Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Таким чином кожному із подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 належало на праві спільної сумісної власності по Уг частині домоволодіння по АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача та відповідача ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть видане відділом реєстрації актів громадянського стану Броварського міськвиконкому НОМЕР_1.

Після її смерті відкрилася спадщина. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є її діти ОСОБА_2, ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження видане на ім'я ОСОБА_2. видане ЗО серпня 1963 року, свідоцтвом про народження видане 26 вересня 1966 року на ім'я ОСОБА_25 та їх батько - чоловік померлої ОСОБА_4

Прізвище ОСОБА_2 в зв'язку із реєстрацію шлюбу 29 вересня 1984 року змінено на ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу видане відділом ЗАГСУ Броварського міськвиконкому Київської області НОМЕР_2.

Прізвище ОСОБА_25 в зв'язку із реєстрацію шлюбу 4 червня 1977 року змінено на ОСОБА_14, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу видане відділом ЗАГСУ Броварського міськвиконкому Київської області НОМЕР_3.

27 вересня 1994 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірваний, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено актовий запис за № 348 та 27 вересня 1994 року видано свідоцтво про розірвання шлюбу НОМЕР_4.

Як вбачається із матеріалів справи за рішенням Броварського міського суду Київської області від 19 жовтня 1998 року в задоволенні позову ОСОБА_21 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - відмовлено. Ухвалою судової колегії в цивільних справах Київського обласного суду від 17 листопада 1998 року по вказані справі касаційна скарга ОСОБА_21 залишена без задоволення, а рішення Броварського міського суду від 19 жовтня 1998 року без змін.

27 серпня 2000 року рішенням Броварського міського суду Київської області позов ОСОБА_21 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено, шлюб між подружжям укладений в Броварському міському ЗАГСІ 23 вересня 1984 року за актовим записом № 434 - розірвано.

Після смерті ОСОБА_3 її донька ОСОБА_2 та чоловік ОСОБА_4 28 липня 1998 року звернулись до Броварської міської державної нотаріальної контори із заявами (ОСОБА_2 про прийняття спадщини, а ОСОБА_4 про відмову на користь доньки ОСОБА_2.)

Вивчивши спадкову справу до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 за №227 розпочатої 28 липня 1998 року встановлено, що в своїй заяві ОСОБА_2 вказує на те, що спадщину після смерті матері вона прийняла та просить видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом, також вказує, що іншими спадкоємцями до цього майна є чоловік померлої ОСОБА_4 Нотаріус при оформленні вказаної заяви робить службову відмітку про те, що місце відкриття спадщини встановлено по будинковій книзі, виданій Броварським МВВС, в якій є відмітка про простійну прописку та проживання спадкодавця в спадковому будинку з 05 липня 1980 року та її виписці в зв'язку зі смертю. Факт прийняття спадщини спадкоємцем встановлений по будинковій книзі, виданій Броварським МВВС, в якій є відмітка про постійну прописку та проживання спадкодавця разом із спадкоємцем в м. Бровари з 05 липня 1980 року та по цей час.

28 липня 1998 року ОСОБА_4 подав заяву до нотаріальної контори про те, що він не претендує на спадщину після смерті дружини ОСОБА_3, не заперечує проти оформлення спадщини на ім'я дочки померлої ОСОБА_2, і в суд протягом 3-х років звертатись по цьому питанню не буде.

28 липня 1998 року на ім'я ОСОБА_2 державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори на підставі ст. 529 Цивільного кодексу України видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з трьох тисяч акцій з відповідними дивідендами, що знаходиться в Акціонерному товаристві ''Київхліб" в м. Київ, які належали померлій ОСОБА_3 на підставі акцій № 06883 серії ХЛ 23, виданого вищезазначеним товариством 30 січня 1997 року.

Крім того, 25 березня 2009 року ОСОБА_2 подала до Броварської міської державної нотаріальної контори заяву в доповнення до заяви № 323 від 28 липня 1998 року, в якій вона зазначає, що спадщину вона подавши заяву 28 липня 1998 року прийняла, та вказує, що після смерті матері залишилось спадкове майно: цінні папери, грошові вклади, інше майно точний перелік якого вона не знає.

25 березня 2009 року на ім'я ОСОБА_2 після смерті її матері ОСОБА_3 державним нотаріусом Броварської міської нотаріальної контори на підставі ст. 529 Цивільного Кодексу України видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, на яке в указаній 1 частці видано свідоцтво складається із грошових вкладів у філії - Броварське відділення № 5400 відкритого акціонерного товариства ''Державний ощадний банк України".

При вивченні та дослідженні спадкової справи № 88/2011 року до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 початої 02 березня 2011 року судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер спадкодавець ОСОБА_4, про що свідчить свідоцтво про смерть видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області НОМЕР_5.

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 21 березня 2001 року склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 1768. В цьому заповіті ОСОБА_4 на випадок свої смерті зробив таке розпорядження: все його майно, яке буде належати на день його смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, заповів ОСОБА_2 Вказаний заповіт на день смерті спадкодавця не змінений та не скасований, про що міститься на ньому відмітка.

Ще при житті ОСОБА_4 подарував ОСОБА_2 2/5 частини житлового будинку з відповідними надвірними будівлями, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1, про що 7 жовтня 2000 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу, та внесено в реєстр за № 3700. Договір дарування зареєстрований у Броварському БТІ за № 3735 кн. 17 - 07 листопада 2000 року.

Після смерті ОСОБА_4 відрилася спадщина на належне йому майно.

02 березня 2011 року ОСОБА_2 подала до Броварської нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 В заяві зазначається, що інших спадкоємців за законом, передбачених ст. 1241 ЦК України, у тому числі пережившої дружини померлого немає.

02 вересня 2011 року ОСОБА_2 подала до Броварської нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_4

02 вересня 2011 року нотаріусом на ім'я ОСОБА_2 видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,122 га, що розташована по АДРЕСА_1, свідоцтво про право на спадщину за завітом на земельну ділянку 238 площею 2, 0171 га, що розташована в с. Красилівка Красилівської сільської ради та належала спадкодавцю на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 705380, свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 2,4927 га, що розташована на території Балико - Щучинської сільської ради Кагарлицького району, а також свідоцтво про право на спадщину за заповітом на грошові вклади у філії АТ ''Банк Золоті Ворота", ВАТ ''Державний ощадний банк України", АТ ''Родовід банк".

14 жовтня 2011 року ОСОБА_2 подала заяву про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на частину житлового будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1.

14 жовтня 2011 року на ім'я ОСОБА_2 державним нотаріусом Броварської міської нотаріальної контори Київської області видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4, що складається з 3/5 частин житлового будинку з відповідними надвірними будівлями під АДРЕСА_1. Будинок позначений на плані літерою А-1, загальною площею 182, 1 кв.м., житловою площею 91, 3 кв.м., з надвірним будівлями: погріб - В, погріб - Є, сарай - Б, сарай - Г, сарай - Д, гараж - Е, вбиральня - Ж, вбиральня - 3, літній душ - и, огорожа - N. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом зареєстровано в реєстрі за № 1 - 3061.

В матеріалах вказаної спадкової справи до майна померлого ОСОБА_4 міститься копія будинкової книги для прописки, осіб що проживають в будинку АДРЕСА_1. За вказаною адресою крім спадкодавців ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зареєстрована і ОСОБА_1 з 01 липня 1975 року, про що міститься штамп Броварського МВ ГУ МВС у Київській області, також за цією адресою зареєстровані з 07 липня 1984 року онук спадкодавця ОСОБА_28 та онук ОСОБА_14 зареєстрований з 11 червня 1996 року.

23 березня 2011 року ОСОБА_1 подала до Броварської міської нотаріальної контори заяву про те, що їй відомий зміст заповіту від 21 березня 2008 року яким батько ОСОБА_4 заповідав все своє майно ОСОБА_2, зміст ст. 1241 ЦК України їй роз'яснено, про що вона зазначає, що на час відкриття спадщини вона не є непрацездатною, тому на одержання обов'язкової частки у спадщини не претендує.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Відповідно ст. 63 ЗУ ''Про нотаріат" нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме.Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.

В п. 97, 113, 114 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами Україхни від 14 червня 1994 року зазначається про те, що державний нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Державний нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.

Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549Цивільного кодексу).

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Державний нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які подали заяву, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи.

Доказом родинних та інших відносин спадкоємців із спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів громадянського стану, виписки з книг запису актів громадянського стану, записи в паспортах про дітей, про другого з подружжя, копії рішень суду, що набрали законні сили, про встановлення факту родинних та інших відносин.

Місце відкриття спадщини підтверджується: свідоцтвом органів реєстрації актів громадянського стану про смерть спадкодавця, якщо останнє постійне місце проживання його і місце смерті збігаються; записом у будинковій книзі про постійну прописку спадкодавця.

Відповідно до ст. 529 ЦК України ( в ред. 1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти ( в тому числі усиновлені), дружина і батьки померлого.

Відповідно до ст. 549 ЦК України ( в редакції 1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24 червня 1983 р. " Про практику розгляду судами України справ про спадкування " (зі змінами, внесеними постановами від 25 грудня 1992 р. № 13, від 25 травня 1998 року № 15) передбачений ст. 549 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку.

Виходячи із наведених та встановлених обставин справи враховуючи, що ОСОБА_3 відповідно вимог ст. 22 КпШС на день смерті мала право на 1Л частину домоволодіння за адресою АДРЕСА_1, а також що в судовому засіданні свідками доведений факт проживання ОСОБА_1 в спадковому будинку з дітьми, крім того у вказаному будинку вона постійно була зареєстрована, також і на день смерті матері, таким чином кожну спадкоємцю повинна належати 1/3 частка від частки спадкодавця, але враховуючи відмову від свої частки у спадщині ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, кожному із спадкоємців після смерті ОСОБА_3 належить: ОСОБА_2 2/6 частки, а ОСОБА_1 1/6 частки. Після такого розподілу часток, за ОСОБА_4 залишається належна йому на праві власності 1/2 частка домоволодіння за вказаною вище адресою.

Посилання в заяві на те, що позивач пропустила строки позовної давності безпідставні, та повністю суперечать встановленим по справі обставинам, які підтверджені доказами, тому суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 вважається такою, що фактично прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3

Оскільки, ОСОБА_2 на даний час вже отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4, то його слід частково визнати недійсним, виключивши належну ОСОБА_2. 1/6 частку домоволодіння по АДРЕСА_1.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним заповіту суд дійшов висновку про відмову в їх задоволенні оскільки не вбачає для цього підстав.

Керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частку спадкового майна після смерті ОСОБА_3, а саме домоволодіння АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку позначеного літерою А-1, погребу - В, погребу - Є, сараю - Б, сараю - Г, сараю - Д, гаражу - Е, вбиральні - Ж, вбиральні - 3, літнього душу - И, огорожі - N.

Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 виданого на ім'я ОСОБА_2 Броварською міською державною нотаріальною конторою 14 жовтня 2011 року зареєстрованого в реєстрі за № 1-3069 на 1/6 частку житлового будинку з відповідними надвірними будівлями під АДРЕСА_1.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання частково недійсним заповіту складеного ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_2 21 березня 2008 року та посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Самко Н.Т., зареєстрованого в реєстрі за № 1768 - відмовити повністю.

Рішення суду може бути, оскаржено до апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з, дня його оголошення.

Суддя А. Г. Радзівіл