Справа № 0203/3136/2012
РІШЕННЯ

Іменем України

11 липня 2012 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: Шевчук Л.П.

при секретарі: Жигаровій Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, мотивуючи позовну заяву тим, що 03.06.2009 року позичив відповідачу ОСОБА_2 1000,00 гривень, які останній зобов'язався повернути через місяць, на підтвердження чого відповідач надав йому розписку. Однак, відповідач борг не повернув, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Також позивач вважає, що відповідач повинен повернути борг 1000,00 грн. та 15% річних від суми боргу на час вирішення справи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просив задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що позов ОСОБА_1 безпідставний та недоведений ніякими доказами, оскільки він розрахувався з позивачем, шляхом виготовлення йому автоклаву. Просив відмовити в позові за його недоведеністю та відсутністю доказів.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукпності, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.03.2009 року ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 1000,00 гривень та останній зобов'язався повертати гроші до 18.04.2009 року, про що до матеріалів справи долучено копію розписки (а.с. 3).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Поряд з цим, статтею 59 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу, згідно ст. 64 ЦПК України.

Однак, позивач ОСОБА_1 не надав суду жодних доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а саме оригіналу розписки, доказів нарахування та розрахунку 15 % річних від суми боргу, розрахунку позовних вимог. Копія розписки, надана позивачем до позовної заяви є недопустимим доказом, оскільки позивач не надав суду її оригіналу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати судом не розподіляються.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 57-60, 209,212-215, 292,294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Л.П. Шевчук