Справа № 2-360/12
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2012 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Оладько С. І.

при секретарі Тищенко К

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,відділу держкомзему в м.Ірпені,приватного підприємства «Геополісся»,Коцюбинської селищної ради про визнання недійсним державного акут на право власності на землю,усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулась до суду із позовом,в якому вказала,що рішенням Ірпінського міського суду від 22.09.2010р за нею визнано право власності на 3/4 частини житлового будинку та 1/2 частину земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Цим же рішенням суду за відповідачем визнано право власності на 1/4 частину житлового будинку та 1/2 частину земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Земельна ділянка по АДРЕСА_1 перебуває у спільній частковій власності її та відповідача і відповідач без погодження із нею не має права проводити розподіл даної земельної ділянки в натурі на місцевості,встановлювати паркан у середині їх земельної ділянки.

Всупереч закону відповідач звернувся до ПП «Геополісся»з заявою про виготовлення технічної документації з землеустрою щодо складання документів,що посвідчують право власності на земельну ділянку.Відповідач ПП «Геополісся»порушуючи законодавство та рішення суду,яким було відмовлено ОСОБА_2 у розподілі земельної ділянки,виготовило проект землеустрою та передало до відділу держкомзему у м.Ірпені,який на підставі проекту видав Державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_2,отримавши державний акт на право власності на землю,встановив у середині земельної ділянки паркан,позбавивши її-позивачку підходу до будинку.Згоди відповідачу на встановлення вказаного паркану вона не давала.Вона звернулась із заявою до Коцюбинської селищної ради,яка обстеживши домоволодіння встановила,що у разі проведення відповідачем добудови до будинку,вона буде обмежена у доступі до свого помешкання,не буде під»їзду до будинку.

Позивачка просить визнати недійсним державний акт на право власності на землю,виданий на ім»я ОСОБА_2Зобов»язати відповідача не чинити перешкод у коритсуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1 та знести паркан встановлений у середині земельної ділянки.Зобов»язати відповідача за власні кошти привести земельну ділянку у попередній стан.

Представник позивачки у судовому засіданні позов підтримав та просить його задовольнити.

Відповідач та його законний представник ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнали,просять у позові відмовити,поскільки вважають,що ОСОБА_2 на законних підставах отримав державний акт на парво власності на землю.Він зі згоди позивачки встановив паркан у середнині земельної ділянки.Позивачки собі обладнала уже підхід до своєї частини будинку,її права у данному випадку не порушуються.Коцюбинська селищна рада своїм рішенням надала іншу адресу його земельній ділянці та його нерухомому майну,дане рішення ради стало підставою для виготовлення державного акту на право власності на землю.Просять у позові відмовити.

Представник відповідача відділу держкомзему у м.Ірпені у судове засідання не з»явився,про день розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача приватного підприємства «Геополісся»у судове засідання не з»явився,до суду надійшли письмові пояснення на позов позивачки.

Представник Коцюбинської селищної ради у судове засідання не з»явився,до суду надійшов лист із проханням розглядати справу у їх відсутності (а.с. 73).

Суд,заслухавши пояснення учасників процессу,покази свідків,дослідивши письмові докази по справі,оглянувши матеріали цивільної справи № 2-360/11р,вважає позов таким,що підлягає до часткового задоволення.

У судовому засіданні було встановлено,що рішенням Ірпінського міського суду від 22.09.2010р за позивачкою визнано право власності на 3/4 частини житлового будинку та 1/2 частину земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Цим же рішенням суду за відповідачем визнано право власності на 1/4 частину житлового будинку та 1/2 частину земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Земельна ділянка по АДРЕСА_1 згідно рішення Ірпінського міського суду від 22.09.2010р.залишилась у спільній частковій власності позивачки та відповідача.Наведеніобставини справи стверджуються у судовому засіданні матеріалами цивільної справи №2-360/11р.

Відповідно до ст.88 ЗК України «Володіння,користування та розпорядження земельною ділянкою,що перебуває у спільній частковій власності,здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором,а у разі недосягнення згоди-у судовому порядку».

Як зазначалось раніше, згідно рішення Ірпінського міського суду від 22.09.2010р. було відмовлено у позові про розподіл земельної ділянки.Однак ,відповідач звернувся до ПП «Геополісся»з заявою про виготовлення технічної документації з землеустрою щодо складання документів,що посвідчують право власності на земельну ділянку. ПП «Геополісся»дану технічну документацію виготовило,як вбачається із письмового пояснення даного відповідача,технічна документація була виготовлена на підставі висновку експерта,який запропонував варіант розподілу земельної ділянки по 1/2 частині,враховуючи даний висновок,враховуючи рішення суду від 22.09.2010р.відповідач ПП «Геополісся»вважав,що за даних обставин згода іншого співвласника будинку на розподіл земельної ділянки не потрібна.

Суд вважає дані дії ПП «Геополісся»незаконними та такими,що порушують права іншого співвласника земельної ділянки,позивачки по справі.Як вбачається із матеріалів цивільної справи №2-360/11р,рішення суду від 22.09.2010р.,сторонам по справі було відмовлено у реальному розподілі земельної ділянки по АДРЕСА_1 з тих підстав,що жоден із варіанітв,які були запропоновані експертами для розподілу земельної ділянки, не придатні до їх застосування.Тому,при вирішенні питання про складання документів,що посвідчують право власності на земельну ділянку,відповідач ПП «Геополісся» не мало права без згоди з іншим співвласником земельної ділянки використовувати жоден із варіантів експертизи .Крім того,у судовому засіданні було встановлено,що спірна земельна ділянка по АДРЕСА_1 перебувала у спільному користуванні співвласників будинку,вона ніколи не була розділена,не визначався порядок користування даною земельною ділянкою,а саме будь-які паркани всередині земельної ділянки ніколи не ставились ,що підтвердили у судовому засіданні і свідки і сторони по справі.Тому,виготовивши проект землеустрою, ПП «Геополісся», суд вважає, на власний розсуд,без згоди всіх співвласників земельної ділянки та АДРЕСА_1, визначило місце розташування земельної ділянки для відповідача.

У судовому засіданні також було встановлено,що 21.07.2011р відповідач ОСОБА_2 отримав Державний акт на право власності на землю пл.. 0,0357га по АДРЕСА_1. (а.с.7).Як вбачається із даного державного акту підставою для його видачі стало рішення Ірпінського міського суду від 22.09.2010р.Однак,як зазначалось раніше,даним рішенням суду було відмовлено у реальному розподілі земельної ділянки.

Відповідно до ст..203 ЦК України «Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу,іншим актам цивільного законодавства,а також інтересам держави і суспільства,його моральним засадам».

Відповідно до ст.. 215 ЦК України «Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог,які встановлені ч 1-3,5,6 ст. 203 ЦК України».

Поскільки рішенням суду від 22.09.2010р було відмовлено у реальному розподілі земельної ділянки по АДРЕСА_1,згоди позивачки на такий розподіл земельної ділянки по АДРЕСА_1,який визначений проектом відведення та державнийм актом на право власності на землю не було,тому суд вважає за необхідне визнати недійсним Державний акт на право власності на землю пл.. 0,0357 га по АДРЕСА_1 на ім.»я ОСОБА_2,виданий 21.07.2011р.

У судовому засіданні було встановлено,що відповідач,після отримання Державного акту,встановив паркан у середині земельної ділянки.Даний паркан,як було встановлено у судовому засіданні,був встановлений без згоди співвласника АДРЕСА_1-позивачки по справі.Відповідач,заперечуючи проти позову,зазначав,що позивачка надавала йому усну згоду на встановлення паркану.

Відповідно до ст..11 ч 1 ЦК України «Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі».

Відповідно до ст.. 60 ЦК України»Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень,крім випадків,встановлених ст.. 61 цього Кодексу».

Суду не було надано жодного доказу на підтвердження тих обставин,що спірний паркан на земельній ділянці АДРЕСА_1 був встановлений за загодою позивачки по справі.

Крім того,у судовому засіданні було встановлено,що встановивши вказаний паркан,відповідач чинить позивачці перешкоди у користуванні належною їй частиною житлового АДРЕСА_1,а саме позивачка була позбавлена підходу до вказаного будинку,у зв»язку з чим змушена була обладнати собі вхід до будинку,що не заперечується відповідачем по справі.Крім того,відповідач встановив паркан таким чином,що каналізаційна яма позивачки залишилась на території земельної ділянки,яку вигородив собі відповідач.Дані обставини також не заперечуються відповідачем.У зв»язку з даними обставинами справи позивачка позбавлена можливості підходу до каналізаційної ями та позбавлена можливості дану яму обслуговувати.

Відповідно до ст.. 317 ЦК України «Власникові належить право володіння,користування та розпорядження своїм майном».

Відповідно до ст.. 319 ЦК України «Власник володіє,користується,розпоряджається своїм майном на власний розсуд «.

З огляду на вищевикладене суд вважає за необхідне зобов»язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні земельною ділянкою АДРЕСА_1,зобов»язавши ОСОБА_2 знести паркан,який встановлений ним у середині земельної ділянки.

Що стосується позовних вимог позивачки в частині зобов»язання відповідача привести земельну ділянку у попередній стан,то дані вимоги суд вважає такими,що не підлягають до задоволення,поскільки позивачкою дані вимоги не були конкретизовані,не зазначено до якого саме попереднього стану необхідно привести земельну ділянку,які дії необхідно вчинити для цього.Крім того,суду не було надано доказів тих обставин,у якому стані перебувала спірна земельна ділянка до встановлення спірного паркану.

На підставі ст.316,317,319,321,328,355,358,386,391 ЦК України, керуючись ст. ст. 3, 10, 60, 213-218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недійсним Державний акт на право власності на землю пл.. 0,0357 га по АДРЕСА_1 на ім.»я ОСОБА_2,виданий 21.07.2011р .

Зобов»язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні земельною ділянкою АДРЕСА_1,зобов»язавши ОСОБА_2 знести паркан,який встановлений ним у середині земельної ділянки .

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 10 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

З мотивованим рішенням суду сторони зможуть ознайомитись 25.02.2012р.

Суддя: С. І. Оладько