Справа № Провадження №22-ц-802/12 22-ц/1090/3005/12 Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія44Доповідач у 2 інстанції Суханова
УХВАЛА

Іменем України

20 лютого 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого: Суханової Є.М.,

Суддів: Коцюрби О.П., Фінагеєва В.О.,

при секретарі : Клименко В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, у якому просила зобов'язати відповідача звільнити самовільно захоплену ним частину земельної ділянки, яка розташована в селі Трушки, Білоцерківського району, Київської області по вул. Корольова, 18 та не чинити позивачу перешкод в користуванні земельною ділянкою та її приватизації.

В обґрунтування позову зазначала, що на підставі договору дарування від 19.02.1992 року їй на праві власності належить житловий будинок №18 по вул. Корольова, в с. Трушки Білоцерківського району. Відповідач ОСОБА_3 є власником будинку №20 по вул. Корольова. Першим власником і забудовником будинку №18 був ОСОБА_4, за яким відповідно до запису земельно-шнурової книги рахувалося 0,40 га і правління колгоспу не заперечувало проти будівництва житлового буднику на цій ділянці. Після смерті у 1981 році. ОСОБА_4 домоволодіння перейшло у власність його дружини ОСОБА_5. При цьому розмір земельної ділянки не змінився. З 2005 року між позивачем та відповідачем виник спір щодо встановлення меж між їхніми присадибними ділянками, оскільки на її думку відповідач побудував огорожу зменшивши ширину земельної ділянки позивача з боку вулиці Корольова з 31 метра до 30, 28 м. Позивач для вирішення спору неодноразово зверталася до Трушківської сільської ради та до Білоцерківської райдержадміністрації, однак спір вирішений не був.

Так позивач збільшила позовні вимоги та просила визнати недійсним державний акт серії ЯК №343386, виданий на ім'я ОСОБА_3 на земельну ділянку площею. 0,25 га виготовлений відповідно до рішення 28 сесії 5 скликання Трушківської сільської ради від 9 квітня 20110 року та зареєстрований у державному земельному кадастрі 23.03.2010 року. Визнати недійним державний акт серії ЯК №343385 виданий ім'я ОСОБА_3 на земельну ділянку площею, 0,784 га виготовлений відповідно до рішення 28 сесії 5 скликання Трушківської сільської ради від 9 квітня 20110 року та зареєстрований у державному земельному кадастрі 28.03.2010 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на наявність спору з відповідачем, а тому вважає, що державні акти виготовлені незаконно.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2011 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з висновками, наведеними в рішенні суду, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не обґрунтована та не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі договору дарування від 19.02.1992 року ОСОБА_2 належить будинок з господарськими спорудами за адресою с. Трушки, Білоцерківського району, Київської області по вул. Корольова, 18. Відповідно до даних земельно-кадастрової документації за домоволодінням рахується 0,46 га землі, яка перебуває у користуванні позивача та нею не приватизована.

Відповідач ОСОБА_3 є власником будинку №20 по вул. Корольова с. Трушки. Білоцерківського району, Київської області

На підставі рішення 28 сесії 5 скликання Трушківської сільської ради від 9 квітня 20110 року ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею, 0,25 га, що посвідчено державним актом серії ЯК №343386 та власником земельної ділянки площею, 0,784 га. що посвідчено державним актом серії ЯК №343385.

Між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виникли спірні правовідносини з приводу суміжного землекористування, оскільки на думку позивача відповідач самовільно захопив частину земельної ділянки яка перебуває у неї у користуванні.

Відповідно до ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 10,11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з висновку суду першої інстанції позивачем не надано доказів, які-б підтверджували, що відповідач по справі ОСОБА_3, реалізуючи своє право власності на земельні ділянки, порушив право позивача на користування земельною ділянкою за адресою вул. Корольова 18, с. Трушки, Білоцерківського району.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку ЯК №343386, виготовленого на підставі рішення 28 сесії 5 скликання Трушківської сільської ради від 9 квітня 20110 року ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,25 га за адресою вул. Корольова. 20. с. Трушки, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №343385, виготовленого на підставі рішення 28 сесії 5 скликання Трушківської сільської ради від 9 квітня 20110 року ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,784 га за адресою вул. Корольова, 20, с. Трушки, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Як вбачається з акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства №А960/63 від 11.07.2007 року складеного управлянням з контролю за використанням та охороною земель у м. Києві та Київській області за даними земельно-кадастрової книги за домоволодінням №18 (гр. ОСОБА_2М.) рахується 0.46 га землі, а фактично налічується 0,49 га землі, за домоволодінням №20 (гр. ОСОБА_3.) рахується 0,31 га землі, а фактично налічується 0,32 га

Про наявність спору між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з приводу суміжного землекористування свідчать і інші письмові докази, надані позивачем суду. Вказаний факт також підтверджено показаннями свідка ОСОБА_6

Таким чином суд першої інстанції прийшов до висновку, що для вирішення спору, який дійсно має місце між позивачем та відповідачем, потрібні спеціальні знання у галузі землекористування, відповідь на питання, в яких може дати лише судова експертиза.

Враховуючи, що від її проведення позивач категорично відмовилась, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що у задоволенні позовної заяви слід відмовити за недоведеністю позовних вимог, з чим і погоджується колегія суддів.

В апеляційній сказі, апелянт зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Також, в апеляційній скарзі, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не об»єктивно досліджено обставини справи.

Так апелянт посилається на те, що судом відмовлено в задоволенні клопотань, а саме: відмова в зобов»язанні земельної комісії Трушківської сільської ради в проведенні замірів між будинками, також проігноровано витребування від сільської ради господарської книги, витребування від відповідача документації щодо приватизації земельної ділянки.

З таким висновком апелянта, колегія суддів погодитись не може так, як вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано досліджені всі докази та обставини справи, необхідності у проведенні та більш детальному дослідженні вищевказаних обставин не виявлено.

Колегія суддів також вважає, що апелянт не зміг спростувати висновки суду, нових доказів доведеності позову або апеляційної скарги не встановлено, а тому вона не підлягає задоволенню.

Крім цього, переглядаючи законність рішення суду першої інстанції та розглядаючи апеляційну скаргу на підставі вимог ст. 303 ЦПК України не встановлено підстав, передбачених ст. 309 ЦПК України, для ухвалення нового рішення суду.

Приймаючи до уваги вищевикладене, так-як будь-яких порушень при прийнятті оскаржуваного рішення не встановлено, підстав для скасування цього рішення не виявлено.

Тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визначився щодо відмови у задоволенні позовних вимог позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції.

Головуючий

Судді