Справа № 437/6336/12
Провадження № 2-н/437/552/12
У Х В А Л А

іменем України

18 грудня 2012 року м. Синельникове

Суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Порошина О.О., розглянувши заяву Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства Дніпро-Західний Донбаспро видачу судового наказу про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за послуги з водопостачання та судових витрат

В С Т А Н О В И В :

Заявник- Державне міжрайонне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства Дніпро-Західний Донбасзвернувся до Синельниківського міськрайонного суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за послуги з водопостачання з урахуванням 3-х% річних та індексу інфляції, а всього на суму 1058 грн. 45 коп. за період з 01.04.2003 року по 01.05.2009 року.

Розглянувши надані матеріали, суддя приходить до висновку про необхідність відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Згідно ч.1 ст.95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.98 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

Згідно розяснень Верховного суду України про практику розгляду судами цивільних справ у наказному провадженні вбачається, що трапляються випадки, коли власник (наймач) квартири або будинку фактично проживає у квартирі або будинку, споживає послуги з тепло, - водопостачання та водовідведення та теплопостачання тощо, але письмового договору з ним постачальники цих послуг не укладали. Фактично заборгованість утворюється, але її не можна вважати такою, що ґрунтується на правочині, вчиненому у письмовій формі. Основною підставою, що дає змогу розглядати справи щодо видачі судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення, є наявність належним чином укладеного і підписаного сторонами письмового договору.

Заявник долучив до матеріалів заяви не копію договору, оскільки його не було укладено з боржником, а копію абонентської картки про відкриття особового рахунку № 08239 за послугу з водопостачання від 01 січня 2002 року.

Висновок про те, що надання комунальними підприємствами комунальних послуг і споживання їх наймачем чи власником житла свідчить про те, що сторони перебувають в договірних відносинах, є помилковим.

Відповідно до вимог ч.1 ст.97 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно до вимог ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до вимог ч.2 ст.258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог щодо стягнення неустойки (штрафу,пені).

З розрахунку заборгованості, наданого заявником вбачається, що платіжні зобовязання боржниками не виконувалися належним чином з 01 квітня 2003 року по 01 травня 2009 року.

Таким чином, оскільки заборгованість у боржників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 по оплаті послуг з водопостачання виникла станом на 01.05.2009 року, а з вимогами про видачу судового наказу заявник звернувся до суду 17.12.2012 року, тобто, після спливу строку позовної давності, суд приходить до висновку, що має місце спір про право, який має вирішуватися у позовному провадженні. Вищезазначені обставини вказують на наявність спору про право цивільне.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.3 ст.100, ч.2 ст.101 ЦПК України,суддя -

У Х В А Л И В:

Відмовити Державному міжрайонному підприємству водопровідно-каналізаційного господарства Дніпро-Західний Донбасу прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за послуги з водопостачання з урахуванням 3-х% річних та індексу інфляції, а всього на суму 1058,45 грн.та судових витрат в сумі 107,30 грн.

Розяснити заявнику, що відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник в цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі у 5-ти денний строк з дня оголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О. О. Порошина