Справа №22ц-3292/2012 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 вересня 2012 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: Волохова Л.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Семенцова Ю.В.,

при секретарі: Бобку О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства «Іванківрибсільгосп» на заочне рішення Іванківського районного суду Київської області від 29 лютого 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Відкритого акціонерного товариства «Іванківрибсільгосп», третя особа ОСОБА_6 про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди, спричиненої несвоєчасною виплатою заробітної плати,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивачі звернулись до суду з названим позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_3 працює у Відкритому акціонерному товаристві (далі ВАТ) «Іванківрибсільгосп» з 01 вересня 1981 року на посаді бухгалтера; ОСОБА_4 працював з 10 травня 1993 року по 01 червня 2011 року та був звільнений за ст. 38 КЗпП (за власним бажанням); позивачка ОСОБА_5 працює у відповідача на посаді економіста з 12 грудня 1977 року.

Позов обґрунтували тим, що за час їх роботи у відповідача, останній заборгував ОСОБА_3 заробітну плату в сумі 36 415 грн. 89 коп., ОСОБА_4 45 126 грн. 49 коп., ОСОБА_5 27 751 грн. 27 коп.

ОСОБА_3 просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 36 415 грн. 89 коп. та моральну шкоду в сумі 25 000 грн.

ОСОБА_4 вказав, що в день його звільнення, а саме 01 червня 2011 року ВАТ «Іванківрибсільгосп» не виплатив йому 45 126 грн. 49 коп., чим порушив ст. 117 КЗпП України, а тому просив стягнути з відповідача заборгованость по заробітній платі в сумі 45 126 грн. 49 коп., середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні 8 697 грн. та моральну шкоду 25 000 грн.

Позивач ОСОБА_5 просила стягнути на її користь з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 27 751 грн. 27 коп. та моральну шкоду 25 000 грн.

Заочним рішенням Іванківського районного суду Київської області від 29 лютого 2012 року позов задоволено частково.

Стягнено із ВАТ «Іванківрибсільгосп» на користь ОСОБА_3 36 415 грн. 89 коп. заборгованості із заробітної платі, в решті позовних вимог відмовлено.

Стягнено із ВАТ «Іванківрибсільгосп» на користь ОСОБА_4 53 823 грн. 49 коп., з яких 45 126 грн. 49 коп. заборгованість по заробітній платі та 8 697 грн. середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні, в решті позовних вимог відмовлено.

Стягнено із ВАТ «Іванківрибсільгосп» на користь ОСОБА_5 заборгованість по заробітній платі в сумі 27 751 грн. 27 коп., в решті позовних вимог відмовлено.

Стягнено із ВАТ «Іванківрибсільгосп» на користь держави судовий збір в сумі 1179 грн. 90 коп.

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 18 квітня 2012 року заяву ВАТ «Іванківрибсільгосп» про перегляд заочного рішення від 29 лютого 2012 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи заочне рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, виходив із того, що у відповідності до ст. 137 ЦПК України, у забезпечення доказів по справі, відповідачу двічі пропонувалося надати суду заперечення та довідки про наявність чи відсутність боргу ВАТ «Іванківрибсільгосп» перед позивачами, але відповідач заперечень не надіслав, з чого слідувало, що останній визнає позовні вимоги (а.с. 80,88).

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Згідно трудової книжки ОСОБА_3 він працює у ВАТ «Іванківрибсільгосп» з 01 вересня 1981 року на посаді головного бухгалтера, з 22 вересня 1994 року на посаді бухгалтера (а.с 12).

Згідно трудової книжки ОСОБА_4 слідує, що він прийнятий у ВАТ «Іванківрибсільгосп» 10 травня 1993 року та звільнений 01 червня 2011 року (а.с. 8,9).

Згідно трудової книжки ОСОБА_5 слідує, що 12 грудня 1977 року вона зарахована на посаду економіста у ВАТ «Іванківрибсільгосп»(а.с 14).

Відповідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У відповідності довідки розрахунку на час звільнення ОСОБА_4 відповідач зоборгував йому 45 126 грн. 49 коп.; ОСОБА_3 не виплачено 36 415 грн. 89 коп.; ОСОБА_5 27 751 грн. 27 коп. ( а.с.84-86).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не надав жодних заперечень проти заявлених сум, крім того не спростував своєї вини у затримці ОСОБА_4 розрахунку при звільненні, а тому суд першої інстанції обґрунтовано задовільнив вимоги позивача щодо виплати йому 8 697 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не отримував жодного повідомлення про наявність судового спору щодо трудових відносин з позивачами, спростовуються наявними у справі рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 91,92).

Твердження апелянта про те, що судом першої інстанції факт трудових відносин між позивачами та відповідачем не доведений належним чином, та спростовуються матеріалами справи, а саме відповідними записами в трудових книжках позивачів. Крім того відповідач не надав суду істотних доказів, які б спростовували посилання позивачів.

Таким чином, суд дійшов правильного висновку про те, що відповідач не провів з позивачами розрахунок заборгованості по заробітній платі.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітня плата працівникам виплачується регулярно в робочі дні та в строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів.

Стягуючи на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні на підставі ст. 115, 117 КЗпП України, суд виходив із заробітної плати позивачів відповідно до довідки, які були надані останніми (а.с. 84-86). Оскільки відповідачем не було надано заперечень проти заявлених сум, з чого слідує, що суд першої інстанції обґрунтовано задовільнив позовні вимоги частково.

З урахуванням наведеного, викладені в апеляційній скарзі доводи колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони матеріалами справи не підтверджуються, не грунтуються на вимогах закону і висновків суду про часткове задоволення позову не спростовують.

Оскільки ч. 2 ст. 308 ЦПК України передбачено, що не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань, тому колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування заочного рішення Іванківського районного суду Київської області від 29 лютого 2012 року.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що заочне рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Іванківрибсільгосп» - відхилити.

Заочне рішення Іванківського районного суду Київської області від 29 лютого 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді :