2014/3343/12
2/2014/998/2012
РІШЕННЯ
Іменем України

06.11.2012 м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області
в складі: головуючого судді Бібіка О.В.,
за участю секретаря судового засідання Онацької В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Харківської міської ради, служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області, служба у справах дітей Комінтернівського району управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, служба у справах дітей Червонозаводського району управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, комунальний заклад «Харківська спеціальна загальноосвітня школа інтернат 1-111 ступенів № 8»Харківської обласної ради, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини,
встановив:
ОСОБА_1 звернувся 06 серпня 2012 року до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області про визначення місця проживання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
04 вересня 2012 року ОСОБА_1 подав уточнену позовну заяву до ОСОБА_2, треті особи: орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Харківської міської ради, служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області, служба у справах дітей Комінтернівського району управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, служба у справах дітей Червонозаводського району управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, комунальний заклад «Харківська спеціальна загальноосвітня школа інтернат 1-111 ступенів № 8» Харківської обласної ради, про визначення місця проживання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ним за адресою: АДРЕСА_1.
В обґрунтування позовних вимог вказав, що з відповідачкою ОСОБА_2 перебував в зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2003 року до 22 березня 2011 року, від даного шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є інвалідом дитинства, страждає на дистрофію по типу Дюшена, в звязку з чим перебуває на диспансерному обліку у лікаря невропатолога, тому потребує постійного догляду. При вирішенні справи про розірвання шлюбу була досягнута спільна згода про те, що син проживатиме разом з матір`ю. Однак відповідачкою порушена домовленість, після народження у неї другої дитини, дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, син пять днів на тиждень проживає в школі інтернаті, і лише на вихідні дні відповідачка забирає його додому. Вважає, що відповідачка неналежно виконує свої обовязки по відношенню до сина, тому дитині буде краще разом з батьком.
Представник третьої особи служби у справах дітей Комінтернівського району управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради ОСОБА_7 у судове засідання не з»явилася. 12.10.2012 року надала до канцелярії суду заяву, в якій просила справу розглядати за відсутності представника та вказала, що позовні вимоги не підтримує (а.с. 70)
Третя особа орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Харківської міської ради в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 58, 68), причини неявки суду не повідомив.
Представник третьої особи служба у справах дітей Червонозаводського району управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 59, 67), причини неявки суду не повідомив.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Пояснив, що після розірвання шлюбу за взаємною згодою між ним та відповідачкою син залишився проживати разом з матір»ю. Син є інвалідом дитинства, у вересні 2011 року пішов до першого класу загальноосвітньої школи. За причиною того, що син погано пересувається його влаштовано для навчання до спеціального інтернату. За домовленістю із відповідачем син повинен був тільки відвідувати зайняття в школі - інтернат, і щоденно після уроків відповідачка повинна забирати його додому. Однак, відповідачка, створивши сімю з іншим чоловіком, народила другу дитину і перестала приділяти сину достатню увагу та турботу, забезпечувати необхідним лікуванням для підтримання його стану здоровя.
Вона почала залишати дитину у школі - інтернаті на повний день, стала забирати його додому тільки на вихідні дні. Відповідач перестала виконувати рекомендації лікарів щодо носіння сином ортопедичного взуття та спеціального корсету для підтримання стану його здоровя. Вважає, що син за час проживання з матір'ю втратив ті навички, які мав, його стан здоровя погіршився, він перестав самостійно пересуватися, у нього розвивається сколіоз.
Крім того, у відповідача відсутні будь - які умови для проживання та належного виховання дитини, вона не має власного житла, її сімя, яка складається з чотирьох чоловік, два з яких малолітні діти, мешкає у однокімнатній знімній квартирі, де в сина немає навіть свого спального місця. Просив позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти позову. Пояснила,що перебуває в шлюбі з іншим чоловіком, від шлюбу мають спільну дитину, однак даний факт не перешкоджає їй належним чином виконувати свої обовязки по вихованню сина. Відповідно до рекомендацій лікарів син навчається у школі інтернаті. На час канікул позивач забирає сина до своїх батьків, однак, хто саме доглядає у цей час за дитиною, їй не відомо. Надала суду письмові заперечення проти позову (а.с. 81-82)
Представник третьої особи служби у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_8 (доручення № 645 від 14.11.2007 р.) у судовому засіданні проти позову заперечувала, просила малолітню дитину залишити проживати з матір»ю.
В судовому засіданні представник третьої особи комунального закладу «Харківська спеціальна загальноосвітня школа інтернат 1-111 ступенів № 8» Харківської обласної ради ОСОБА_9 проти позову заперечувала. Пояснила, що малолітній ОСОБА_4 з вересня 2011 року є учнем спеціалізованої школи інтернату 1-111 ступенів № 8 Харківської обласної ради. Вказаний заклад є не будинком для дітей, позбавлених батьківського піклування, а спеціалізованим навчальним закладом для дітей з обмеженими можливостями, зокрема для дітей з таким захворюванням як у ОСОБА_4. До їх закладу дитина потрапила за клопотанням матері ОСОБА_2, яка проявляє постійну турботу про дитину, окутує сина материнською любов»ю та піклується про його стан здоров»я та гармонійний розвиток. Батько ОСОБА_1 жодного разу не провідав сина, не цікавився взагалі процесом його навчання та виховання, хоча і мав таку можливість.
Турбота батька про малолітнього сина ОСОБА_5 виразилась у проголошенні намірів про необхідність надання кваліфікованої медичної допомоги столичними та зарубіжними медичними установами. Однак жодної реальної дії він не вчинив.
Будучи допитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що ОСОБА_4 доводиться їй онуком. На час канікул її син ОСОБА_1 забирає онука і привозить до них, дитина постійно знаходиться під її наглядом, оскільки син працює і не має змоги весь час проводити з сином, тому приїздить до сина лише на вихідні дні.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що його сім»я знаходиться в дружніх стосунках з сім»єю ОСОБА_1, їхні діти спілкуються, йому не доводилося бачити, щоб ОСОБА_1 застосовував до свого сина фізичну силу, син завжди знаходиться у батька у доброму настрої.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що позивач є його двоюрідним братом. Йому відомо, що ОСОБА_1 надає матеріальну допомогу на утримання сина, періодично забирає сина до себе, крім батька, у догляді дитини приймає участь бабуся ОСОБА_10. Вважає, що син повинен проживати разом з батьком, оскільки він приділяє уваги та часу у вихованні сина більше, ніж мати.
Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні показала, що їй невідомо, чи забирав будь-коли ОСОБА_1 сина ОСОБА_5 до себе додому. У вересні 2012 року вона допомагала проходити медичну комісію, оскільки ОСОБА_12 самостійно не ходить, його потрібно переносити на руках. Батько ОСОБА_1 при проходженні медичної комісії участі не приймав. Вона бачила як батько застосовував до малолітньої дитини фізичну силу.
Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні показав, що сім»ю ОСОБА_1 знає з 2008 року, зараз перебуває у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 Був свідком того, коли ОСОБА_12 було пять років, батько за порушення карав дитину: ставив у куток, застосовував до нього фізичну силу. В 2011 році ОСОБА_12 знаходився в інтернаті; на теперішній час ОСОБА_12 самостійно виходить на вулицю для прогулянок з матір»ю. З боку ОСОБА_1 пропозицій щодо проходження лікування ОСОБА_12 не надходило, матеріальної допомоги не надає. Перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з сином ОСОБА_5 вони не чинять.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова шлюб між ОСОБА_15 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 8)

Сторони від шлюбу мають дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 283243, зареєстрованого Шелудьківською сільською радою Зміївського району Харківської області, актовий запис № 17 (а.с. 9)

Згідно довідки, виданої комунальним закладом охорони здоров»я «Харківська міська дитяча клінічна лікарня № 24» № 565 від 20.08.2012 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 перебуває на диспансерному обліку у лікаря невролога з приводу мішечної дистрофії, псевдогіпертрофичної форми Дюшена (а.с. 31)

Згідно довідки, виданої Харківською обласною центральною психолого медико педагогічною консультацією, № 47 від 17.08.2012 року, ХОЦПМПК від 03.11.2011 року за № 1745 надана рекомендація щодо подальшого навчання ОСОБА_4 за програмою школи інтернату для дітей з церебральним паралічем (а.с. 37)

З психологічної характеристики ОСОБА_4 вбачається, що він є учнем 2а класу Харківської спеціальної загально освітньої школи інтернату № 8 І-ІІІ ступенів Харківської обласної ради. Має середній рівень здатності до навчання (а.с. 32)

Відповідно до довідки, виданої комунальним закладом «Харківська спеціальна загально освітня школа інтернат № 8 І-ІІІ ступенів» Харківської обласної ради, № 387 від 03.09.2012 року, специфіка школи передбачена для навчання дітей з патологією нервової системи та опорно рухового апарату, а також хворобою Дюшена. Навчання та лікування в школі позитивно сприяє на стан здров2я ОСОБА_4. На протязі 2011-2012 навчального року дитина пересувалася самостійно, іноді з підтримкою, тому що постійно отримувала належне лікування у школі, але на протязі літніх канікул з травня по вересень 2012 року стан дитини значно погіршився і самостійно пересуватися він не може (а.с. 33)

ОСОБА_1 постійно проживає та зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_4, б. 176АДРЕСА_2. Крім нього, за вказаною адресою проживають ОСОБА_16, ОСОБА_16 ОСОБА_17, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім»ї та реєстрацію, виданою комунальним підприємством «Жилкомсервіс», дільниця № 60 (а.с. 42)

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_1 встановлено, що він проживає в трикімнатній ізольованій квартирі разом з цивільною дружиною ОСОБА_18 Житло в задовільному санітарному стані, для малолітнього ОСОБА_18 обладнана окрема кімната, в якій є учнівський стіл, компютер, шафа для одягу, книжна шафа, іграшки, окреме спальне місце. Режим роботи сім»ї дозволяє займатися вихованням, розвитком та лікуванням ОСОБА_18 (а.с. 29-30)

Зі службової характеристики ОСОБА_1 вбачається, що він працює старшим оперуповноваженим оперативного відділу Харківської виправної колонії (№ 43) з 02.09.2002 року по теперішній час, де характеризується позитивно (а.с. 39)

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_2 встановлено, що вона проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5, разом з нею проживають син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, дочка ОСОБА_19, ІНФОРМАЦІЯ_7, чоловік ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_8. Створені належні умови для проживання з дитиною (а.с. 28)

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

Разом з тим, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, проголошено, коли є виняткові обставини , бути розлучена зі своєю матірю.

З висновку служби у справах дітей Комінтернівського району департаменту праці та соціальної політики управління служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради, підписаного заступником директора Департаменту начальника Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради ОСОБА_20 щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з батьком ОСОБА_1, вбачається, що комісія з питань захисту прав дитини виконавчих органів Харківської міської ради вважає недоцільним проживання малолітнього ОСОБА_4 разом з батьком (а.с. 72-73)

Згідно ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до ст. 8 Закону України Про охорону дитинства, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, духовного та соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.

Доводи позивача та його представника, викладені в позовній заяві та досліджені в судовому засіданні про ліпші житлові умови у батька та задекларовані наміри про необхідність проведення більш фахового лікування дитини в м. Києві чи за кордоном, суд розцінює як міру повинної поведінки батька, а не як реальну турботу про малолітнього хворого сина.

Докази, досліджені в судовому засіданні свідчать про постійну турботу матері про свого малолітнього хворого сина. Суд вважає, що визначальним є материнська турбота та психологічна атмосфера у см»ї матері, а також той факт, що малолітній ОСОБА_4 постійно жив з матір»ю з 2008 року, що вбачається із рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від (а.с8), вказані обставини визнав і сам позивач.

Виходячи з наведеного, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні вимог ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з ним за адресою: АДРЕСА_1, належить відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. 161Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Харківської міської ради, служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області, служба у справах дітей Комінтернівського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Служба у справах дітей Червонозаводського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, комунальний заклад «Харківська спеціальна загальноосвітня школа інтернат 1-111 ступенів № 8» Харківської обласної ради про визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, буд. 176, корп.. 4, кв. 68 відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.В.Бібік