Справа №2-803/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2012 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого-судді Болейко А.П.

при секретарях Капустинській, Г.О., ОСОБА_1,ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ПАТ «Укрсоцбанк» про поновлення строку позовної давності на звернення до суду, поділу зобовязання, стягнення ? частини сплачених коштів, зобовязання ПАТ «Укрсоцбанк» внести зміни до кредитного договору від 7.08.2007 року розподіливши грошові зобовязання в рівних частинах між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та звернути стягнення на ? частини квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4, шляхом визнання даної квартири за ОСОБА_3 в рахунок компенсації боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнювався, до ОСОБА_4, ПАТ «Укрсоцбанк» про поновлення строку позовної давності на звернення до суду, поділу зобовязання, стягнення з ОСОБА_4 ? частини сплачених ОСОБА_3 по кредиту коштів з дня укладання договору по вересень 2012 року (включно) в сумі 276384,62 грн., зобовязання ПАТ «Укрсоцбанк» внести зміни до кредитного договору від 7.08.2007 року розподіливши грошові зобовязання в рівних частинах між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та звернути стягнення на ? частини квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4, шляхом визнання даної квартири за ОСОБА_3 в рахунок компенсації боргу.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 22.10.2010 року визнано, що між що між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 04 липня 2007 року було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 та визнано спільним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_2, за відповідачкою ОСОБА_4 визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 17 січня 2011 року рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22 жовтня 2010 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання квартири АДРЕСА_2 спільним майном подружжя та визнання права власності на 1/2 частину цієї квартири.

08 червня 2011 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вирішено рішення апеляційного суду Житомирської області від 17 січня 2011 року скасувати, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22 жовтня 2010 року залишити без змін.

З ухвали Вищого спеціалізованого суду України вбачається, що спірна квартира 04 липня 2007 року придбана сторонами в період шлюбу та за спільні кошти.

02.07.2007 року позивачем отримано в АКБ «Укрсоцбанк» кредит в сумі 85000 доларів США, що фактично відповідає сплаченій сумі за придбану 04 липня 2007 року квартиру. У виконання забезпеченого даного кредитного зобов'язання між банком та ОСОБА_4 укладено іпотечний договір, за яким вона передала в іпотеку належну їй на праві приватної власності однокімнатну квартиру. 07 серпня 2007 року позивачем отримано другий кредит в сумі 85000 доларів США зі строком погашення кредиту до 06 серпня 2022 року і цими коштами погашено кредит взятий 02 липня 2007 року. У забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором від 07 серпня 2007 року між ОСОБА_3 та банком укладено іпотечний договір, за яким в іпотеку передано спірну квартиру.

Шлюбні відносини між сторонами припинено та проживають вони окремо з травня 2008 року, що на думку позивача свідчить про те, що кредит № 282/22-38 від 07.08.2007 року ним отримано в АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» 85000 дол. США також в період спільного проживання з позивачкою.

За рішенням суду, спірне майно відповідно до ст.69 СК України підлягає розподілу між подружжям, оскільки придбане в період шлюбу на спільні кошти, кожен з них має право на рівну частку в спільному майні, оскільки вказана квартира придбана сторонами в період шлюбу за спільні кошти, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що вказана квартира є спільним майном сторін та визнав за позивачкою ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири.

Судом касаційної інстанції зазначено, що висновки апеляційного суду про те, що кредитні зобов'язання взяті на себе ОСОБА_3 07 серпня 2007 року зі строком погашення кредиту до 06 серпня 2022 року є його особистими зобов'язаннями, а придбана спірна квартира є його особистим майном, не відповідають зібраним по справі доказам.

Оскільки вказаними судовими рішеннями встановлено, що правовідносини стосуються поділу майна набутого подружжям під час шлюбу за спільні кошти, що кредит отримано в інтересах сім'ї на придбання квартири, яка була поділена даними рішеннями суду, вважає, що при поділі боргових зобов'язань слід також керуватися нормами Сімейного кодексу. Вимоги щодо поділу майна та поділу боргових зобов'язань, є взаємопов'язаними, випливають з одного правовідношення.

З огляду на вказане, у результаті взяття в кредит грошових коштів, що були використані на придбання квартири, вважає, що боргові зобов'язання перед позикодавцем несуть як чоловік, так і дружина, а не тільки той із подружжя, хто підписав кредитний договір. І кредитні зобов'язання за кредитним договором № 282/22-38 від 07 серпня 2007 року в сумі 85000 доларів США, мають бути порівну розподілені між мною ОСОБА_3 та відповідачкою ОСОБА_4, оскільки кошти були використані в інтересах сім'ї та за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/2 частину квартири. Станом на 23 серпня 2011 року заборгованість за кредитним договором становить 61 440,47 доларів США, та відсотки.

Зазначає, що відповідно до довідки ПАТ «Укрсоцбанк» №301.5-11/96-5288 від 24.04.2012 р., ним в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором станом на березень 2012 року включно було сплачено: борг в сумі 28 234.48 доларів США та відсотки за кредитом в сумі 48 529.82 доларів США, а всього 76 764.30 доларів США.

Відповідно до довідки ПАТ «Укрсоцбанк» №301.7-23/2394 від 26.06.2012 року він в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором станом з квітня по червень 2012 року включно сплатив борг в сумі 1 542,24 доларів США та відсотки за кредитом в сумі 2 167,76 доларів США, а всього 3710 доларів США.

В подальшому погашався даний кредит та з дня укладання договору по вересень 2012 року (включно) ним сплачено 76860,62 доларів США, що еквівалентно 552769,25 грн. Таким чином просить суд стягнути з ОСОБА_4 половину сплачених ним коштів у сумі 276384,62 грн.

Оскільки відповідачка ОСОБА_4 відмовляється в добровільному порядку на розподіл кредитних зобов'язань, позивач просить захистити його порушені права.

Крім того зазначив, що відповідачці ще належить 1/2 частина квартири №92, вул. Гетьмана Самойловича, 3, в м. Житомирі, в якій остання зареєстрована та безпосередньо проживає. Іншого майна чи грошових заощаджень відповідачка не має, її доход є незначним, а тому вважає за доцільне звернути стягнення на майно боржника, відповідачки, а саме на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2, бо така вимога не буде порушувати її житлові права, оскільки для проживання у неї залишається квартира в якій вона проживає.

Позивач та його представник ОСОБА_7 у судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві та просили його задовольнити. Позивач пояснив, що відповідачку про зміну відсоткової ставки з 13,5% на 15% по кредитному договору не повідомляв.

Відповідачка та її представник ОСОБА_8 позов не визнали та просили відмовити у його задоволенні.

Представник банку ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_9 надав суду свої письмові заперечення на позов та в частині зобов`язань про внесення змін до Договору кредиту від 07.08.2007 року просив відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено обставини справи, викладені вище, що підтверджуються письмовими матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, доводи сторін по справі, суд приходить до наступного.

Суд поновлює строк позовної давності, встановлений у три роки, згідно ст. 72 СК України на звернення до суду у звязку з тим, що позивачем пропущено його з поважної причини та вбачається порушене його право. Оскільки рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22.10.2010 року, яким визнано спільним майном подружжя ОСОБА_3М та ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_3 та право власності за останьою на ? даної квартири набрало законної сили лише 17 січня 2011 року, то підстав для звернення позивачем до суду не було з даним позовом, в той час коли не вирішено право власності та відповідний розмір частки на квартиру. Заяву відповідачки про застосування позовної давності, суд вважає безпідставною (а.с.92).

Згідно ст. 60 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 Сімейного кодексу України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За ч. 4 ст. 65 Сімейного кодексу України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором використане в інтересах сім'ї. Це значить що дружина чи чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов'язки щодо спільно нажитого у шлюбі майна, оскільки розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобов'язань за кредитом.

За вимогами ст.ст. 69, 70 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно до пп. 23, 24 постанови № 11 Пленум Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

На підставі викладеного, оскільки ОСОБА_4 на праві власності належить 1/2 частини квартири, яка куплена за кредитні кошти, який сплачує її колишній чоловік - позивач по справі, то позовна вимога про стягнення з відповідачки сплачених ОСОБА_3 коштів по кредитному договору №282/22-38 від 7 серпня 2007 року, підлягає частковому задоволенню. А саме за період з 29.07.2008 року по 28.09.2012 року (включно) у сумі 236474,98 гривень, які становлять ? сплачених позивачем коштів 472949,96 грн., що еквівалентно 60924,33 доларам США. Суд задовольняє саме цей період часу відповідно проплат, згідно наданої суду довідки ПАТ «Укрсоцбанк» від 25.09.2012 року (а.с.116-120), розрахунку сплачених коштів по кредиту (а.с.137-139), квитанцій про внесення готівки від 28.08.2012р. та від 28.09.2012 року (а.с.140-141). За основу судом прийнято відсоткова ставка 13,5 %, оскільки додаткова угода №1 від 7.10.2008 року про внесення змін до договору кредиту від 7.08.2007 року про збільшення відсоткової ставки на 15 %, укладено позивачем вже після розлучення з відповідачкою і останній про це відомо не було (а.с.87). При цьому, період часу до розірвання шлюбу між ОСОБА_3 ОСОБА_4, який розірвано 22.07.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.95) та відміткою в паспорті відповідача(а.с.96 на звор.) суд не може взяти за основу, бо останні перебували в цей час у шлюбі і майно перебувало у їх спільній сумісній власності.

В свою чергу, згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 627 ЦК України встановлює поняття свободи договору. А саме відповідно до ст. 6 даного Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно ч. 1 ст. 510 ЦК україни сторонами у зобовязанні є боржник і кредитор. Боржник у зобовязанні може бути замінений іншою особою ( переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом згідно ст. 520 ЦК України.

За змістом ст. 528 ЦК України, виконання обов'язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов'язання не випливає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На підставі викладеного, оскільки кредитор заперечує, щодо внесення змін до кредитного договору від 07.08.2007 року розподіливши грошові зобовязання в рівних частинах між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 що є його виключним правом, то підстав для задоволення цієї позовної вимоги суд не вбачає.

Разом з тим, в силу ст.ст. 10 ч.3, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, доводи сторін по справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно, всебічно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що решта позовних вимог не підлягає до задоволення та вважає їх безпідставними та не доведеними.

Отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 60, 212-215, 218, 294 ЦПК України, ст. ст. 510, 528, 627,629 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Поновити строк позовної давності на звернення до суду.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 ? частину сплачених останнім коштів за період з 29.07.2008 року по 28.09.2012 року (включно) у сумі 236474,98 гривень, по кредитному договору №282/22-38 від 7 серпня 2007 року, укладеного ОСОБА_3 з АКБ (ПАТ) «Укрсоцбанк».

В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів, починаючи з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: