Справа № 1304/2-620/11 Головуючий у 1 інстанції: Олексієнко М.Ю.
Провадження № 22-ц/1390/2001/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2012 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Павлишина О.Ф.,

суддів Берези В.І., Федоришина А.В.,

при секретарі Дідусь О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3, до якої приєдналась ОСОБА_4, на заочне рішення Галицького районного суду м.Львова від 8 грудня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, відділення №872 Акціонерно комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк", треті особи - ОСОБА_4, Акціонерно-комерційний інноваційний банк "УкрСиббанк", про визнання недійсними договору про надання споживчого кредиту, додаткової угоди, договору поруки,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням відмовлено в задоволені ОСОБА_2 до ОСОБА_5, відділення №872 Акціонерно комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк", треті особи - ОСОБА_4, Акціонерно-комерційний інноваційний банк "УкрСиббанк", про визнання недійсними договору про надання споживчого кредиту, додаткової угоди, договору поруки.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 В апеляційній скарзі стверджує про порушення судом норм матеріального права. Покликається на те, що відповідачі не могли бути сторонами в спірних договорах. Крім цього, зазначають, що сторони не мали ліцензії на здійснення валютних операцій в іноземній валюті. Стверджують, що такими діями відповідачів шкоди третій особі АКІБ «УкрСиббанк» не нанесено. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким визнати недійсними договір про надання споживчого кредиту, додаткову угоду, договір поруки. До вказаної апеляційної скарги приєдналась третя особа - ОСОБА_4

Сторони у справі в судове засідання не з'явилися, а тому розгляд справи слід проводити за відсутності осіб, які беруть участь в розгляді справи, та відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України без здійснення фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Судом встановлено такі обставини.

28.08.2007 року Акціонерний комерційний інноваційний банк "УкрСиббанк" (кредитор) та ОСОБА_2 (позичальник) уклали договір про надання споживчого кредиту, за яким кредитор надав позичальнику 55000 доларів США строком до 28.08.2028 року. (а.с.4-9)

28.08.2007 року Акціонерний комерційний інноваційний банк "УкрСиббанк" (кредитор) та ОСОБА_2 (позичальник) уклали договір про надання споживчого кредиту у формі кредитної лінійї, за яким кредитор надав позичальнику 4490 грн. 73 коп. (а.с.10-13)

Додатковою угодою №0 від 28.08.2007 року сторони додали до договору Додаток №1 „Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту, Додаток №1.2 „Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту, Додаток №2 „Тарифи, виклали в зміненій редакції пункти 1.5.5, 3.4.6, доповнили пункт 5.2, , 7.2. (а.с.16)

Додатковою угодою №0 від 28.08.2007 року сторони додали до договору Додаток №1 „Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту, Додаток №2 „Тарифи, доповнили розділ 4 пунктом 4.12, пункти 10.2 та 10.13 новим абзацом. (а.с.17)

10 листопада 2009 року сторони уклали додаткову угоду №2 щодо договірного списання коштів. (а.с.18)

На забезпечення кредитного договору 28.08.2007 року укладено договір поруки з ОСОБА_4 (а.с.15)

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦПК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що укладені договори відповідають положенням закону, а відтак відсутні підстави для визнання їх недійсними.

Висновки суду відповідають встановленим обставинам та положенням закону.

Судом вірно не взято до уваги твердження позивача про неправомірність видачі кредиту в іноземній валюті станом на 2007 рік в звязку з такими обставинами.

Національним банком України на виконання положень статті 11 Декрету про валютне регулювання, статті 44 Закону України "Про Національний банк України" в межах своїх повноважень прийнято Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затверджене постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року № 483 (зареєстроване у Міністерстві юстиції України 9 листопада 2004 року №1429/10028). Згідно із пунктом 1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків", є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, або генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій).

Матеріалами справи стверджується, що банк на час укладення кредитного договору мав банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями. У зв'язку з наведеним колегія суддів вважає, що надання та одержання кредиту в іноземній валюті проведено з дотриманням вимог діючого на час виникнення правовідносин між сторонами законодавства.

Крім того, судом правильно не взято до уваги посилання позивача на відсутність повноважень у відповідача на укладенян договорів, так як ОСОБА_5 уповноважувався Акціонерно комерційним інноваційним банком "Укрсиббанк" на укладення договорів, що вбачається з довіреностей від 22.05.2007 року та 20.08.2007 року. (а.с.118, 119)

А відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову та визнання правочинів недійсними.

Твердження апелянта про порушення судом норм матеріального права не відповідає встановленим обставинам та спростовується вищенаведеним.

Відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

В звязку з цим, а також враховуючи те, що апеляційний суд не має повноважень на залучення співвідповідачів, колегія суддів вважає, що формальне порушення судом вимог ч.1 ст.33 ЦПК України щодо незалучення як співвідповідача юридичної особи - Акціонерно комерційного інноваційного банку "Укрсиббанк" не є підставою для скасування рішення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307 , ст. ст.313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3, до якої приєдналась ОСОБА_4, відхилити.

Заочне рішення Галицького районного суду м.Львова від 8 грудня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : /підпис/

Судді : /підписи/

З оригіналом згідно:

Суддя Павлишин О.Ф.