Справа № 22- 3863/12 Головуючий у 1-й інстанції -
Доповідач - Слюсар Т.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.,

суддів: Осипенка М.І., Рубан С.М.

при секретарі: Вендоліній А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 грудня 2011 року

в справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (надалі - ПАТ «УкрСиббанк») до ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Золота Фішка» (надалі - ТОВ «Золота Фішка») про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2009 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ТОВ «Золота Фішка» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13 грудня 2011 року позов задоволено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 та ТОВ «Золота Фішка» солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитом в розмірі 493 923 дол. 63 центи США.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосуванням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Колегія суддів, заслухавши представника позивача, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи і встановлено судом, 25 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 400 000 дол. США зі сплатою за користування кредитом в розмірі 12,30 % річних з кінцевим строком повернення кредиту до 26 квітня 2038 року /а.с. 8-14/.

Того ж дня було укладено договір поруки між позивачем та ТОВ «Золота Фішка» відповідно до якого товариство поручилося перед кредитором за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору/а.с.23-24/.

З матеріалів справи також вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання за договором від 25 квітня 2008 року № 0 виконав.

Проте ОСОБА_3 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 27 грудня 2010 року становить 493923,63 дол. США, з яких заборгованість за кредитом - 355 529,98 дол. США; заборгованість за відсотками - 123 622,19 дол. США; пені за прострочення сплати процентів - 14 771,46 дол. США /а.с.104-109/.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 порушив взяті перед банком зобов'язання, не вносить вчасно щомісячні платежі, не повертає отримані в кредит кошти й не сплачує відсотки за користування кредитом, суд першої інстанції з урахуванням положень ст.ст. 526, 610,612 ЦК України обґрунтовано прийшов до висновку про наявність правових підстав до задоволення позову.

З положень ст. 554 ЦК України вбачається, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

За таких обставин, колегія суддів вважає таким, що ґрунтуються на законі висновки районного суду про необхідність стягнення з відповідачів заборгованості по кредиту у солідарному порядку.

Твердження апеляційної скарги про те, що банком належними доказами не обґрунтовано розмір заявлених вимог, а призначена з метою з'ясування обставин, що мають значення для справи та потребують спеціальних знань у галузі науки, техніки тощо по справі судово-економічна експертиза не була проведена, у зв'язку з повторним невиконанням позивачем вимог експертів про надання необхідних документів спростовуються наявними у справі доказами.

Так, згідно відомостей, які містяться у листі Київського НДІ судових експертиз від 14 лютого 2011 року, матеріали цивільної справи № 2-1415/10 повернені без виконання, у зв'язку з неоплатою вартості експертного дослідження та незадоволенням клопотання про надання матеріалів, необхідних для проведення експертизи /а.с.95/, а відповідно до положень ст. 86 ЦПК України обов'язок щодо оплати призначеної по справі експертизи було покладено на ОСОБА_3 як на особу, яка заявила клопотання та який вартість експертизи не оплатив.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про можливість розгляду справи на підставі долучених до матеріалів справи доказів.

Районний суд з достатньою повнотою з'ясував обставини справи.

Норми матеріального й процесуального права застосовано правильно.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи та зібраним доказам.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням вимог закону, підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 грудня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: