Провадження № 2о/1522/356/12
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем УКРАЇНИ

«18»вересня 2012 року

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Погрібного С.О.

за секретаря Малини-Муравенко В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, за участі заінтересованої особи Головного управління державної міграційної служби в Одеській області

в с т а н о в и в :

Заявниця просить суд встановити факт її постійного проживання, ОСОБА_1, разом з батьками ОСОБА_2, ОСОБА_3 на території сучасної України, починаючи з червня 1959 року до листопад 1963 року, посилаючись на такі обставини. Заявником 02.03.2010 року укладено договір купівлі-продажу у рівних частках з її донькою стосовно квартири №10 в будинку №41-а по Французькому бульвару у м. Одесі. З цього часу ОСОБА_1 постійно проживає за цією адресою і бажає отримати посвідку на постійне проживання на території України з метою легального перебування в Україні та позбавлення необхідності регулярного отримання візи для вїзду в Україну. Як зазначає заявник, вона є дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які проживали напередодні, а також після народження заявниці з червня 1959 року до листопад 1963 року на території, що нині є територією держави України. Зазначене ОСОБА_1 підтверджує довідками з місць роботи батьків та їх трудовими книжками. Встановлення цього факту необхідно заявниці для отримання посвідки на постійне проживання.

Представник заінтересованої особи в судове засідання зявилась, питання щодо задоволення заяви ОСОБА_1 залишила на розсуд суду.

Заявниця ОСОБА_1Г в судове засідання зявилась, заяву про встановлення факту підтримала у повному обсязі, просила суд її задовольнити.

Заслухавши доводи заявниці, представника заінтересованої сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із частковим задоволенням заяви з наступних причин.

Згідно до свідоцтва про народження ОСОБА_4 остання народилася 22 жовтня 1962 року. Батьками заявниці зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

Відповідно до довідки про укладення шлюбу №2201 ОСОБА_6 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 01 квітня 1986 року, про що зроблено запис за № 2176. Після укладення шлюбу заявницею обрано прізвище «Крємлєва»(російською «Кремлева»).

Таким чином ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Як вбачається з довідки відділу кадрів відокремленого підрозділу «шахта № 9НВ», ОСОБА_2 дійсно працював на шахті № 3НВ з 09.07.1959 року, за наказом № 259 від 13.07.1959 року, до 01.05.1962 року, за наказом №68 від 21.04.1962 року, електрослюсарем лісового складу і згідно його особової картки форми Т-2 його місце проживання було таке: АДРЕСА_1, що було на території УРСР.

Зазначені відомості узгоджуються із відомостями, які вбачаються з копії наданої трудової книжки, відповідно до якої ОСОБА_2 працював на Нововолинській шахті з 09.07.1959 року по 01.05.1962, а з 25.07.1962 року до 04.09.1962 року на Нововолинському рудоремзаводі.

Згідно довідки Житлово-експлуатаційної контори № 3 Нововолинської міської ради ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дійсно постійно проживали та були зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1958 року до 1962 року.

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_3 остання працювала на Нововолинському рудоремзаводі з 26.06.1959 року по 20.07.1963 року.

Аналізуючи у сукупності наявні в матеріалах справи докази, співставивши часові періоди працевлаштування батьків заявниці та її дату народження, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 із батьками ОСОБА_2, ОСОБА_3 проживали на території України з 22 жовтня 1962 року до 20 липня 1963 року.

З огляду на викладене, суд вважає, що наявні у справі докази є достатніми для встановлення факту проживання заявниці разом із батьками на території України протягом відповідного часового періоду.

Виходячи зі встановлених обставин у справі, досліджених у своїй сукупності на підставі їх аналізу, суд вважає, що заява про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 із батьками ОСОБА_2, ОСОБА_3 на території України підлягає частковому задоволенню.

За правилом п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно із п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності.

Керуючись п. 1 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, ст. ст. 10, 11, 213, 215, 234, 256, 259 Цивільного процесуального кодексу України, СУД

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 (російською мовою «Кремлева») ОСОБА_7 із батьками ОСОБА_2, ОСОБА_3 на території України з 22 жовтня 1962 року по 20 липня 1963 року.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: С.О. Погрібний

18.09.2012