Справа № 1510/4291/12
Провадження № 2/1510/2868/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2012 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Присакар О.Я.,

при секретарі Сирбу Г.В.,

за участю сторін: позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, звернулись до суду з позовом про зобовязання вчинити певні дії, згодом ОСОБА_1, ОСОБА_2, заявою від 30.11.2012 року уточнили позовні вимоги та просять визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку квартири № 63, яка розташована за адресою: м.Ізмаїл, вул. Клушина, 4-в та припинити право власності на вищевказану частку квартири за ОСОБА_4, мотивуючи тим, що квартира АДРЕСА_1, належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7 Спільне користування та розпорядження вищезазначеною квартирою є неможливим, у звязку з тим, що між співвласниками склалися неприязнені стосунки, з урахуванням місця розташування та проекту, квартира АДРЕСА_2 не підлягає поділу з утворенням трьох ізольованих квартир, просять визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку квартири № 63, яка розташована за адресою: м.Ізмаїл, вул. Клушина, 4-в та припинити право власності на вищевказану частку квартири за ОСОБА_4.

В судовому засіданні позивачі та представник позивачів позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягають на їх задоволенні.

В судовому засіданні відповідач та представник відповідача позовні вимоги визнали в повному обсязі та не заперечують проти їх задоволення.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні від 17.12.2012 року, в звязку з тим, що у ОСОБА_6 не залишилось позовних вимог до відповідача, суд на місці ухвалив виключити з кола позивачів ОСОБА_6 та залучив її в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно до ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить 3/8 часток квартири АДРЕСА_2 ( 1/4 частка на підставі свідоцтва про право особистої власності на житло № 698 від 06.07.1994 року, зареєстрованого в реєстрі за № 63 б-126 та 1/8 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.07.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за № 3-1641), ОСОБА_4 належить 1/4 частка квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право особистої власності на житло № 698 від 06.07.1994 року, зареєстрованого в реєстрі за № 63 б-126, ОСОБА_2 3/8 часток квартири АДРЕСА_2 ( 1/4 частка на підставі свідоцтва про право особистої власності на житло № 698 від 06.07.1994 року, зареєстрованого в реєстрі за № 63 б-126 та 1/8 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.07.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за № 3-1641).

Відповідно до ч.2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Згідно до технічної характеристики квартира АДРЕСА_2 розташована на І поверсі V поверхового будинку та складається з трьох кімнат житловою площею 40,1 кв.м., у тому числі 1-а кімната 9,5 кв.м., 2-а кімната 17,9 кв.м., 3-а кімната 12,7 кв.м., кухні, площею 13,4 кв.м., вбиральні 1,4 кв.м., ванної кімнати, площею 2,6 кв.м., коридору 10,4 кв.м, вбудованої шафи, 2,0 кв.м., загальна площа квартири 72,4 кв.м.

Отже, квартира АДРЕСА_2 є неподільною річчю, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

В судовому засіданні між сторонами було досягнуто згоди, а саме ОСОБА_1 виплатила відповідачці грошову компенсацію вартості її частки квартири, а відповідач в свою чергу не заперечувала проти виплати їй компенсації за її частку квартири, що підтверджено відповідною розпискою від 17.12.2012 року про отримання компенсації.

Згідно ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі.

Враховуючи те, що частка відповідачки у квартирі АДРЕСА_2 є незначною і не може бути виділена в натурі, суд вважає за необхідне припинити право власності на 1/4 частку квартири № 63, яка розташована за адресою: м.Ізмаїл, вул. Клушина, 4-в за ОСОБА_4.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнала позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 183, 355, 356, 364, 365 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_7 про визнання права власності задовольнити.

Визнати право власності за ОСОБА_1 на 1/4 частку квартири № 63, яка розташована за адресою: м.Ізмаїл, вул. Клушина, 4-в.

Припинити право власності на 1/4 частку квартири № 63, яка розташована за адресою: м.Ізмаїл, вул. Клушина, 4-в за ОСОБА_4.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_9