Номер провадження: 22-ц/1590/4598/12
Головуючий у першій інстанції Прийомова
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі Благорозумному О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом комунального підприємства «Житлово-ремонтне обєднання 1» до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 грудня 2011 року,

встановила

У жовтні 2011 р. КП «Житлово-ремонтне обєднання 1» (далі Комунальне підприємство) звернулося до суду з вищеназваним позовом, в якому вказало, що рішеннями виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради № 763 від 25.06.09 р. на баланс комунального підприємства було передано житловий фонд, в тому числі будинок № 64-в по вул. Леніна. Відповідач зареєстрований у кімнаті № 14 вказаного будинку, але в кімнаті не проживає з 1998 р., особистих речей в ній не зберігає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 71, 72 ЖК просило визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою вул. Леніна, 64 «в», кімната № 4 в м. Білгород-Дністровський.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю, просила суд його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідач відділення державного департаменту громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області в судове засідання свого представника не направило, про час та місце розгляду справи сповіщене належним чином. Надало суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.12.11 р. позов задоволено. Визнано ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловою кімнатою № 4 по вул. Леніна, 64 «в» в м. Білгород-Дністровському Одеської області. Зобовязано Відділення державного департаменту громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_3 за адресою: Одеська області, м. Білгород-Дністровський, вул. Леніна, 64 «в», кімната № 4.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову та закриття провадження по справі. Посилається на те, що рішення ухвалено при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права: - житловим приміщенням він користується, сплачує за нього комунальні платежі. У 2011 р. замінив електролічильник. В кімнаті знаходяться його особисті речі; - в ЖЕО працював з 28.02.96 р. по 25.03.02 р. та з 19.02.07 р. по 30.03.07 р.; - не був повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд прийняв рішення щодо прав та обовязків особи, яка не приймала участі у справі.

В апеляційному суді ОСОБА_3 підтримав доводи та вимоги, викладені в апеляційній скарзі.

Комунальне підприємство письмових заперечень на апеляційну скаргу не надало. В судовому засіданні його представник апеляційну скаргу не визнав. Просив її відхилити, вважаючи її необґрунтованою.

Відповідно до ст. 303 ЦПК колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Статтями 213, 214 ЦПК передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову комунального підприємства, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідач зареєстрований за адресою Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Леніна, 64 «в», кімната № 4. Однак, в зазначеній кімнаті не проживає з 1998 р., його особистих речей в ній немає (а. с. 24 - 25).

Колегія суддів вважає, що погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна, такого висновку він дійшов з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи.

Статті 213, 214 ЦПК вимагають від суду повно та всебічно з'ясувати обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідити всі докази в їх сукупності. Під час ухвалення рішення вирішити, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 28.02.96 р. (а. с. 39 -40) працював в Білгород-Дністровському ЖЄО охоронником, водієм, слюсарем-сантехніком. З 02.07.98 р. зареєстрований у спірній кімнаті (а. с. 4). З 23.04.01 р. за переводом прийнятий на роботу слюсарем-сантехніком до Білгород-Дністровського ЖЄО-1. Звільнився за власним бажанням 25.03.02 р.. З 19.02.07 р. по 30.03.07 р. знову працював в Білгород-Дністровському КП «ЖЄО-1» слюсарем-сантехніком. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 1994 від 04.11.11 р. (а. с. 31) ЖЄО-1 прийняло від ОСОБА_3 комунальний платіж у розмірі - 228,19 грн..

Між сторонами склалися правовідносини щодо користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила право користування ним.

У позовній заяві позивач визначився із підставами позову та способом захисту прав та інтересів (ст. 11 ЦПК) відсутність відповідача у спірній кімнаті з 1998 р., ст. ст. 71, 72 ЖК (а. с. 3).

Статтями 71, 72 ЖК передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Суд першої інстанції неповно зясував обставини справи, його висновок про те, що відповідач не проживає в спірній кімнаті з 1998 р. не відповідає фактичним обставинам справи. Крім того, колегія суддів критично відноситься до актів від 15.04.08 р. (а. с. 7) та від 10.10.11 р. (а. с. 6) про не проживання відповідача у спірній кімнаті, оскільки вони спростовуються вищевказаними доказами про роботу відповідача в КП «ЖЄО-1» та сплату комунальних платежів. Акт від 10.10.11 р. було складено за день до звернення до суду (а. с. 3). Доводи позивача про статус житлового приміщення як гуртожитку не підтверджується матеріалами справи.

На підставі встановленого та вищевказаних положень законодавства колегія приходить до висновку, що вимога позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною житловою кімнатою (за вказаних у позові підстав) не підтверджується наявними у справі доказами, а тому не підлягає задоволенню. Доводи апелянта в цій частині є обґрунтованими.

Доводи апелянта про закриття провадження у справі не засновані на діючому законодавстві, а тому є неспроможними.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення по суті позовних вимог є неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи, що неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову комунальному підприємству в задоволенні його позову до ОСОБА_3 про визнання його таким, що втратив право користування житлом та зняття з реєстрації.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 грудня 2011 року - скасувати.

У задоволенні позову комунального підприємства «Житлово-ремонтне обєднання 1» до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації - відмовити.

Стягнути з комунального підприємства «Житлово-ремонтне обєднання 1»: 1) на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 54 (пятдесят чотири) грн.. 00 коп.; 2) в дохід держави судовий збір у розмірі 53 (пятдесят три) грн. 30 коп..

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. Є. Федорова

ОСОБА_2