Справа № 2-1347/12
Рішення

Іменем України

23 жовтня 2012 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючого: судді Коцюрби М.П. за участю секретаря Кучер В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом заступника прокурора Києво-Святошинського району в інтересах ОСОБА_1 до квартиру АДРЕСА_1 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення з квартири, зустрічну позовну ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2012 рокузаступника прокурора Києво-Святошинського району в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення з квартири.

Свої вимоги мотивує тим, що 08.12.03 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали інвестиційний договір із ДП «Дніпровський круг» на придбання житла.

За цим договором подружжя здійснило фінансування будівництва за рахунок власних коштів із метою придбання квартири № 7 у будинку № 51 по вул. .Білогородська в м. Боярка у приватну власність. Сума інвестицій складала 107 392,00 грн.

11.07.07 ОСОБА_1 без волевиявлення своєї дружини, ОСОБА_3, уклав із ОСОБА_2 та ДП «Дніпровський круг» в особі директора ОСОБА_8 договір про відступлення прав інвестора на користь ОСОБА_2 Відповідно до п.1.2 цього договору підприємство надало згоду на переуступку вимоги, яка, згідно з п.1.3, є безоплатною.

Через 15 днів на підставі акту прийому-передачі від 26.07.07 ДП «Дніпровський круг», в особі директора ОСОБА_8, передало ОСОБА_2 у власність двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 за інвестиційним договором від 08.12.03 року.

Рішенням виконкому Боярської міської ради від 07.08.07 за відповідачем визнано право приватної власності на вищевказану квартиру.

У березні 2010 року ОСОБА_3 звернулася до Києво-Святошинського районного суду з позовом, у якому просила визнати недійсними договір № 11/07/07-П від 11.07.07 про відступлення прав інвестора за інвестиційним договором № 15 від 08.12.03 на користь ОСОБА_2 та рішення виконавчого комітету Боярської міської ради № 100/1 від 07.08.07, яким за ОСОБА_2 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_3, а також виселити ОСОБА_2 з усіма особами, що з ним проживають, із зазначеного житлового приміщення та визнати право власності на нього за нею та її чоловіком.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.06.10 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано недійсним договір уступки права вимоги №11/07/07-П від 11.07.07, кладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ДП «Дніпровський круг». Визнано частково недійсним рішення виконкому міської ради № 100/1 від 07.08.07 у частині визнання права власності за ОСОБА_2 на вищевказану квартиру та видачі свідоцтва про право власності на неї.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено у звязку з ненаданням позивачем правовстановлюючих документів на квартиру.

Рішенням колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 22.12.10 скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове, яким позивачці відмовлено у задоволенні позову.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.10.11 року рішення колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 22.12.10 року скасовано, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.06.10 року залишено в силі.

Право власності позивача на квартиру підтверджується свідоцтвом про право власності.

Відповідачі добровільно звільнити квартиру АДРЕСА_1 відмовляються, чим перешкоджають ОСОБА_1 вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Просить усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні квартирою № 7 будинку № 51 по вул. Білогородській у м. Боярка, Києво-Святошинського району шляхом виселення квартиру АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав і звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання права власності на спірну квартиру.

30.08.20012 року ОСОБА_2. відповідно до ст. 31 ЦПК України уточнив заявлені вимоги і просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь 428000 грн. вартість квартири та виконані роботи, посилаючись на те, що за час проживання в спірній квартирі встановив міжкімнатні двері у всіх кімнатах . В кухні, санвузлі, ванній кімнаті облицьовані стіни плиткою та вагонкою, встановив унітаз та душову кабіну . Встановив броньовані вхідні двері і допоміжні двері, виконав штукатурні роботи по всій квартирі на підлогу встановив ламінат . В квартирі встановлено опалення і освітлювальні прибори , металопластикові вікна та перегородки на балконі, покладена вагонка на стелі і стінах , проведено монтаж труб холодної та гарячої води.

Представник третьої особи позов ОСОБА_1 підтримав, проти зустрічного позову заперечував.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов ОСОБА_9 підлягає задоволенню, а зустрічний позов задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні встановлено, що у березні 2010 року ОСОБА_3 звернулася до Києво-Святошинського районного суду з позовом, у якому просила визнати недійсними договір № 11/07/07-П від 11.07.07 про відступлення прав інвестора за інвестиційним договором № 15 від 08.12.03 на користь ОСОБА_2 та рішення виконавчого комітету Боярської міської ради № 100/1 від 07.08.07, яким за ОСОБА_2 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_3, а також виселити ОСОБА_2 з усіма особами, що з ним проживають, із зазначеного житлового приміщення та визнати право власності на нього за нею та її чоловіком.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.06.10 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано недійсним договір уступки права вимоги №11/07/07-П від 11.07.07, кладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ДП «Дніпровський круг». Визнано частково недійсним рішення виконкому міської ради № 100/1 від 07.08.07 у частині визнання права власності за ОСОБА_2 на вищевказану квартиру та видачі свідоцтва про право власності на неї.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено у звязку з ненаданням позивачем правовстановлюючих документів на квартиру.

Рішенням колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 22.12.10 скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове, яким позивачці відмовлено у задоволенні позову.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.10.11 року рішення колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 22.12.10 року скасовано, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.06.10 року залишено в силі.

Право власності позивача на квартиру підтверджується свідоцтвом про право власності (а.с.11).

Таким чином, відповідач не має права на користування спірним жилим приміщенням.

Відповідно до ч. І ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. І ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 статті 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном (у даному випадку - квартирою) на власний розсуд.

За нормами ч. І ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї.

Згідно зі ст.387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.109 Житлового кодексу Української РСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Судом встановлено, що добровільно звільнити помешкання відповідач та члени його сімї, що з ним проживають, відмовляються, у зв'язку з чим створюють перешкоди в користуванні майном. Самоправно займаючи квартиру, перебуваючи в ній без будь-яких правових підстав, перешкоджають ОСОБА_1 і його родині користуватися власністю, не бажають звільнити квартиру на його вимогу.

Статтею 116 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Таким чином, єдиною можливістю відновити порушене конституційне право на вільне користування своєю власністю є покладення на відповідача та членів його сімї, що з ним проживають, обовязку усунути перешкоди в користуванні майном шляхом виселення.

Судом встановлено, що згідно довідки форми № 3, виданою КП «БГВУЖКГ», ОСОБА_2 та члени його сімї зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, особовий рахунок відкритий на власника, ОСОБА_2

Як вбачається із зустрічної позовної заяви, позивач за зустрічним позовом просить стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти на загальну суму 428 000,00 грн.:вартість спірної квартири АДРЕСА_4 у м .Боярка - в сумі 41 000,00 доларів США, що, за твердженням позивача за зустрічним позовом, еквівалентно 328 000,00 грн.;вартість виконаних робіт з благоустрою квартири, які ОСОБА_2 оцінює у 100000,00 грн.

Твердження ОСОБА_2 про те, що ним нібито було сплачено ОСОБА_1 кошти у сумі 41000,00 доларів США за спірну квартиру, спростовуються договором № 11/07/07-П від 11 липня 2007 р., на який ОСОБА_2 посилається у обох редакціях своєї зустрічної позовної заяви, у п.1.3 якого зазначено, що уступка права вимоги за ним здійснювалася на безоплатній основі, тобто ОСОБА_2 не сплачував ОСОБА_1 ніяких коштів, рішенням Києво-Святошинського районного суд від 07 червня 2010 р. (а.с.16-17), залишеним в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 жовтня 2011 р. (а.с.21-23).

Відповідно до ст.61 ЦПК обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Що стосується посилань ОСОБА_2 на виписки з особового рахунку № 8 (а.с.48) та особового рахунку № 6 за 22 березня 2007 року, наданими ПАТ «ОСОБА_10 Аваль» (а.с.50), як на доказ сплати коштів ОСОБА_1, що, власником цих особових рахунків є не позивач ОСОБА_2, а його батько ОСОБА_6, який не був стороною у договорі № 11/07/07-П від 11 липня 2007 року, укладеному між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,

Як вбачається з наданих суду виписок, 22 березня 2007 року., тобто за 2,5 місяці до дня вчинення вищезгаданого недійсного правочину, ОСОБА_6 перерахував грошові кошти у сумі 41000,00 доларів США зі свого рахунку № 8 на інший свій рахунок № 6, звідки забрав їх готівкою. Однак у виписках за 22 березня 2007 року немає жодних посилань на ОСОБА_1 чи спірну квартиру.

Оскільки у виписках ПАТ «ОСОБА_10 Аваль» відсутня будь-яка інформація щодо спірної квартири та щодо сплати яких-небудь коштів ОСОБА_1 тому їх не можна вважати належними доказами у даній справі.

У матеріалах справи є ряд накладних та фіксальних чеків на придбання ОСОБА_2 будівельних матеріалів, сантехнічного обладнання, меблів на загальну суму 9000 грн. 12 коп.

Однак в судовому засіданні ОСОБА_2 та його представником не доведено, що придбані товари на загальну суму 9000 грн. 12 коп. були використану під час виконання ремонтних робіт у спірній квартирі.

При таких обставинах суд вважає, що підстави для задоволення зустрічних позовних вимог відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.316, 317, 319, 321, 383, 386, 387, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст.109, 116. 150 Житлового кодексу Української РСР, ст.ст.208, 209, 211, 212, 213, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, ст.361 Закону України «Про прокуратуру», -

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні квартирою № 7 будинку № 51 по вул. Білогородській у м. Боярка, Києво-Святошинського району шляхом виселення квартиру АДРЕСА_1ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави судовий збір

В задоволенні зустрічних позовних вимог -відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з його проголошення.

Суддя: