Номер провадження: 22-ц/1590/4519/12
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

при секретарі Благорозумному О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 16 січня 2012 року,

встановила:

У жовтні 2011 р. ОСОБА_4 звернулася до суду з вищеназваним позовом, в якому вказала, що 23.10.93 р. було зареєстровано шлюб з відповідачем. 18.11.95 р. її батько подарував їй житловий будинок по пров. Шкільний, 1-а в смт. Велика Михайлівка (далі Житловий будинок). Рішенням суду від 19.01.11 р. шлюб розірвано. В житловому будинку зареєстровані вона та її колишній чоловік. В житловому будинку постійно він не проживає, добровільно відмовився від права користування житлом, вже більше року проживає у своєї сестри. Іноді по вихідним дням приїжджає до житлового будинку, мотивуючи це як для зустрічі з дітьми.

На підставі викладеного, керуючись ст. 107 ЖК просила визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою смт. Велика Михайлівка, пров. Шкільний, 1-а (Дзержинського, 1-а) Великомихайлівського району Одеської області з дня його вибуття.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, пояснивши, що це їй необхідно для оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку. Реєстрація відповідача у житловому будинку тягне додаткові витрати по його утриманню та створює незручності щодо володіння, користування та розпорядження належним їй житловим будинком.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що після розірвання шлюбу він підтримував з позивачкою фактичні шлюбні відносини три тижні, протягом цього часу постійно проживав в житловому будинку. Працює він в м. Одесі, де проживає у своєї сестри або у племінника. На вихідні постійно приїжджає до дітей. Комунальні платежі сплачує його колишня дружина. Його особистих речей в житловому будинку немає.

Рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 16.01.12 р. позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Визнано ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням по вул.. Дзержинського, 1-А смт. Велика Михайлівка Великомихайлівського району Одеської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду першої інстанції скасувати, постановити ухвалу про закриття провадження по справі, посилаючись на те, що рішення є необґрунтованим: - після розірвання шлюбу він проживав у спірному житловому будинку до листопада 2011 р.; - він працює за наймом в м. Одесі, однак в спірному житловому будинку знаходяться його особисті речі, на вихідні та святкові дні він приїжджає і проживає в спірному житловому будинку.

В апеляційному суді ОСОБА_5 підтримав доводи та вимоги, викладені в апеляційній скарзі.

ОСОБА_4 в письмових запереченнях на апеляційну скаргу вважала необхідним скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилалась на те, що рішення є законним та обґрунтованим. Викладені в апеляційній скарзі обставини, не підтверджені доказами, висновків суду не спростовують.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримала доводи та вимоги, викладені в письмових запереченнях на апеляційну скаргу.

Відповідно до ст. 303 ЦПК колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Статтями 213, 214 ЦПК передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідач з серпня 2010 р. приїжджає до дітей у вихідні дні, тобто постійно не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, а проживає в м. Одеса у сестри та племінника. Відповідачем не надано доказів поважності причин відсутності його за вищевказаною адресою понад встановлені строки. Відповідач вибув на інше постійне місце проживання, припинив сімейні стосунки з власником будинку, а тому втратив право користування житловим приміщенням (а. с. 45).

Колегія суддів вважає, що погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна. Цих висновків він дійшов при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Статті 213, 214 ЦПК вимагають від суду повно та всебічно з'ясувати обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідити всі докази в їх сукупності. Під час ухвалення рішення вирішити, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що сторони з 23.10.93 р. перебували у зареєстрованому шлюбі. 18.11.95 р. ОСОБА_4 отримала в дар житловий будинок в смт. Велика Михайлівка, пров. Шкільний, 1-А (а. с. 8 9). Рішенням суду від 19.01.11 р. шлюб розірвано (а. с. 7). Сторони по справі зареєстровані в спірному житловому будинку (а. с. 10 14). Адреси постійного місця проживання відповідача матеріали справи не містять.

Між сторонами склалися правовідносини щодо користування житловим приміщенням в житловому будинку, який належить на праві власності колишній дружині, втрати права користування цим житлом.

У позовній заяві позивачка визначилася із підставами позову та способом захисту прав та інтересів (ст. 11 ЦПК) вибуття відповідача на інше постійне місце проживання, ст. 107 ЖК (а. с. 3).

Статтею 107 ЖК передбачено, що при вибутті членів сімї наймача на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Однак, позивачка не є наймачем жилого приміщення, оскільки вона проживає в жилому власному жилому будинку.

За правилами, передбаченими ст. ст. 156, 157 ЖК члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Членів сімї власника жилого будинку може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу.

Згідно ст. 405 ЦК члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника втрачає право користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ними і власником житла або законом.

Висновок суду першої інстанції про те, що відповідач постійно не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає в м. Одеса у сестри та племінника, а тому на підставі ст. 71 ЖК позов підлягає задоволенню, не підтверджується доказами по справи та суперечить діючому законодавству.

Я вказувалося вище, позов заявлено з підстав, передбаченими ст. 107 ЖК, а не ст. ст. 71, 156, 167 ЖК, ст. 405 ЦК, які застосував суд. Відповідач не є членом сімї наймача жилого приміщення в будинку, що належить громадянину на праві приватної власності (ст. 167 ЖК). Він є колишнім членом сімї власника жилого приміщення (ст. 156 ЖК, ст. 405 ЦК). Однак, доказів для застосування ст. ст. 116, 157 ЖК або ст. 405 ЦК матеріали справи не містять, за цих підстав позов не заявлявся.

На підставі встановленого та вищевказаних положень законодавства, колегія приходить до висновку, що вимога позивачки про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у належному їй на праві власності житловому будинку (за вказаних у позові підстав) не підтверджується наявними у справі доказами, а тому не підлягає задоволенню. Доводи апелянта в цій частині є обґрунтованими.

Доводи апелянта про закриття провадження у справі не засновані на діючому законодавстві, а тому є неспроможними.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення по суті позовних вимог є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи, що недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_4 в задоволенні її позову до ОСОБА_5 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 16 січня 2012 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4: 1) на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 54 (пятдесят чотири) грн. 00 коп.; 2) в дохід держави судовий збір у розмірі 53 (пятдесят три) грн. 30 коп..

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. Є. Федорова

ОСОБА_3