Справа № 605/575/2012
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

( заочне )

29 серпня 2012 року

Брусилівський районний судл Житомирської області в складі:

Головуючого судді Седун Ф. В.

При секретарі Довгаленко О. І.

З участю: позивачки ОСОБА_1

Представника позивача ОСОБА_2

Представників відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Брусилів справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу Держкомзему у Брусилівському районі Житомирської області про поновлення на роботі , оплату за час вимушеного прогулу , визнання наказу про звільнення незаконним ,

В С Т А Н О В И В :

25.05.2012 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Відділу Держкомзему у Брусилівському районі Житомирської області про поновлення на роботі , оплату за час вимушеного прогулу та з заявою про поновлення строку позовної давності( а.с. 27-28 ) . До початку розгляду справи по суті позивачка ОСОБА_1 збільшила розмір позовних вимог вимогою про визнання наказу № 1 від 28 лютого 2012 року про звільнення незаконним та в звязку з цим подала уточнену позовну заяву . ( а.с. 63 , 64-67 ) . Свої вимоги аргументує тим , що в 1996 році вона була прийнята на роботу у відділ Держкомзему в Брусилівському районі , де працювала на різних посадах. З 13.02 2008 року відповідно до наказу № 3 була призначена на посаду інспектора відділу земельних ресурсів у Брусилівському районі ( не державна служба ). В серпні 2010 року її посаду інспектора сектору землеустрою , моніторингу , охорони та ринку земель було безпідставно ліквідовано п. 3.2 наказу від 12.08.2010 року № 86 Про введення в дію нової структури відділу Держкомзему у Брусилівському районі Житомирської області, була розроблена нова структура відділу Держкомзему у Брусилівському районі та 13.08.2010 року було затверджено новий штатний розпис без посади інспектора сектору землеустрою , моніторингу , охорони та ринку земель. 23.11.2010 року наказом № 35-к вона була попереджена про майбутнє вивільнення в звязку з скороченням її посади , наказом № 5-К від 14.02.2011 року була звільнена з займаної посади по п. 1 ст. 40 КЗпП України в звязку з скороченням штатів , однак даний наказ було скасовано наказом № 6-к від 15.02.2011 року. І вона продовжувала працювати на займаній посаді. У звязку з проведенням реорганізації територіальних органі Держкомзему у Житомирській області її , як і всіх інших співробітників відділу , було попереджено наказом від 16.02.2011 року № 16 про можливе вивільнення в разі скорочення штату або чисельності внаслідок реорганізації. При проведенні реорганізації відповідно до ч. 3 ст. 36 КЗпП України трудовий договір з працівником продовжується. Раптом , з незрозумілих причин , видається наказ № 1 від 28.02. 2012 року про її звільнення по п. 1 ст. 40 КЗпП України з посиланням на відсутність посади в штатному розписі від 13.08.2010 року. Вважає даний наказ незаконним , звільнення її з посади необґрунтованим , без повідомлення та згоди профспілкового комітету . Рішення профспілкового комітету було прийнято лише після запиту адміністративного суду після її звільнення , і профспілковий комітет згоди на її звільнення не дав. Зважаючи на допущені порушення вона написала заяву до Головного управління Держкомзему у Житомирській області та продовжувала виходити на роботу , але 16.03.2012 року їй надійшов лист з розясненням звернення до суду. На роботу її не було допущено , з наказом про звільнення вона не ознайомлювалась , трудової книжки не отримала. Просить поновити їй строк позовної давності , так як вважаючи що вона перебувала на публічній службі , вона 26.03.2012 року звернулась з адміністративним позовом до Житомирського окружного адміністративного суду . Ухвалою від 27.03.2012 року суд відкрив провадження за її позовом , а 23.05.2012 року закрив провадження по справі , так як даний спір не підпадає під юрисдикцію адміністративного суду. А тому вважає , що строк пропущений нею з поважних причин. Просить визнати незаконним наказ про її звільнення , поновити її на попередній роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали з мотивів , наведених в позовній заяві , заяві про поновлення строку позовної давності , уточненій позовній заяві. Додатково пояснила , що наказ про її звільнення було видано раптово , без попередження. Про можливе скорочення за два місяці до звільнення її ніхто не попереджував , такого наказу не було. Скорочення її посади було в 2010 році , але вона продовжувала працювати на займаній посаді , 16.02. 2011 року було попередження про можливе скорочення штату , але після цього вона знову працювала до 28.02.2012 року і отримувала заробітну плату . Наказу про скорочення її посади не було. Наказ № 86 вона вважає незаконним , але доказів стосовно незаконності цього наказу вона не має. Наказ про звільнення вона не підписала та відмовилась брати трудову книжку , так як вважала своє звільнення незаконним. Своє звільнення вона оскаржила в Житомирський окружний адміністративний суд , під час судового розгляду було закрито провадження в справі , так як вона не була державним службовцем . Тоді вона звернулась в суд в порядку цивільного судочинства , а тому строк звернення до суду пропустила з поважних причин. Рахує звільнення її з роботи за скороченням штатів незаконним. Просить задовольнити її позовні вимоги.

Представники відповідача позов не визнали з мотивів , викладених в письмовому запереченні( а.с. 36-38) , які в судовому засіданні підтримали . Додатково показали , що позивачка працювала на посаді інспектора по землеустрою. У 2010 році ця посада була ліквідована наказом № 86 . Про можливе вивільнення при скороченні штату позивачку було попереджено наказом від 16.02.2011 року, позивачка пропрацювала після цього до 28.02.2012 року і була звільнена в звязку з скороченням штату, так як її посада була ліквідована. За два місяці до звільнення позивачку не попереджали про скорочення штату, так як було попередження 16.02.2011 року. Згоду профкому не запитували перед звільненням позивачки. Запит був тільки під час розгляду справи в адміністративному суді , профком згоди не дав , але не обґрунтував свою відмову , тому вони мали право звільнити позивачку без згоди профкому . Трудову книжку позивачка відмовилась взяти , відмовилась ознайомитись в наказі про звільнення , про що складено відповідні акти. Такої посади , як інспектор сектору землеустрою ,моніторингу , охорони та ринку земель в штатному розписі не має з 2010 року і по даний час. Всі посади у відділі це посади державних службовців. На даний час вільна посада начальника відділу земельних ресурсів , але ця посада потребує певної спеціальної освіти , а у позивачки такої освіти не має. Просять в позові відмовити.

Вислухавши пояснення позивачки та її представника , представників відповідача , вивчивши матеріали справи та дослідивши докази суд вважає , що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав :

Копія наказу № 1 від 28 лютого 2012 року по відділу Держкомзему у Брусилівському районі Житомирської області , виданий Головою комісії з проведення реорганізації заступником начальника Головного управління ОСОБА_5 підтверджує звільнення ОСОБА_1 , інспектора сектору землеустрою ,моніторингу , охорони та ринку земель з 28лютого 2012 року у звязку зі скороченням штату працівників п.1 ст. 40 КЗпП України. ( а. с. 6 )

Копія наказу від 12 серпня 2010 року № 86 по відділу Держкомзему у Брусилівському районі Житомирської області Про введення в дію нової структури відділу Держкомзему у Брусилівському районі Житомирської області п. 3.2 підтверджує ліквідацію посади інспектора сектору землеустрою ,моніторингу , охорони та ринку земель.( а.с. 43 )

Копія наказу № 16 від 16.02.2011 року Про попередження про можливе вивільнення , копія попередження про вивільнення свідчать , що ОСОБА_1 було письмово попереджено про її можливе вивільнення в разі скорочення штату або чисельності внаслідок реорганізації. ( а.с. 9,10)

Копія акту від 28.02.2012 року свідчить , що ОСОБА_1 було оголошено наказ № 1 від 28.02.2012 р. про звільнення її з посади інспектора сектору землеустрою ,моніторингу, охорони та ринку земель і що вона від підпису наказу відмовилась. ( а. с. 48 )

Копія трудової книжки позивачки з записом під порядковим № 2 від 20.09.2009 року

переведена з посади інспектора відділу Держкомзему у Брусилівському районі на рівно значну посаду інспектора в секторі землеустрою ,моніторингу , охорони та ринку земель відділу держкомзему у Брусилівському районі. ( а.с. 75 )

Згідно ст. 40 ч. 1 п. 1 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк , а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в реорганізації виробництва і праці , в тому числі ліквідації , реорганізації , банкрутства або перепрофілювання підприємства , установи , організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору за п. 1 ст. 40 КЗпП України може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації , членом якої є працівник.

Згідно ст.. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Представниками відповідача не надано суду доказів , що позивачка ОСОБА_1 була попереджена про наступне вивільнення за два місяці до видачі наказу про її звільнення , до 28.02.2012 року. Також звільнення позивачки з роботи за п.1 ст. 40 КЗпП України 28.02.2012 року було проведено без попередньої згоди профспілкового комітету.

Протокол засідання профкому працівників агропромислового розвитку Брусиловської райдержадміністрації від 3.05.2012 року свідчить , що подання про звільнення ОСОБА_1 розглядалось після її звернення з позовом до суду і що профком не дав згоди на її звільнення, однак мотиви відмови не обґрунтував. ( а.с. 25-26 )

Покази представників відповідача , що позивачка була попереджена про можливе вивільнення 16.02.2011 року суд рахує необґрунтованими , оскільки звільнення позивачки протягом наступних двох місяців не відбулось і вона продовжувала працювати на займаній посаді.

Тому звільнення позивачки з роботи з посади інспектора сектору землеустрою, моніторингу , охорони та ринку земель у звязку зі скороченням штату працівників п.1 ст. 40 КЗпП України суд вважає незаконним , оскільки воно проведено з порушенням діючого трудового законодавства і наказ № 1 від 28.02.2012 року про звільнення її з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України є незаконним.

Однак, вирішуючи вимогу про поновлення позивачки на займаній посаді суд вважає , що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав :

Копія наказу № 526 кт від 30.07.2010 р. Державного Комітету з земельних ресурсів про затвердження граничної чисельності працівників по Житомирській області , копії штатного розпису та структури відділу Держкомзему у Брусилівському районі Житомирської області на 2010 рік з 13.08.2010 року та з 22.12.2010 року , копія штатного розпису на 2012 рік з 16.05.2012 р.та копія структури відділу , затверджених в.о. начальника та начальником Головного управління Держкомзему у Житомирській області свідчить про відсутність в штаті посади інспектора сектору землеустрою ,моніторингу , охорони та ринку земель.

( а. с. 11,12 ,13 , 39,40, 41,42, 45.46 )

Копія диплома свідчить що позивачка закінчила Житомирський кооперативний технікум по спеціальності товарознавство і організація торгівлі промисловими товарами. ( а.с. 55)

В судовому засіданні встановлено , що поновити позивачку на займаній посаді неможливо , оскільки її посада ліквідована , а наказ від 12 серпня 2010 року № 86 по відділу Держкомзему у Брусилівському районі Житомирської області Про введення в дію нової структури відділу Держкомзему у Брусилівському районі Житомирської області п. 3.2 якого підтверджує ліквідацію посади інспектора сектору землеустрою ,моніторингу , охорони та ринку земель не ос порений і є діючим.

Згідно ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом , який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган , який розглядає трудовий спір , одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи , але не більше як за один рік.

Вирішуючи позовну вимогу про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу суд вважає що вона підлягає задоволенню за період з 28.02.2012 року по 29.08.2012 року з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено , що відповідачем було порушено порядок звільнення позивачки ОСОБА_1 з роботи , але на час розгляду справи в суді поновити її на займаній посаді не можливо , оскільки її посада ліквідована ще в 2010 році і штатними розписами за 2010 , 2011 , 2012 роки не передбачена. А тому , враховуючи п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від в редакції Про практику розгляду судами трудових спорів у випадку , коли працівника звільнено з порушенням встановленого порядку , але поновити його на роботі неможливо , суд рахує , що відповідно до ст. 235 КЗпП України ОСОБА_1 належить виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня її незаконного звільнення з посади інспектора сектору землеустрою ,моніторингу , охорони та ринку земель за період з 28.02.2012 року по час винесення судового рішення - 29.08.2012 року в розмірі 12584 грн.19 коп. з слідуючого розрахунку :

Довідка відділу Держкомзему у Брусилівському районі про середню заробітну плату за останні два місяці роботи свідчить що середньомісячна кількість робочих днів за два місяці 21 день , що середньомісячна заробітна плата позивачки становить 2080, 85 грн. ( а.с. 94 )

Згідно цього середня вартість 1робочого дня становить 99,09 коп. ( 2080,85 грн.: 21 = 99,09 ) . За 6 місяців з 28.02.2012 року по 28.08.2012 року та 1 день 29.08.2012 року позивачці належить сплатити 12584,19 грн. з розрахунку : 2080, 85 грн. х 6 = 12485,10 грн. + 99, 09 грн.

Суд вважає поважними причини пропуску строку позовної давності позивачки на звернення з позовом в суд , так як позивачка оспорила своє звільнення в строки , передбачені ст.233 КЗпП України подавши позов до Житомирського окружного адміністративного суду , який в процесі розгляду справи закрив провадження про що свідчить ухвали суду від 27.03.2012 року про відкриття провадження в справі ( а.с. 29 ) та від 23.05.2012 року про закриття провадження в справі . ( а.с. 30 )

А тому , відповідно до ст.. 234 КЗпП України суд задовольняє клопотання позивачки про поновлення їй строк звернення до суду за вирішенням трудового спору.

Так як позов підлягає частковому задоволенню , позивачка від оплати судового збору звільнена , то згідно ст. 88 ЦПК України з відділу Держкомзему у Брусилівському районі Житомирської області на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 214 грн.60 коп.

Керуючись ст. ст. 10,11,15,60,88,209 , 212,213,215 ЦПК України , ст. ст. 40 п. 1 ; 43 ; 49-2, 234, 235 КЗпП України , суд

ВИРІШИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовом до Відділу Держкомзему у Брусилівському районі Житомирської області про поновлення на роботі , оплату за час вимушеного прогулу , визнання наказу про звільнення незаконним .

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконним наказ № 1 від 28 лютого 2012 року про звільнення ОСОБА_1 , інспектора сектору землеустрою ,моніторингу , охорони та ринку земель у звязку зі скороченням штату працівників п.1 ст. 40 КЗпП України , виданий Головою комісії з проведення реорганізації заступником начальника Головного управління ОСОБА_5 .

Стягнути з Відділу Держкомзему у Брусилівському районі Житомирської області на користь ОСОБА_1 12584 грн.19 коп. в якості середнього заробітку за час вимушеного прогулу. ( Сума зазначена без утримання прибуткового податку з громадян та інших обовязкових платежів ).

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду в частині стягнення заробітної плати в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з Відділу Держкомзему у Брусилівському районі Житомирської області на користь держави 214 грн.60 коп. в якості судово збору.

Рішення може бути оскаржено в Житомирський апеляційний суд через Брусилівський районний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_6 В.