Справа №22-ц-5496/11Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Категорія19Доповідач у 2 інстанціїКоцюрба
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 листопада 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Суханової Є.М.

Суддів - Коцюрби О.П., Сліпченка О.І.

При секретарі Клименко В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 березня 2011 року у справі за позовом Заступника прокурора Києво-Святошинського району Київської області в інтересах Головного управління Держкомзему у Київській області, Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області до ОСОБА_2, третя особа: інспекція Державного будівельного контролю у Київській області, Ірпінське міжрайонне управління водного господарства про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки і приведення її у придатний для використання стан.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

Заступник прокурора Києво-Святошинського району Київської області звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом в інтересах Головного управління Держкомзему у Київській області. Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області до ОСОБА_2, треті особи: на стороні позивача інспекція Державного будівельного контролю у Київській області, Ірпінське міжрайонне управління водного господарства про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки і приведення її у придатний для використання стан посилаючись на те, що на території Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в с. Забір'я по вул. Лісова, 6, Києво-Святошинського району, Київський області ОСОБА_2 самовільно зайняла земельну ділянку прибережної захисної смуги ставу під розміщення житлового будинку розміром 9.0 м х 18.0 м. без документів, що посвідчують право власності або право користування земельною ділянкою, втому числі на умовах оренди.

Заступник прокурора Києво-Святошинського району, Київської області просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 березня 2011 року позов задоволено частково. Зобовязано ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку прибережної захисної смуги ставу в с. Забіря по вул. Лісова, 6, Києво-Святошинського району, Київської області, привівши її у придатний для використання стан, шляхом знесення збудованої будівлі розміром 9.0 м на 18 м. Повернути державі в особі Забірської сільської ради земельну ділянку прибережної захисної смуги, розташовану в с. Забіря по вул. Лісова, 6, Києво-Святошинського району, Київської області.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просила заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 березня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити заступнику прокурора Києво-Святошинського району Київської області в задоволенні позову.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального і процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, заступник прокурора Києво-Святошинського району Київської області звернувся до суду з позовом в інтересах Головного управління Держкомзему у Київській області, Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області до ОСОБА_2, треті особи: на стороні позивача інспекція Державного будівельного контролю у Київській області, Ірпінське міжрайонне управління водного господарства про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки і приведення її у придатний для використання стан посилаючись на те, що на території Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в с. Забір'я по вул. Лісова, 6, Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_2 самовільно зайняла земельну ділянку прибережної захисної смуги ставу під розміщення житлового будинку розміром 9.0 м х 18.0 м без документів, що посвідчують право власності або право користування земельною ділянкою, в тому числі на умовах оренди.

Відмова відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку обмежує законного власника в праві розпорядитися нею, використовувати за призначенням, а тому її дії суперечать державній політиці у сфері регулювання земельних відносин, закріплених ст. 14 Конституції України та ст. 1 Земельного кодексу України, у зв'язку з чим порушуються інтереси держави.

Частково задовольняючи позовні вимоги заступника прокурора Києво-Святошинського району Київської області в частині зобовязання відповідачки звільнити самовільно зайняту земельну ділянку прибережної захисної смуги розташовану в с. Забіря по вул. Лісова, 6, Києво-Святошинського району, Київської області привівши її у придатний для використання стан, шляхом знесення збудованої будівлі розміром .0 м х 18.0 м. та повернути державі в особі Забірської сільської ради Києво-Святошинського району, Київської області земельну ділянку розташовану в с Забіря по вул. Лісова, 6, Києво-Святошинського району Київської області, а також стягнувши з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 51 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи Києво-Святошинський районний суд Київської області виходив з того, що відповідачкою самовільно зайнята спірна земельна ділянка прибережної захисної смуги та на ній самовільно побудовано нею житловий будинок розміром 9.0 м. х 18.0 м., що є порушенням ст. 61 Земельного кодексу України та ст. 89 Водного кодексу України. Відмова ОСОБА_2 звільнити земельну ділянку обмежує законного власника в праві розпорядитися нею за своїм призначенням, а тому суперечить державній політиці у сфері регулювання земельних відносин, закріплених ст. 14 Конституції України та ст. 1 Земельного кодексу України у звязку з чим порушуються інтереси держави.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується так як Києво-Святщшинський районний суд Київської області при розгляді даної цивільної справи проігнорував необгрунтованість позовних вимог позивача та спростовуючі докази і пояснення, надані ОСОБА_2 про те, що спірний житловий будинок, який знаходиться в с. Забір'я по вул. Лісова, 6, Києво-Святошинського району, Київської області не є самовільно збудованим відповідачкою, а земельна ділянка самовільно нею зайнятою, що підтверджується копіями документів, що містяться в матеріалах справи.

Вказаний будинок був збудований Київським виробничим рибокомбінатом, як будинок рибакаі належав йому з 1980-ого року.

Рішенням Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №43 від 15 грудня 1993 року за клопотанням Рибокомбінату були затверджені списки жилих будинків, які знаходяться на балансі та оперативному управлінні рибокомбінату, у тому числі і зазначений будинок рибака.

На, підставі даного рішення, Київським міжміським БТІ Київському виробничому рибокомбінату 03 грудня 1994 року видано реєстраційне посвідчення на вказаний будинок, як на житловий.

На підставі наказу Рибокомбінату №78 від 14 грудня 1992 року спірний будинок було продано ОСОБА_3 відповідно до договору купівлі-продажу від 19 квітня 1994 року, посвідченого Києво-Святошинською державною нотаріальною конторою.

30 квітня 1996 року Київським міжміським БТІ будинок було зареєстровано, видано технічний паспорт, встановлена поштова адреса по вул. Лісова та присвоєно номер - 6, а також встановлена умовна площа присадибної ділянки - орієнтовно 0,08 га.

23 травня 1996 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу ОСОБА_5

20 липни 1999 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, який зареєстровано в КП БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області26 серпня 1999 року за № 123.

Рішенням Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №86/35 від 14 січня 2005 року відповідачу надано земельну ділянку площею 0.25 га. в с. Забір'я по вул. Лісова, 6, Києво-святошинського району, Київської області для обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

На підставі рішення землевпорядної служби встановлені та винесені в натуру межі земельної ділянки. 04 березня 2010 року між ОСОБА_2 та ТОВ ОСОБА_6 договір на виконання технічної документації із землеустрою, щодо складання документу, який посвідчує право власності на зазначену земельну ділянку - державний акт на право власності.

Відповідно до ст. 1 Закону україни Про державний контроль за використанням та охороною земельвід 19 червня 2003 року (з наступними редакціями) самовільним зайняттям земельної ділянки визнаються будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Використання земельної ділянки, наданої за рішенням органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, до встановлення її меж у натурі, одержання правовстановлюючого документу та його державної реєстрації не вважається самовільним зайняттям земельної ділянки.

За таких обставин, колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області погоджується з твердженням апелянта, що з вказаних актів інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області, акту перевірки головного управління Держкомзему у Київській області та акту перевірки Ірпінського міжрайонного управління водного господарства не можливо встановити чи були порушені ОСОБА_2 вимоги ст. ст. 60, 61 Земельного кодексу України. Також всі ці акти були складені у відсутності відповідачки. З актами відповідачка ознайомлена не була, чим була позбавлена можливості своєчасно оскаржити їх у встановленому законом порядку.

В апеляційні скарзі зазначається, що спірний житловий будинок, був збудований

кінці 70-х років минулого століття.

Окрім того до апеляційної скарги доданий акт, складений депутатом Забірської сільської ради Києво-Святошинського району,Київської області ОСОБА_7 з якого вбачається, що спірний будинок розташований на відстані 26 метрів від водойму. Окрім того, як вбачається з акту, складеного депутатом Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_7 та підписаного мешканцями с. Забіря, Києво-Святошинського району, Київської області ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, озеро яке знаходиться біля будинку по вул. Лісова, 6 в с. Забіря, Києво-Святошинського району, Київської області було двадцять років тому невеликою копанкою.

Відповідно до довідки № 424 від 04.08.2011 року, домоволодіння ОСОБА_2 не порушує водоохоронні межі та відстань від найбільш виступаючої частини будівлі перевищує 25 метрів.

Частиною З ст. 61 Земельного кодексу України та ст. 89 Водного кодексу України передбачено, що об'єкти, які знаходяться у прибережній захисній смузі, можуть експлуатуватись, якщо при цьому не порушується її режим.

Отже, беручи до уваги, що відповідач не користується земельною ділянкою прибережної захисної смуги, а також не здійснював і не здійснює жодних будівельних чи будь-яких інших робіт на частині належної йому земельної ділянки, що межує з прибережною смугою штучного водойму сезонного наповнення (згідно визначення землевпорядника, зазначеного в ОСОБА_3 від 04.08.2011 року), розмір якої є непостійним, він жодним чином не порушує режим користування цією прибережною захисною смугою, а відповідно не порушив норми Водного кодексу України і Земельного кодексу України.

Враховуючи викладене, а також те, що доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, які не відповідають обставинам справи, рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального права, то колегія суддів вважає що заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 березня 2011 року підлягає скасуванню і по справі необхідно ухвалити нове рішення про відмову заступнику прокурора Києво-Святошинського району Київської області в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-314, 316-317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 березня 2011 року скасувати, ухвалити по справі нове рішення.

Відмовити в задоволенні позовних вимог заступнику прокурора Києво-Святошинського району Київської області в інтересах Головного управління Держкомзему у Київській області, Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області до ОСОБА_2, треті особи: інспекція Державного будівельного контролю у Київській області, Ірпінське міжрайонне управління водного господарства про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки і приведення її у придатний для використання стан.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: