Номер провадження: 22-ц/1590/6397/12
Головуючий у першій інстанції Бондар
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі Павлін О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за участі третіх осіб комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості», приватний нотаріус ОСОБА_5, прокуратури Приморського району м. Одеси, про визнання недійсним договору дарування, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 березня 2012 року,

встановила:

У лютому 2008 р. ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому вказав, що 29.10.03 р. було укладено та нотаріально посвідчено договір дарування (далі Договір дарування), за яким він подарував ОСОБА_4 37/1000 частин домоволодіння під № 13, що є квартирою № 19 в будинку № 13 по вул. Канатній в м. Одесі (далі Квартира). При укладанні договору дарування сторони підтвердили, що договір не носить характеру мнимої та удаваної угоди.

В листопаді 2007 р., до цього йому нічого не було відомо, до нього звернулися з позовом про стягнення боргу зі сплати комунальних платежів за квартиру. З цього йому стало відомо, що відповідачка дар не прийняла. З часу укладення договору дарування та передачі ключів від квартири, остання квартирою не користується, комунальних платежів не сплачує, право власності на квартиру не зареєструвала.

За його зверненням до відповідних служб він отримав документи, які підтверджують його право власності на квартиру.

За вказаних обставин договір дарування є фіктивним.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 203, 215, 216, 234 ЦК, ОСОБА_3 просив: 1) поновити строк позовної давності; 2) визнати недійсним договір дарування від 29.10.03 р., укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Заочним рішенням Малиновського районного м. Одеси від 11.06.08 р. (а. с. 37 40) позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Визнано договір дарування від 29.10.03 р., укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, за яким ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_4 прийняла в дар 37/1000 частин домоволодіння під № 13, що знаходиться в м. Одесі, вул. Канатна, які складаються з 4-х кімнатної квартири № 19, недійсним.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.03.11 р. (а. с. 59 59 а), за результатами розгляду заяви першого заступника прокурора Малиновського району м. Одеси від 21.09.10 р. про перегляд заочного рішення (а. с. 47 48), заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11.06.08 р. скасовано. Призначено справу до розгляду в загальному порядку

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив суду його задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Третя особа КП «ОМБТІ та РОН» в судове засідання свого представника не направило. Про час та місце розгляду справи сповіщене належним чином. Причини неявки представника суду не повідомила.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.03.12 р. в задоволенні позов ОСОБА_3 відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з грубим порушенням норм матеріального та процесуального (ст. ст. 57, 228, 232 ЦПК права: - порушено порядок перегляду заочного рішення; - квартира фактично не була позивачем передана обдарованому, обдарований квартиру не прийняв.

ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Представник апелянта в судовому засіданні підтримала доводи та вимоги, які викладені в апеляційній скарзі.

ОСОБА_4 про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином. Письмових заперечень на скаргу не надала. Заяв та клопотань від неї не надійшло.

КП «ОМБТІ та РОН», приватний нотаріус ОСОБА_5, прокуратура Приморського району м. Одеси письмових заперечень на скаргу не надали.

ОСОБА_6 апеляційному суду письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав. В судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ст. 303 ЦПК колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу треба відхилити за таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що 29.10.03 р. позивач уклав з відповідачем договір дарування 37/1000 частин домоволодіння № 13, що є квартирою № 19 будинку № 13 по вул. Канатній в м. Одесі. Відповідачеві позивачем були передані ключі від квартири та правовстановлюючий документ на квартиру договір дарування що свідчить про прийняття дарунка відповідачем (а. с. 147 - 148). Відповідні правовідносини між сторонами встановлені, висновки щодо обставин справи зроблені судом першої інстанції на підставі наявних у справі письмових доказів: договору дарування від 29.10.03 р. (а. с. 8); свідоцтва про право власності від 22.10.03 р. (а. с. 9); витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.12.07 р. (а. с. 10).

Судом правильно встановлено наявність між сторонами правовідносин щодо укладання договору дарування, визнання його недійсним.

Вказані в апеляційній скарзі доводи не спростовують вказаних висновків суду.

Згідно ст. 58 ЦК УРСР (1963 р.), чинного на час укладання договору дарування, недійсною є угода укладена лише про людське око, без наміру створити юридичні наслідки (мнима угода).

Відповідно до ст. ст. 2, 3, 11, 60 ЦПК провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі

У позовній заяві ОСОБА_3 вказує, що: «… з 2003 р., тоді, коли був укладений договір та мною були передані ключі від квартири відповідачу…». Таким чином, договір було укладено, на його виконання квартира була передана. Діюче на час укладання договору дарування законодавство не передбачало обовязкової державної реєстрації договору дарування.

Доводи апелянта про порушення норм процесуального права при перегляді заочного рішення не призвели до неправильного вирішення справи.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Апелянт не надав суду доказів, які б спростовували вищевказані висновки суду першої інстанції, як не надав апеляційному суду доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги. Доводи апелянта є необґрунтованими, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи та нормах чинного законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, прийняв рішення на підставі наданих сторонами та досліджених у судовому засіданні доказів, повно і всебічно зясувавши обставини, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин, вірно застосував норми матеріального і процесуального права та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову. Рішення суду є справедливим, законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 березня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. Є. Федорова

ОСОБА_2