АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-252/11 Головуючий в 1 інстанції
Категорія 31 (3) ОСОБА_1
№22-ц/491/215/12 Доповідач Соколан Н.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді: - ОСОБА_2,

суддів: - ОСОБА_3, ОСОБА_4

при секретарі: - ОСОБА_5

за участю: позивача ОСОБА_6

та його представника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_8 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15 листопада 2011 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяних внаслідок злочинних дій, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяних внаслідок злочинних дій.

В обгрунтування своїх вимог зазначив, що відповідач 18.10. 2009 року побив його, заподіявши середньої тяжкості тілесні ушкодження, які потягли за собою втрату працездатності та призначення йому інвалідності третьої групи. Просив стягнути на свою користь спричинену злочином матеріальну шкоду у розмірі 18002,64 грн., моральну шкоду в сумі 50000 грн., понесені судові витрати.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15.11. 2011 року позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок злочину задоволені частково. Стягнуто на користь ОСОБА_6 з ОСОБА_8 у відшкодування матеріальної шкоди грн. 18002,64, у відшкодування моральної шкоди 30 000 грн., судові витрати по справі в сумі 3 000 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_8 просить рішення суду змінити, зменшивши суми відшкодування шкоди та відмовити в стягнення судових витрат на правову допомогу, оскільки при вирішення справи судом не були досліджені документи, згідно яких лікарі призначали медичні препарати позивачу; не досліджені докази про лікування на стаціонарі, довідки про призначення йому 3 групи інвалідності; розмір моральної шкоди завищено; вважає, що не підлягають стягненню судові витрати на правову допомогу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

При вирішенні спору, судом встановлено, що 18 жовтня 2009 року, відповідач ОСОБА_8 заподіяв позивачу тілесні ушкодження , які за своїм характером відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які потягли за собою встановлення третьої групи інвалідності та рекомендовано легку працю і нагляд лікаря.

Вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 01.07.2010 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст.122 КК України. Цивільний позов в карній справі не розглядався.

На думку колегії суддів, суд вірно встановив обставини по справі, дав їм належну оцінку і обґрунтовано дійшов висновку про те, що винними діями відповідача позивачу спричинено матеріальну та моральну шкоду.

Беручи до уваги, що розмір матеріальної шкоди позивачем доведено в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанціях наданими медичними документами, та зважаючи на те, що відповідач погоджувався в суді першої інстанції з розміром матеріальної шкоди, колегія суддів не вбачає підстав для зменшення розміру матеріальної шкоди та задоволення апеляційної скарги в цій частині.

На думку колегії суддів розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням розяснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03. 1995 року, з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин, тому доводи апеляційної скарги щодо завищення розміру моральної шкоди є безпідставними.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

До складу судових витрат діюче цивільно-процесуальне законодавство відносить також витрати на правову допомогу, тобто витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права (и.2 ч.3 ст. 79, ч.1 ст. 84 ЦПК України).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6, суд першої інстанції в порядку ст.. 88 ЦПК України стягнув з відповідача на користь позивача 2400 грн. витрат на правову допомогу, які як вважає колегія суддів, всупереч діючому законодавству та встановленими обставинами, відніс до складу судових.

Як вбачається матеріалів справи ОСОБА_7 є представником позивача ОСОБА_6, та приймав участь в суді першої та апеляційної інстанції саме як представник. Отже має статус представника позивача, що передбачено ст..ст.26,42 ЦПК України і не може одночасно мати процесуальний статус особи, яка надає правову допомоги.

Крім того, документи які надані на підтвердження статусу особи, яка надає правову допомогу, а саме договір про надання юридичних послуг (а.с.45), квитанція про сплату 2400 грн. (а.с.44), колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі документи підтверджують, що ОСОБА_7 надавав ОСОБА_6 саме як субєкт підприємницької діяльності фізична особа, а не як адвокат або інший фахівець в галузі права.

Враховуючи викладене й те, що витрати, повязані з оплатою участі у справі представника сторони не відносяться до судових витрат і не підлягають розподілу між сторонами в порядку ст.. 88 ЦПК України, колегія суддів вважає, рішення суду в частині стягнення витрат на правову допомогу підлягає скасуванню на підставі п.3 ч.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України у звязку з невідповідністю рішення суду першої інстанції обставинам справи, порушенням процесуального законодавства, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у стягненні на користь позивача витрат на правову допомогу.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального і процесуального закону.

Керуючись ст..ст. 303,307, п.3.п 4 ч.1 ст.309,ст..ст.313,314,316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15 листопада 2011 року в частині стягнення витрат на правову допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у стягненні на користь ОСОБА_6 з ОСОБА_8 витрат на правову допомогу в розмірі 2400 гривень

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: