АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-1321/11
Справа № 2- 1321/11 Головуючий в першій
Провадження 22-ц/491/348/12 інстанції Князева Н.В.
Категорія № 30 ( ІУ ) Доповідач - Барильська А.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Карнаух В.В., Ляховської І.Є.,

при секретарі: Бадалян Н.О.,

за участю: позивача - ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 12 грудня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2011 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 03 березня 2009 року ОСОБА_3, будучи неповнолітнім заподіяв йому легких тілесних ушкоджень. Постановою Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 16.06.2011 року у відношенні ОСОБА_3 застосовано заходи виховного характеру у вигляді попередження, оскільки на час вчинення суспільно - небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, останній був неповнолітнім.

Після уточнення позовних вимог позивач та його законний представник просили суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача ОСОБА_2 витрати на лікування в сумі 379,63 грн., витрати на переїзд до лікарні матері позивача в сумі 139,20 грн., витрати на проведення судово - медичних експертиз в сумі 80,31 грн., витрати на проїзд до м.Дніпропетровська для проведення судово-медичної експертизи в сумі 83,45 грн., витрати на ксерокопіювання в сумі 12,50 грн., витрати на правову допомогу в сумі 3300 грн., комісію банку - 28 грн. та моральну шкоду в сумі 10 000 грн.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 12 грудня 2011 року в задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на відшкодування витрат зі сплати послуг СМЕ 80,31 грн., проїзду до м. Дніпропетровськ - 83,45 грн., витрати, пов'язані із наданням правової допомоги в сумі 2928 грн., на відшкодування моральної шкоди 1000 грн., а всього - 4091,76 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 в доход держави судовий збір 282,30 грн.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити та задовольнити позовні вимоги у повному обсягу та стягнути витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Зокрема, вважає, що судом не враховано, що медикаменти були придбані відповідно до призначень лікаря на загальну вартість 379,63 грн., що підтверджено квитанціями та чеками; вважає, що витрати пов'язані із проїздом до лікарні матері позивача, також підлягають стягненню на його користь з відповідачів.

Вважає, що судом безпідставно не була враховані та не були стягнуті витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн., згідно до квитанції від 11.11.2011 року та від 23.11.2011 року.

Крім того, вважає, що судом безпідставно не стягнуті на його користь витрати, пов'язані із оперативним втручанням з приводу перелому кісток носу в період з 17 по 27 березня 2009 року.

Вважає, що суд, в порушення норм матеріального права, не стягнув солідарно з обох відповідачів суму заподіяної шкоди, оскільки відповідач ОСОБА_4 є матір'ю ОСОБА_3, який скоїв протиправне діяння, будучи неповнолітнім.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 березня 2009 року неповнолітній ОСОБА_3 біля будинку №4 та №8 по вул. Ярославській у м. Кривому Розі умисно наніс ОСОБА_2 рукою приблизно п'ять ударів в область обличчя зліва, приблизно два удари в область носа, приблизно два удари в область голови та лівого вуха, після чого ще два удари в область носа, внаслідок чого позивачу були заподіяні легкі тілесні ушкодження, що причинили короткочасний розлад здоров'я: садна голови та обличчя, перелом лівої носової кістки. ОСОБА_2 у період з 04 по 11 березня 2011 року перебував на стаціонарному лікуванні у дитячому неврологічному відділенні «Міської клінічної лікарні №4».

Постановою Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 16.06.2011 року до відповідача ОСОБА_3 застосовано заходи виховного характеру у вигляді попередження.

Звертаючись до суду з позовом, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь кошти, витрачені за час стаціонарного лікування з 03.03.2009 року по 27.03.2009 року, за проведену 18.03.2009 року операцію - репозицію кісток носу, за амбулаторне лікування з 27.03.2009 року на загальну суму 379.63 грн.., за проїзд до лікарні його матері в сумі 139.20 грн., за проведену судово- медичну експертизу в сумі 80.31грн., витрати, понесені ОСОБА_2 на проїзд до м. Дніпропетровська 20.12.2010 року для проведення судово-медичної експертизи в сумі 83.45грн., за послуги ксерокопіювання в сумі 12.50 грн., на правову допомогу в сумі 3300грн., комісія банку 28 грн. та моральну шкоду у сумі 10 000 грн..

Вирішуючи питання щодо кола відповідачів, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав щодо солідарного обов'язку відповідача ОСОБА_4 по відшкодуванню завданої відповідачем ОСОБА_3 шкоди.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч.3 ст. 1179 ЦК України, обов'язок батьків (усиновлювачів), піклувальників, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду, припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_3 на момент звернення позивача до суду з зазначеним позовом, досяг повноліття, тому обов'язок його матері - відповідача по справі ОСОБА_4 щодо відшкодування завданої ним шкоди, припинився.

У зв'язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки вони не ґрунтуються на законі.

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення вартості медикаментів у період знаходження позивача на стаціонарному лікуванні з 17 по 27 березня 2009 року, в ході якого позивачу проведена операція - репозиція кісток носу, суд першої інстанції правильно виходив з відсутності причинного зв'язку між завданими відповідачем ОСОБА_3 позивачу тілесними ушкодженнями та оперативним втручанням по репозиції кісток носу.

Як вбачається із висновку комісійної судово- медичної експертизи №35, відсутній причинний зв'язок між викривленням носової перетинки ОСОБА_2( з приводу якого відбулася репозиція кісток носу) та завданням тілесних ушкоджень, що мало місце 03.03.2009 року, а також необхідність оперативного втручання для усунення наслідків дій відповідача.

У зв'язку з чим, доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів не може взяти до уваги, так як вони не ґрунтуються на доказах.

Суд першої інстанції, також обґрунтовано відмовив позивачу ОСОБА_2 у стягненні витрат в сумі 139.20 грн., які понесла мати позивача на проїзд до лікарні, оскільки остання самостійних позовних вимог щодо стягнення понесених нею витрат не заявляла.

У зв'язку з чим, доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів не може взяти до уваги з вищенаведених підстав.

Відмовляючи у задоволені позову про стягнення витрат на ксерокопіювання в сумі 12.50 грн., суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем того, що надані ним розрахункові документи підтверджують витрати, пов'язані з розглядом подання про застосування до відповідача ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру та розглядом зазначеної цивільної справи, оскільки у наданих квитанціях не зазначено, які саме документи копіювалися.

Однак, колегія суддів не може погодитись з зазначеним висновком суду з огляду на наступне.

Звертаючись до суду з позовом, позивач надав до позовної заяви копії документів та на підтвердження оплати за ксерокопіювання цих документів надав квитанцію про оплату цих послуг в сумі 12.50 грн..

У зв'язку з чим, висновок суду щодо недоведеності цих позовних вимог є помилковим.

Тому, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині відмови у задоволені позову про стягнення витрат на ксерокопіювання підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України про задоволення цих позовних вимог та стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача 12.50 грн. витрат за ксерокопіювання.

У зв'язку з чим, доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними і спростовуються матеріалами справи та висновками суду.

Відмовляючи в задоволені позову про стягнення витрат на лікування у період з 04.03.2009 року по 11.03.2009 року, суд першої інстанції виходив з недоведеності факту вживання позивачем лікарських засобів.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитись з зазначеним висновком суду з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно епікризу № 2164/266, позивач ОСОБА_2 у період з 04.03.2009 року по 11.03.2009року знаходився на стаціонарному лікуванні у комунальному закладі «Міська клінічна лікарня №8», де його батьками придбавалися шприці 5.0 №10, вата-100, спирт-100 та позивачу ОСОБА_2 рекомендовано лікарські препарати, зокрема, кардонат, нейровітан, гліцин. Згідно наданих товарних чеків, позивачем придбані зазначені ліки для застосування та шприці, вата, спирт, і витрачені кошти в сумі 157.07 грн.. (а.с.15, 19.20).

У зв'язку з чим, висновок суду щодо недоведеності позивачем позову в цій частині є неправильним, рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України про часткове задоволення цих позовних вимог та стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача 157.07 грн. вартості ліків.

Частково задовольняючи позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача оплати на правову допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що документально підтверджено надання правової допомоги у розмірі 2900 грн. та стягнув зазначену суму з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача і рішення суду в цій частині позивачем не оскаржено.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не були враховані та не були стягнуті витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн., згідно до квитанції від 11.11.2011 року та від 23.11.2011 року, є безпідставними, оскільки зазначена сума, сплачена позивачем на правову допомогу врахована судом згідно квитанцій від 11.11.2011 року та від 23.11.2011 року.

Частково задовольняючи позов про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції правильно виходив з того, що винними діями відповідача позивачу спричинена моральна шкода.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції, з урахуванням роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", конкретних обставин по справі, характеру моральних страждань і наслідків, що наступили, виходячи з засад розумності та справедливості дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача 1000грн. у відшкодування моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суду не спростовують і не є підставою для скасування рішення суду в цій частині.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог: судовий збір 15.47 грн. та витрати на правову допомогу у суді апеляційної інстанції у сумі 35 грн..

За таких обставин. колегія суддів вважає, що рішення суду в частині відмови у задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення витрат на лікування та стягнення витрат на ксерокопіювання ухвалено з порушенням вимог матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в цій частині скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення цих позовних вимог та стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрат на лікування в сумі 157.07 грн., та 12.50 грн. витрат на ксерокопіювання.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст.309, ст.ст. 313-314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 12 грудня 2011 року в частині відмови у задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення витрат на лікування та стягнення витрат на ксерокопіювання скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення цих позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на лікування в сумі 157.07 грн., та 12.50 грн. витрат на ксерокопіювання.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 15.47 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 35 грн..

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Складання повного рішення відкладено до 14 лютого 2012 року.

Головуючий А.П.Барильська

Судді В.В.Карнаух

І.Є.Ляховська