АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/3789/2012 Номер провадження 22-ц/1690/3789/2012Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж.В. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2012 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого -судді : Чумак О.В.

Суддів: Дряниця Ю.В., Пилипчук Л.І.

при секретарі: Мотрій С.В.

з участю:

представника позивача Гайдук М.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Полтава-банк» на рішення Київського районного суду м. Полтави від 14 вересня 2012 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Полтава-банк» до ОСОБА_3 про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Полтавської області Чумак О.В.., -

в с т а н о в и л а :

Публічне акціонерне товариство «Полтава-банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості, посилаючись на те, що між ними та відповідачем 01.07.2008 року укладений договір № 17, згідно якого ОСОБА_3 надано кредит в розмірі 3200 грн. строком з 01.07.2008 року по 30.06.2009 року та сплатою 21% річних і комісійної винагороди. В зв»язку з тим, що відповідач умови договору не виконує утворилась заборгованість в сумі 18 937 грн. 45 коп.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 14 вересня 2012 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Полтава-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду є незаконним та таким, що прийняте внаслідок неповноти встановлення обставин, які мають значення для справи. Так, судом першої інстанції не враховано те, що остання оплата за даним кредитним договором здійснена відповідачем 29.07.2009 року. Таким чином строк позовної давності перерваний, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши межі апеляційного оскарження та заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів приходить до необхідності задоволення апеляційної скарги та ухвалення нового рішення з підстав, визначених п. 3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України - невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального права.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 01.07.2008 року між сторонами укладений кредитний договір № 17, відповідно до умов якого ОСОБА_3 наданий споживчий кредит у сумі 3200 грн. строком на 12 місяців з 01.07.2008 року по 30.06.2009 року зі сплатою 21 % річних та комісійної винагороди 0,96% щомісячно.

В зв»язку з тим, що відповідач належним чином умови договору не виконував утворилась заборгованість, яка згідно наданого позивачем розрахунку станом на 26.06.2012 року складає 18 937 грн. 45 коп., з них сума заборгованості за кредитом - 2179 грн., прострочена комісія - 213 грн. 85 коп., пеня 676 грн. 06 коп., заборгованість за простроченими відсотками - 1362 грн. 62 коп., заборгованість за простроченою комісією 973 грн. 38 коп., позабалансова пеня 13 532 грн. 54 коп.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий суд виходив з того, що позивач, звернувшись до суду з позовом 03.07.2012 року, пропустив строк позовної давності оскільки строк дії договору закінчився 30.06.2009 року.

Однак з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може, в зв»язку з тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до невірного застосування норм матеріального та процесуального права.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно частини 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається із заяви на переказ готівки № 101655, ОСОБА_3 29.07.2009 року перерахував позивачу в рахунок погашення кредиту 300 грн., що свідчить про визнання ним свого боргу та перериває перебіг позовної давності.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до норм статей 629, 610, 612, 625 ЦК України - договір є обов'язковим до виконання; порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання; боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором та не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання.

Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлений договором строк, як закріплено нормами статей 526, 530 ЦК України.

Приймаючи до уваги те, що відповідач належним чином не виконав умови договору, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості, яка утворилась станом на 12.06.2012 року та складається з суми заборгованості за кредитом - 2179 грн., простроченої комісії - 213 грн. 85 коп., заборгованості за простроченими відсотками - 1362 грн. 62 коп. та заборгованості за простроченою комісією - 973 грн. 38 коп. підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги ПАТ «Полтава-банк» в частині стягнення з ОСОБА_3 пені за період з жовтня 2008 року по червень 2012 року, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Порядок нарахування пені в разі порушення строків погашення кредиту та її розмір передбачений п. 6.3 Договору.

Згідно наданого позивачем розрахунку в зв»язку з неналежним виконанням відповідачем зобов»язання за період з жовтня 2008 року по червень 2012 року нарахована пеня в сумі 14 208 грн. 60 коп.

Разом з тим, відповідно до ст.. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Так, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Приймаючи до уваги те, що позивач, в порушення вказаної вище норми, здійснив нарахування пені поза межами встановленого строку, з відповідача на користь ПАТ «Полтава-банк» підлягає стягненню пеня в сумі 4652 грн. 19 коп., нарахована за останній рік.

Відповідно до ч. 1,2 ст.. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_3 не виконує покладені на нього зобов»язання щодо повернення кредитних коштів, чим істотно порушує умови договору, укладеного з ПАТ «Полтава-банк», позовні вимоги останніх про розірвання кредитного договору № 17 від 01 липня 2008 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також у відповідності до ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 328 грн. 20 коп.

Не заслуговують на увагу твердження відповідача ОСОБА_3, викладені в запереченні на апеляційну скаргу, що сплачені 29.07.2009 року кошти в сумі 300 грн. були направлені ним на погашення комісії та відсотків, а не заборгованості за кредитом, оскільки в заяві на переказ готівки № 101655 не зазначено призначення платежу. Крім того, для вказаних вище виплат не застосовується скорочений строк позовної давності.

Викладені в апеляційній скарзі доводи є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

За таких обставин, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч.1, п.3, 4, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Полтава-Банк» задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 14 вересня 2012 року скасувати.

Постановити нове, яким позов Публічного акціонерного товариства «Полтава-Банк» до ОСОБА_3 про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості задовольнити частково.

Розірвати кредитний договір № 17 від 01 липня 2008 року про надання споживчого кредиту, укладений між Публічним акціонерним товариством «Полтава-Банк» та ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Полтава-Банк» заборгованість за кредитним договором № 17 від 01 липня 2008 року в сумі 9381 грн. 04 коп., яка складається із заборгованості за кредитом - 2179 грн., простроченої комісії - 213 грн. 85 коп., прострочені відсотки - 1 362 грн. 62 коп., прострочена комісія - 973 грн. 38 коп, пеня - 4652 грн. 19 коп., а також судові витрати в сумі 328 грн. 20 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: О.В.Чумак

Судді: Ю.В.Дряниця

Л.І. Пилипчук

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Чумак О.В.