Номер провадження № 22-ц/785/1327/13
Головуючий у першій інстанції Чернявська
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Фадєєнко А.Ф., Вадовської Л.М.

при секретарі Задерей О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 червня 2009 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИЛА:

25.06.2007 року, ОСОБА_2, звернувся із позовом про стягнення з відповідача 939300 гривень, і, уточнивши позов, просив стягнути з відповідача на його користь еквівалент 186000 доларам США з врахуванням індексу інфляції та 3% річних, а всього 2325352,64 гривень, зазначаючи, що між ним та відповідачем був укладений договір позики, згідно якого відповідачу передано 939300 гривень в еквіваленті 186000 доларів США зі строком повернення до 03.11.2006 року.

Посилаючись на те, що відповідач умови договору не виконав, борг не повернув, позивач просив позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав, стверджуючи, що не позичав гроші у позивача, договір позики та акт прийняття-передачі грошових коштів не підписував.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02.06.2009 року позов задоволено: з відповідача на користь позивача стягнута заборгованість за договором позики у сумі 2325353,64 гривень.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, крім того, зазначив про необхідність призначення повторної комплексної комісійної почеркознавчої експертизи.

У засіданні колегії суддів: відповідач і його представник скаргу підтримали; представник позивача скаргу не визнала.

Рішення суду першої інстанції підлягає зміні на підставі ст. 309 ч.1 п. п.3,4 ЦПК України.

Згідно зі ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України, підставами для зміни рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права.

Суд, задовольняючи позов і стягнуючи заборгованість за договором позики виходив з того, що між сторонами існує зобов'язання, яке випливає із договору позики від 03.11.2005 року.

Висновок суду у цій частині відповідає обставинам справи і вимогам закону ст.ст. 526, 625, 1046, 1049 ЦК України.

Судом встановлено і доведено належними та допустими доказами, що 03.11.2005 року позивач передав відповідачу за договором позики 939300 гривень еквівалент 186000 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути зазначену суму коштів у строк до

2

03.11.2006 року (а.с.8,9).

Відповідач належним чином не виконав зобов'язання по поверненню коштів за договором позики, у зв'язку з чим суд дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики і 3% річних від простроченої суми.

Разом з тим, висновок суду у частині стягнення заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції є помилковим.

Грошове зобов'язання сторонами визначено у 939300 гривень із вказівкою на еквівалент 186000 доларів США.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно виходив з того, що розмір заборгованості має розраховуватись із курса долара на час розгляду справи у суді (червень 2009 року).

Зважаючи на те, що розмір заборгованості обчислено виходячи із курса долара на час розгляду справи, відсутні підстави для розрахунка і стягнення суми заборгованості з урахуванням індекса інфляції, оскільки індекс інфляції застосовується лише до національної валюти України гривні.

За таких обставин, рішення суду підлягає зміні, а саме, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики у сумі 1486698 гривень (186000 доларів США х 799,3000 гривень по курсу станом на 29.11.2012 року = 1486698 ) і 3 % річних у сумі 115219,10 гривень (1486698 х 0,0775).

Доводи апелянта про те, що: факт отримання коштів за договором позики не доведено належними і допустимими доказами; висновок судово-почеркознавчої експертизи є сумнівним; суд необгрунтовано відмовив у клопотанні про виклик до суду позивача для його допиту по обставинам укладення договору позики , - безпідставні.

Факт укладення сторонами договору позики і передачі коштів за цим договором підтверджується договором займа від 03.11.2005 року і актом прийому-передачі грошових коштів від 03.11.2005 року, які відповідають оригіналам цих письмових доказів, що були досліджені судом та експертами. Зазначені боргові зобов'язання знаходяться у позивача (а.с.8,9).

За висновком судово-почеркознавчої експертизи № 1571802 від 10.12.2008 року, підписи від імені ОСОБА_1 та рукописні записи А.В. Шептунов у договорі позики і акті прийому-передачі грошових коштів від 03.11.2005 року, виконані самим ОСОБА_1 (а.с.113-119).

Зазначений висновок підтверджено висновком №112тдд від 31.08.2012 року повторної і додаткової судово-почеркознавчої експертизи Науково-дослідного експертно-криміналістичного центра Головного управління МВС України у м. Києві, який надано на підставі ухвали апеляційного суду, призначеної за клопотанням відповідача ОСОБА_1

Так, згідно висновку експерта від 31.08.2012 року, підпис від імені ОСОБА_1 і рукописні записи А.В. Шептунов на договорі позики та в акті прийому-передачі грошових коштів від 03.11.2005 року виконані самим ОСОБА_1 Діагностичні ознаки, які б свідчили про те, що підпис і рукописні записи від імені відповідача виконані навмисно зміненим почерком, у незвичних умовах під впливом збиваючих факторів (природніх чи штучних) або у незвичному стані, - не виявлені (а.с.319-326).

За змістом ст.38 ч.1 ЦПК України, сторона може брати участь у справі особисто або через представника.

Позивач не брав участі у справі особисто, його інтереси за довіреністю представляла ОСОБА_3О.(а.с.26,93).

Обставини справи, з врахуванням наданих доказів, не вимагають особистої участі у справі позивача.

Інших, правових доводів, апеляційна скарга не містить.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення суми заборгованості з врахуванням індексу інфляції, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції зміні з викладенням резолютивної частини рішення у новій редакції.

3

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.п.3,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 червня 2009 року змінити, виклавши резолютивну частину рішення у новій редакції.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у сумі 1486698 (один мільйон чотириста вісімдесят шість тисяч шістсот дев'яносто вісім) гривень і 3% річних від простроченої суми у розмірі 115219 (сто п'ятнадцять тисяч двісті дев'ятнадцять) гривень 10 копійок.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

ОСОБА_4

ОСОБА_5