АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
22-ц/490/902/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
Категорія 56 Доповідач - Романюк М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :

головуючого Романюк М.М.

суддів Котушенко С.П., Петренко І.О.

при секретарі Майній Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційні скарги ОСОБА_2, приватного підприємця ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 вересня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, приватного підприємця ОСОБА_3 про стягнення суми, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених та уточнених вимог посилався на те, що 18 червня 2003 р. ТОВ «Валекс»вніс в касу відповідача ПП ОСОБА_3 готівкою 96 000 грн.

23 грудня 2004 р. між ТОВ «Валекс»та позивачем був укладений договір про відступлення права вимоги по виплаті частково основної суми боргу, а також штрафу, пені, компенсації. 28 березня 2008 р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 був укладений договір поруки, відповідно якого, останній поручився перед позивачем за належне виконання відповідачем ПП ОСОБА_3 зобов'язання частково, в розмірі 300 грн.

Оскільки, постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду встановлено, що між ТОВ «Валекс» та відповідачем ПП ОСОБА_3 договір не укладався, вважають, що 96 000 грн. вищезазначеним відповідачем отримано безпідставно. Просить стягнути з відповідача ПП ОСОБА_3 130 844 грн. 54 коп., в тому числі 300 грн. солідарно з відповідачем ОСОБА_4

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 вересня 2011 року сума боргу в розмірі 130 844 грн. 54 коп. стягнута солідарно з відповідачів. Додатковим рішенням від 31 жовтня 2011 р. вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду в частині солідарного стягнення суми боргу з відповідачів змінити та стягнути з відповідачів солідарно 300 грн., а решту суми стягнути з відповідача ОСОБА_3, а також змінити в описовій частині висновок суду щодо поновлення строку позовної давності, на висновок, що зазначений строк позивачем не пропущений.

Відповідач ПП ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить рішення суду змінити та стягнути з відповідачів солідарно 300 грн., а решту суми стягнути з відповідача ОСОБА_3

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та позовних вимог, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційні скарги позивача та відповідача ОСОБА_4 задоволенню не підлягають, а апеляційна скарга відповідача ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково, на таких підставах.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.3 ст.303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з доведеності того, що відповідачем ПП ОСОБА_3 безпідставно отримано 96 000 грн.

З таким висновком суду погодитися не можна виходячи з наступного.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.02.2009 р., залишеного без змін постановою господарського суду України від 26.05.2009 р., при розгляді справи за позовом ТОВ «ДПНФ «Соло»до ПП ОСОБА_3 про стягнення суми встановлено, що «немає підстав вважати доведеними факт укладання договору та отримання коштів відповідачем». Крім того, суд «дійшов до висновку, що ОСОБА_3 не підписував ні договір, ні квитанцію до прибуткового касового ордеру»(а.с.15-17, 38-40).

Згідно ч.3, 4 ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

В порушення вищезазначеної норми закону, суд першої інстанції не надав оцінку постанові Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.02.2009 р. та не зазначив в рішенні мотивів відмови у прийнятті її як доказу.

Приймаючи як належний доказ рішення Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 7 травня 2010 р., суд першої інстанції на навів мотиву його прийняття. В той час як під час розгляду справи Юр'ївським районним судом Дніпропетровської області вже набрала чинність постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.02.2009 р., яка мала преюдиціальне значення. Про існування даної постанови суду було відомо, оскільки ПП ОСОБА_3 заявляв про це суду, про що зазначено в рішенні суду. Крім того, як вбачається з рішення Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області, ухвалою від 13 січня 2010 р. прийнято відмову ТОВ «ДПНФ «Соло»від позову до ПП ОСОБА_3 Таким чином, судом розглядалися позовні вимоги лише до ОСОБА_5 і обставини, які були встановлені даним рішенням стосуються лише позивача та відповідача ОСОБА_5

З урахуванням зазначеного, судова колегія дійшла до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

Посилання в апеляційних скаргах позивача та відповідача ОСОБА_4 щодо неправильного солідарного стягнення всієї суми з обох відповідачів, у зв'язку зі скасуванням рішення та ухвалення нового про відмову у задоволені позовних вимог, правого значення не має.

Керуючись ст.ст.307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_4 відхилити.

Апеляційну скаргу приватного підприємця ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 вересня 2011 року скасувати.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4, приватного підприємця ОСОБА_3 про стягнення суми відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: