2014/4176/2012
2/2014/1272/2012
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.12.2012 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області
в складі: головуючого судді Бібіка О.В.,
при секретарі: Онацької В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві Харківської області, цивільну справу за позовом прокурора Зміївського району Харківської області, діючого в інтересах держави Зміївської районної державної адміністрації Харківської області до ОСОБА_1, приватної фірми «Кредо», треті особи: управління Держкомзему у Зміївському районі Харківської області, Таранівська сільська рада Зміївського району Харківської області про розірвання договору оренди земельної ділянки та скасування його державної реєстрації,
ВСТАНОВИВ:
Прокурор Зміївського району Харківської області, діючи в інтересах держави Зміївської районної державної адміністрації Харківської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, приватної фірми «Кредо», треті особи: управління Держкомзему у Зміївському районі Харківської області, Таранівська сільська рада Зміївського району Харківської області про розірвання договору оренди земельної ділянки та скасування його державної реєстрації.
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 22 листопада 2000 року між Зміївської районною державною адміністрацією в особі голови ОСОБА_2 та громадянкою ОСОБА_1укладено договір оренди земельної ділянки площею 72,0 га., в тому числі під водою 57,7 га, пасовищ 13,3 га, під греблями 1,0 га, яка занходиться на території Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області « Карпівський каскад» строком на двадцять п»ять років з дати його державної реєстрації ( далі Договір оренди).
Вказаний договір оренди сторони уклали у кваліфікованій формі 22.11 2000 року та 24 листопада 2000 року він був зареєстрований за №7 у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі Зміївського районного відділу земельних ресурсів.
Невід»ємною частиною вказаного договору є план (схема) орендованої земельної ділянки, яка ідентифікує вказаний об»єкт на місцевості.
Земельна ділянка за цільовим призначенням та видом використання передана в оренду відповідачу з метою вирощування товарної риби та розведення малька.
Суттєвими умовами договору оренди вказаної земельної ділянки відповідно до п.2.5 Договору є обмеження щодо використання земельної ділянки, а саме: дотримання вимог земельного та водного законодавства, підтримка в належному стані гребель та водовипускних споруд, дотримання вимог до використання при берегових водозахисних смуг.
Відповідно умов Договору орендатор обмежує свою господарську діяльність на прибережних захисних смугах вздовж водойому та на островах, що відповідає п. 3.2.5. Договору.
Однак, не дивлячись на існуючі обмеження у використанні об»єкта оренди, відповідач ОСОБА_1 на території земельної ділянки, де знаходиться ставок № 3, площею 3,72 га водного дзеркала та 1,5 га прибережної захисної смуги самовільно звела літні будинки , поруч з яким розміщено дерев»яні альтанки з легких навісів , які надаються для відпочинку та рибальства громадянам.
Крім того, відповідачем ОСОБА_1 на прибережній захисній смузі земельної ділянки розташовано капітальну господарську споруду, а також без погодження з орендодавцем, передано 24.09.2008 року в суборенду земельну ділянку ( ставок) площею 3,72 га водного дзеркала та 1,5 га прибережної захисної смуги ПФ «Кредо».
Таким чином, відповідач не виконала умов Договору оренди, зокрема п.2.5 та п.3.2.5., що має наслідком дострокове розірвання договору.
Представник відповідача приватної фірми «Кредо» в судове засідання не з»явився, надав заяву згідно якої не заперечує проти позовних вимог та просить розглядати справу за відсутності представника ( Т.1а.с.176)
Представник третьої особи: управління Держкомзему у Зміївському районі Харківської області в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника ( Т.1а.с.44)
Представник третьої особи: Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області в судове засідання не з»явився, надав заяву згідно якої не заперечує проти позовних вимог та просить розглядати справу за відсутності представника (Т.1а.с.42).
В судовому засіданні прокурор та представник Зміївської районної державної адміністрації Харківської області позов підтримали в повному обсязі, підтвердили фактичні обставини, викладені в позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_1 та її представники ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 кожен окремо в судовому засіданні проти позову заперечували в повному обсязі з підстав, викладених у письмових запереченнях ( Т.1 а.с.167-169).
Будучи допитаним в якості свідка ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він коли працював державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель Зміївського району Харківської області та Державним інспектором сільського господарства в Харківській області, разом із представником Зміївської РДА виїжджали за адресою Харківська область Зміївський район, Таранівська сільська рада ставок «Карпівка» та встановили факт побудови орендарем у межах водозахисної смуги житлових будинків, про були складені відповідні акти та направлені прокурору і Зміївську РДА. .
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що на час укладення договору оренди він працював Таранівським сільським головою. На ставку на той час була ферма та були господарчі будівлі. Деякі з них були розібрані. ОСОБА_1 займалась розведенням риби.
Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши кожен доказ окремо та в їх сукупності, дійшов наступного.
Відповідно до ст. 19 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.
Згідно із ч. 1 ст. 58 ЗК України, ст.. 4 ВК України до земель водного фонду належать землі, зайняті: а) морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; б) прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; в) гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; г) береговими смугами водних шляхів.
Відповідно до ст. 1 ВК України водний об'єкт - природний або створений штучно елемент довкілля, в якому зосереджуються води (море, річка, озеро, водосховище, ставок, канал, водоносний горизонт); ставок - штучно створена водойма місткістю не більше 1 млн. кубічних метрів.
Згідно із ст. 88 Водного кодексу України, прибережні захисні смуги встановлюються по обидва береги річок та навколо водойм уздовж води (у меженний період) шириною: для мілких річок, струмків і потічків, а також ставів площею менше 3 гектарів 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари 50 метрів.
За приписами ст. 89 Водного кодексу України передбачено, що прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; зберігання та застосування пестицидів і добрив; влаштування літніх таборів для худоби; будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі без відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів; миття та обслуговування транспортних засобів і техніки; влаштування звалищ сміття, гноєсховищ, накопичувачів рідких і твердих відходів виробництва, кладовищ, скотомогильників, полів фільтрації тощо.
Згідно зі ст.141 Земельного кодексу України однією із підстав припинення права користування земельною ділянкою є використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.
Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно статті 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Абзацом 1 частини 1 статті 25 Закону України "Про оренду землі" встановлено право орендаря земельної ділянки самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.
Пунктом 4 договору оренди земельної ділянки від 22 листопада 2000 року встановлено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання у судовому порядку на вимогу однієї із сторін внаслідок знищення чи пошкодження земельної ділянки, яке суттєво перешкоджає її використанню, добровільна відмова орендатора від оренди земельної ділянки, або припинення діяльності орендатора, на вимогу однієї із сторін у випадку невиконання іншою стороною.
Як вбачаться із досліджених в судовому засіданні матеріалів справи на території водозахисної смуги, всупереч вимогам ст.. 89 Водного Кодексу України та п. Договору оренди відповідачем ОСОБА_1 зведені у лютому 2006 року капітальні нерухомі будівлі, а саме: літній будинок Літ. «А-1», загальною площею 10,9 кв.м.; літній будинок Літ. «Б-1», загальною площею11,8 кв. м.; літній будинок Літ. «В-1», загальною площею 11 кв. м.; літній будинок Літ. «Г-1». Загальною площею 11,7 кв. м.; літній будинок Літ. «Д-1», загальною площею 11,7 кв. м.; літній будинок Літ. «Е-1». Загальною площею 11,8 кв.м.; літній будинок Літ. «Ж-1», загальною площею 11,7 кв. м.; літній будинок Літ. «З-1», загальною площею 11,7 кв. м.; службовий будинок Літ. «И-1», загальною площею 17. 7 кв. м., розташовані за адресою: Харківська область, Зміївський район, Таранівська сільська рада ставок «Карпівка».
Вказаний факт не потребує доказування, так як підтверджується рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 24 лютого 2006 року, та обставини встановлені вказаним рішенням, оцінюється судом у відповідності до ч. ст.3 ст.61 ЦПК України як належний доказ (Т.1 а.с.29-30).
Крім того, факт забудови водозахисної смуги підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами інвентаризаційної справи № 2728 ставка «Карпівка» Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області , реєстр № 1 нф-16.
На схематичному плані ставка «Карпівка», складеного 02.02.2006 року спеціалістами КП «Зміївське БТІ» у масштабі М-1:500 зазначені контури ставка та розміщені уздовж урізу води нерухомі споруди. Відстань від будинків літ. А-1, Б-1, В-1, Г-1,Д-1,Е-1,З-1,Ж-1 до урізу води ставка складає, виходячи із вказаного масштабу від 5 до 20 метрів (а.с.2 інвентаризаційної справи)
Вказаний схематичний план виготовлено на підставі заяви ОСОБА_1 № 3093 від 31.01.2006 року на ім.»я КП «Зміївське бюро технічної інвентаризації» з метою провести інвентаризацію літніх будинків для оформлення право власності ( а.с.24 інвентаризаційної справи).
Технічна інвентаризація проведена на підставі Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації об»єктів нерухомого майна», затвердженої Наказом Держбуду України № 127 від 24.05.2001 року, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773. Відповідно до положень вказаної Інструкції технічна інвентаризація передбачає первинну технічну інвентаризацію об»єктів та поточні інвентаризаційно-оцінювальні роботи для встановлення змін за певний період часу після первинної інвентаризації.
Із абзацу 2 п.1.4 названої Інструкції вбачається, що на підставі матеріалів технічної інвентаризації складаються інвентаризаційні справи та технічні паспорти.
Роботи з інвентаризації проведені за обов»язковою участю замовника та зафіксовані у ескізі фактично обстежені об»єкти.
Досліджені в судовому засіданні копії технічних паспортів на будівлі Літ.Ж-1, Літ.Е-1, Літ.Б-1, Літ.А-1, Літ.З-1, Літ.В-1, Літ.Г-1, Літ.Д-1, містять інформацію проте, що вказані будівлі відносяться до категорії житлових , а будівля Літ.И-1 до категорії побутового приміщення( кабінет) і мають фундамент бетонний стрічковий та з/б стовпи цоколь (Т.1а.с.185-206).
Таким чином, суд оцінює як належні докази, що містять інформацію про факти, копії технічних паспортів на самочинно зведені будівлі літ. А-1, Б-1, В-1, Г-1,Д-1,Е-1,З-1,Ж-1 за адресою ставок «Карпівка» Таранівської сільської ради. Оскільки відповідно до вимог Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації об»єктів нерухомого майна», затвердженої Наказом Держбуду України № 127 від 24.05.2001 року, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773 проведено первинну технічну інвентаризацію об»єктів, про що складено 02.02.2006 року інвентаризаційну справу № 2728, реєстр № 1 нф-16. Та відповідно до п. абз.2 п.3.1 вказаної Інструкції під час інвентаризації були обстежені основні конструктивні елементи будинків: фундаменти, стіни, перегородки,горищні перекриття, підлога, вікна, двері, покрівлі, внутрішнє і зовнішнє спорядження. Встановлені в процесі інвентаризації дані внесені до матеріалів інвентаризаційної справи та зазначені у технічних паспортах на самочинно зведені відповідачем ОСОБА_1 об»єкти нерухомості.
Суд оцінює висновок про технічний стан будівельних конструкцій (літніх будинків, бесідок, навісів, службового будинку), виконаний співробітником Харківського Національного університету будівництва та архітектури від 15.10.2012 року як письмовий доказ, який не спростовує даних технічної інвентаризації про час побудови, місце розміщення та функціональне призначення самочинно побудованих відповідачем ОСОБА_1 будинків літ. А-1, Б-1, В-1, Г-1,Д-1,Е-1,З-1,Ж-1 (а.с.115-124).
Крім того, із досліджених в судовому засіданні матеріалів цивільної справи № 2-593/06 за позовом ОСОБА_1 ольги василівни до Зміївської районної державної адміністрації, третя особа Таранівська сільська рада Зміївського району Харківської області « Про визнання право власності», а зокрема із позовної заяви ОСОБА_1, поданої нею до суду 09.02.2006 року вбачається, що у 2001 році на орендованій земельній ділянці були збудовані самочинно без належного оформлення проектної документації 9 ( дев»ять) капітальних будинків на які КП «Зміївське БТІ» виготовлені технічні паспорти ( а.с.2-3 справи № 2-593/06 ).
Вказану обставину її представник ОСОБА_5 визнав у судовому засіданні, отже, відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України вона доказуванню не підлягає. Зазначене спростовує доводи відповідача ОСОБА_1 про наявність уже збудованих будинків літ. А-1, Б-1, В-1, Г-1,Д-1,Е-1,З-1,Ж-1 на час укладення договору оренди , тобто станом на 22 листопада 2000 року.
Твердження відповідача спростовуються також і схемою земельних ділянок, які передані в оренду ОСОБА_1 із земель Таранівської сільської ради, яка є невід»ємною частиною договору оренди від 22 листопада 2000 року, котра не містить даних про розміщення вказаних будинків у водозахисній смузі та обумовлення про це у самому договорі оренди (Т.1а.с.13)
Надані відповідачем ОСОБА_1 копії договорів купівлі-продажі № 236/7 від 21.07.2004 року, б/н від 08.04.2004 року ( Т.1а.с.101-109) як на підтвердження наявності на час укладення договору оренди від 22 листопада 2000 року нерухомого майна, суд оцінює як неналежний доказ. Оскільки, договори було укладено після набрання чинності Цивільним Кодексом України. Належною юридичною формою для договорів даного виду є кваліфікована форма. Інша форма не породжує юридичних наслідків, крім нікчемності правочину. Більш того, вказані договори датовані 2004 роком та містять посилання в предметі договору на поштову адресу, розміщення об»єктів нерухомості, а саме Харківська область, Зміївський район, Таранівська сільська рада, ставок « Карпівка», а як вбачається із розпорядження № 116 Зміївської районної державної адміністрації, вказана поштова адреса була присвоєна тільки 14.02.2006 року ( Т.1 а.с.224).
Посилання відповідача ОСОБА_1 та її представників на відповідь завідувача кафедри земельного та аграрного права Національного університету « ОСОБА_8 України імені ОСОБА_9», доктора юридичних наук, професора ОСОБА_10, як на підставу своїх заперечень проти позову, не може бути взято судом до уваги, оскільки правовому аналізу піддано відносини з приводу державної перевірки суб»єкта господарювання та використання суб»єктом господарювання водозахисних смуг за діючим Земельним Кодексом України (Т.1а.с.125-143). Вказані правовідносини відносяться до юрисдикції господарських судів України.
Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 набула статус підприємця 26.03.2001 року ( т.1 а.с.179). Отже, на час укладення договору оренди мала статус фізичної особи із загальною дієздатністю.
Крім того, на час укладення спірного договору оренди діяв Земельний Кодекс України в ред. 1991 року. Правовідносини з приводу обмежень та обтяжень у використанні земельної ділянки регулювались до 01 січня 2002 року нормами вказаного Закону.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини між сторонами є Закон України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року.
Відповідно до п.3 Розділу ІХ Прикінцеві положення Земельного кодексу України, закони та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим кодексом, діють у частині, що не суперечать цьому Кодексу.
Сторони при укладенні договору оренди 22 листопада 2000 року усвідомлювали приписи норм ЗК України ( ред..1991 року), зокрема відповідно до ст.. 8.У тимчасове користування на умовах оренди земля надається громадянам України, підприємствам, установам і організаціям, громадським об'єднанням і релігійним організаціям, спільним підприємствам, міжнародним об'єднанням і організаціям з участю українських та іноземних юридичних осіб і громадян, підприємствам, що повністю належать іноземним інвесторам, а також іноземним
державам, міжнародним організаціям, іноземним юридичним особам та фізичним особам без громадянства.
Умови, строки, а також плата за оренду землі визначаються за угодою сторін і обумовлюються в договорі.
Відповідно до ст.. 19 вказаного Кодексу сільські, селищні ОСОБА_11 народних депутатів надають земельні ділянки у користування для всіх потреб із земель сіл, селищ, а також за їх межами для будівництва шкіл, лікарень, підприємств торгівлі та інших об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням населення (сфера послуг), сільськогосподарського використання, ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства, індивідуального житлового, дачного і гаражного будівництва, індивідуального і колективного садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, традиційних народних
ОСОБА_11 народних депутатів надає земельні ділянки (крім ріллі і земельних ділянок, зайнятих багаторічними насадженнями) для будь-яких потреб у межах міста.
Районні, міські, в адміністративному підпорядкуванні яких є район, ОСОБА_11 народних депутатів надають земельні ділянки за межами населених пунктів:із земель запасу для сільськогосподарського використання; із земель лісового і водного фонду у випадках, передбачених статтями 77 і 79 цього Кодексу;для ведення селянського (фермерського) господарства, у разі відмови в наданні земельної ділянки сільською, селищною ОСОБА_11
Стаття 27 Земельного кодексу України ( ред..1991 року) передбачала, що право тимчасового користування землею припиняється шляхом розірвання договору.
Підставою для розірвання договору оренди є порушення землекористувачем відповідно до ст.. 40 вказаного Кодексу обов'язків щодо використання землі не тільки відповідно до цільового
Призначення, а й умов її надання та дотримувати режиму санітарних зон і територій, що особливо охороняються. Вказані положення закону обумовлені сторонами у п. 1.2 договору оренди із якого вбачається, що в оренду передано 13,3 га пасовищ ( водозахисна смуга) та п. 2.5 договору встановлені обмеження щодо використання вказаної земельної ділянки.
На час укладення договору оренди правовідносини із користування землями водного фонду регулювались ст..79.ЗК України ( ред..1991 р.), де вказано на землях водного фонду забороняється будь-яка діяльність, що суперечить їх цільовому призначенню.
Землі водного фонду, що є в користуванні водогосподарських підприємств і організацій, можуть надаватися за рішенням районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, ОСОБА_11 народних депутатів у тимчасове користування для сінокосіння і риборозведення.
Порядок використання земель водного фонду визначається законодавством України.
Відповідно до п.7 Розділу Х Перехідні положення Земельного кодексу України ( ред..2002 року) Громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.
Як вбачається із акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства ставка « Карпівка» від 02 червня 2011 року, проведеного державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель Зміївського району Харківської області ОСОБА_6 на території водного об»єкту встановлено 9 літніх дерев»яних будинків, поруч з будинками та по периметру розташовані дерев»яні альтанки. На території об»єкту розташовано господарську будівлю. Усі вказані об»єкти розміщені в прибережній захисній смузі. ( Т.1а.с.23-24,28).
З цього приводу відповідачу ОСОБА_1 було у відповідності до п. 4.4. Договору оренди 08.09.2011 року направлено письмове попередження про недопущення порушень умов договору та можливе дострокове розірвання у судовому порядку Договору оренди. (Т.1а.с.73-75) Однак, як станом на 28 травня 2012 року так і до часу розгляду справи судом, відповідач не надала доказів про усунення наслідків, які наступили від її дій, не передбачених договором оренди земельної ділянки від 22 листопада 2000 року.
Вказаний факт підтверджується актом обстеження земельної ділянки ставку « Карпівка» на території Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 28.05.2012 року, який складено у відповідності до вимог ЗУ « Про оренду землі» із якого вбачається, що на території орендованої ОСОБА_1 земельної ділянки знаходиться ставок « Карпівка», площею 50,9 га та два малих ставка. Поблизу урізу головного ставка розташовані літні будинки. Поруч з будинками та по периметру ставка розміщено дерев»яні альтанки з легких навісів. Всі вказані об»єкти будівництва розташовані в водоохоронній зоні ставка та слугують для надання послуг з відпочинку та рибальства громадянам. (Т.1 а.с.26)
Посилання позивача на наявність укладеного відповідачем ОСОБА_1 із приватною фірмою «Кредо» 24 вересня 2008 року договору суборенди земельної ділянки ( ставку № 3), площею 3,72 га водного дзеркала та 1,5 га прибережної захисної смуги без згоди орендодавця (а.с.14-17), як на доказ порушення умов Договору оренди від 22 листопада 2000 року, суд оцінює критично.
Зокрема, відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про оренду землі», у редакції, чинній на 24 вересня 2008 року, договір оренди земельної ділянки набирає чинності після досягнення домовленості з усіх істотних умов, підписання його сторонами і державної реєстрації.
Тобто, за відсутності державної реєстрації безпідставно вважати, що вказаний договір породжував будь-які права та обов»язки між сторонами, та як наслідок, даний договір є неукладеним.
Спеціальний закон ст.. 32 ЗУ « Про оренду землі» визначає припинення договору оренди шляхом його розірвання, зокрема на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Відповідно до ст. 88 Водного кодексу України з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.
Статтею 87 Водного кодексу України визначено, що зовнішні межі водоохоронних зон визначаються за спеціально розробленими проектами.
Порядок визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 5 порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 486 від 08 травня 1996 року (далі - Порядок), розміри і межі водоохоронних зон визначаються проектом на основі нормативно-технічної документації. Проекти цих зон розробляються на замовлення органів водного господарства та інших спеціально уповноважених органів, узгоджуються з органами Мінекоресурсів, Держводгоспу, Держкомзему, власниками землі, землекористувачами і затверджуються відповідними місцевими органами державної виконавчої влади та виконавчими комітетами рад.
У межах водоохоронних зон виділяються землі прибережних захисних смуг та смуги відведення з особливим режимом їх використання відповідно до статей 88-91 Водного кодексу України (п. 4 Порядку).
Пунктом 10 Порядку передбачено, що на землях міст і селищ міського типу розмір водоохоронної зони, як і прибережної захисної смуги, встановлюється відповідно до існуючих на час встановлення водоохоронної зони конкретних умов забудови.
На час укладення спірного договору оренди в п. 1.2 Договору було уже встановлено, що 13,3 га. пасовищ є водозахисною смугою ( Т.1 а.с.7). Законодавчий мінімум водозахисної складає 25 метрів шириною уздовж води ставка « Карпівський каскад».
В судовому засіданні позивачем доведено, що відповідач ОСОБА_1 самовільно, без письмової згоди орендодавця, як того вимагає ст..25 ЗУ «Про оренду землі» звела без дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються на відстані від п»яти до двадцяти метрів уздовж води орендованого нею ставка « Карпівка»; дв»ять житлових будинків для використання їх з метою надання послуг населенню з відпочинку та рибальства, тим самим діючи всупереч вимогам п. 1.2. договору оренди земельної ділянки від 22 листопада 2000 року ( Т.1 а.с226-234).
Доводи відповідача ОСОБА_1 та її представників, щодо порушення позивачем порядку проведення перевірки господарської діяльності та порушення порядку припинення права користування земельними ділянками, які використовуються з порушенням земельного законодавства, судом не можуть бути застосовані до правовідносин, які виникли з підстав наведених вище.
Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України..
У відповідності до ст..11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Аналіз наданих позивачем письмових доказів у справі, спонукає суд до прийняття рішення про задоволення позову в повному обсязі.
Cудові витрати у відповідності до ст.. 88 ЦПК України покласти на відповідача ОСОБА_1
Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України суд,
ВИРІШИВ:
Позов прокурора Зміївського району Харківської області, діючого в інтересах держави Зміївської районної державної адміністрації Харківської області до ОСОБА_1, приватної фірми «Кредо», треті особи: управління Держкомзему у Зміївському районі Харківської області, Таранівська сільська рада Зміївського району Харківської області про розірвання договору оренди земельної ділянки та скасування його державної реєстрації задовольнити повністю.
Розірвати достроково договір оренди земельної ділянки площею 72,0 га., в тому числі під водою 57,7 га, пасовищ (водозахисна смуга) 13,3 га, під греблями 1,0 га, яка занходиться на території Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області «Карпівський каскад» від 22 листопада 2000 року, укладений між Зміївської районною державною адміністрацією в особі голови ОСОБА_2 та громадянкою ОСОБА_1 і зареєстрований 24 листопада 2000 року за №7 у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі Зміївського районного відділу земельних ресурсів та 29 листопада 2000 року у Таранівській сільській раді Зміївського району Харківської області і скасувати його державну реєстрацію.
Судові витрати у розмірі 107 (сто сім) гривень 30 коп. стягнути на користь держави з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_2.
Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Бібік О.В.