Справа № 1003/4824/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2012 року Білоцерківський міськрайоний суд у складі:

головуючого судді Дмитренко А. М. ,

при секретарі Боженко Т. В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в місті Білій Церкві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 09.06.2001 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, сімейне життя не склалося, оскільки вони мають різні характери та погляди на життя, між ними почали виникати непорозуміння, сварки та конфлікти, а тому вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні почуття між ними відсутні, сімя фактично вже не існує, позивач вважає подальше збереження шлюбу недоцільним і просить суд шлюб між ними розірвати.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги.

Відповідач в суді позов визнав, щодо розірвання шлюбу не заперечує.

Згідно з п.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання відповідачем позову провадиться в порядку, передбаченому ст.174 цього Кодексу.

За ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Так, судом встановлено, що сторони з 09.06.2001 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копіями свідоцтв про одруження, про народження дитини.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу.

Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, подружніх стосунків вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, наміру зберігати сімю позивач не має.

З пояснень сторін встановлено, що майнові спори між ними відсутні, їхній син проживає з позивачкою, але відповідач приймає участь у його вихованні та матеріальному забезпеченні.

Враховуючи те, що позивач не має взагалі наміру зберігати їхній шлюб, суд вважає за недоцільне надавати сторонам строк для примирення, оскільки за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін.

Отже, судом приймається до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Після розірвання шлюбу позивач бажає залишити прізвище-Куценко.

На підставі ст.88 ЦПК України, ст.4 Декрету КМ України «Про державне мито» суд вважає за можливе стягнути з відповідача державне мито за реєстрацію розірвання шлюбу в органах РАЦС в розмірі 17 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 24,56, 110,112,113 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10,60,88, 130,174, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 9 червня 2001 року в відділі РАГС Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис за № 540, - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище-Куценко.

Стягнути з ОСОБА_2 держмито в розмірі 17 грн. за реєстрацію розірвання шлюбу в органах ДРАЦС.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_4