Справа № 2/2506/30/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.03.2012 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючого судді Коверзнева В.О.,

при секретарі Дорошенко О.В.,

з участю: сторін, представників позивача адвоката ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідача адвоката ОСОБА_3, представника органу опіки та піклування ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя,

у справі бере участь Деснянська районна у місті Чернігові рада, що діє в якості органу опіки та піклування,

в с т а н о в и в:

27.05.2011 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, і уточнивши 21.03.2012 року раніше заявлені вимоги (т.2, а.с. 3, 4), просила суд:

- визнати за нею право власності на ? частину автомобіля «Шкода Октавія», реєстраційний номер НОМЕР_1, та ? частину вбудованої пральної машини «Бош»;

- поділити майно, що є спільним майном подружжя виділивши відповідачу автомобіль «Шкода Октавія», реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 73098.77 грн, напівпричіп, реєстраційний номер НОМЕР_2, вартістю 26806.31 грн, напівпричіп, реєстраційний номер НОМЕР_3, вартістю 25934.56 грн, ліжко 2-спальне вартістю 2046.60 грн, матрац ортопедичний 2-спальний «Велам»вартістю 1979.04 грн, меблі для ванної кімнати вартістю 1457.75 грн, шафу-купе 3-дверну вартістю 5758.48 грн, набір меблів для кухні вартістю 10714.90 грн, витяжку кухонну вартістю 1977.37 грн, вбудовану варильну поверхню (плиту) «Бош»вартістю 1556.35 грн, вбудовану пральну машину «Бош»вартістю 1146.64 грн, шафу-купе 3-дверну (дзеркальну) вартістю 5346.25 грн, факс вартістю 2000 грн, принтер вартістю 2000 грн, люстру підвісну вартістю 1377 грн, фільтр для води «Аквафільтр»вартістю 237 грн, шафи на балконі вартістю 2400 грн, шафу в туалетній кімнаті вартістю 722.50 грн, жалюзі вартістю 546 грн, стільці на кухні вартістю 1632 грн, компютерний стіл кутовий вартістю 1150 грн, комод на 4 шухляди вартістю 880 грн, стіл кухонний вартістю 435 грн, а всього на загальну суму 171 202 грн 72 коп.;

- виділити в її особисте користування духову електричну шафу «Бош»вартістю 1952.88 грн, посудомийну машину «Бош»вартістю 3313.10 грн, диван «Босс»вартістю 4500 грн, а всього на загальну суму 9765 грн 98 коп.;

- стягнути з відповідача на її користь ? частину вартості ремонту квартири АДРЕСА_1 в розмірі 36079 грн, грошову компенсацію вартості іншого майна в розмірі 80718 грн 37 коп. та понесені судові витрати.

20.06.2011 року відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом, і уточнивши 21.03.2012 року раніше заявлені вимоги (т.2, а.с. 9 12) просив суд:

- поділити спільне сумісне майно подружжя виділивши у власність позивача напівпричіп, реєстраційний номер НОМЕР_2, вартістю 36289.03 грн, набір меблів у спальню (ліжко 2-спальне і 2 тумбочки) вартістю 2046.60 грн, матрац ортопедичний 2-спальний «Велам»вартістю 1979.04 грн, стіл кухонний розкладний вартістю 435.20 грн, стільці для кухні в кількості 6 штук вартістю 1632 грн, шафу для дитячої кімнати вартістю 4100 грн, диван для дитячої кімнати вартістю 3620 грн, диван «Босс»вартістю 4500 грн, штори та покривало вартістю 15300 грн, килимок вартістю 358 грн, подушки диванні у кількості 2 шт. вартістю 150 грн, а всього на загальну суму 70409 грн 27 коп.;

- видіти в його особисте користування напівпричіп, реєстраційний номер НОМЕР_3, вартістю 25934.56 грн, набір меблів для ванної кімнати вартістю 1457.75 грн, шафу-купе 3-дверну вартістю 5758.48 грн, набір меблів для кухні вартістю 10714.90 грн, витяжку кухонну вартістю 1977.37 грн, вбудовану варильну поверхню (плиту) «Бош»вартістю 1556.35 грн, вбудовану духову шафу електричну «Бош»вартістю 1952.88 грн, вбудовану посудомийну машину «Бош»вартістю 3313.10 грн, шафу-купе 3-дверну (дзеркальну) вартістю 5346.25 грн, люстру підвісну вартістю 1377 грн, фільтр для води «Аквафільтр»вартістю 237 грн, шафи на балконі вартістю 2400 грн, шафу в туалетній кімнаті вартістю 722.50 грн, жалюзі вартістю 546 грн, компютерний стіл кутовий вартістю 1150.05 грн, комод на 4 шухляди вартістю 880 грн, шафу та ліжко для дитячої кімнати вартістю 4000 грн, матрац вартістю 361 грн, електричний чайник вартістю 500 грн а всього на загальну суму 70185 грн 19 коп.

Обидва позови мотивовані відсутністю у колишнього подружжя домовленості з приводу розподілу майна, що є спільною сумісною власністю.

У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на задоволенні. Одночасно вона не погодилася із варіантом розподілу спільного майна подружжя, що запропонований відповідачем у зустрічному позову.

Відповідач наполягав на варіанті розподілу спільного сумісного майна подружжя запропонованому ним у зустрічному позові.

Представник органу опіки та піклування просив суд при вирішення спору врахувати право спільної дитини сторін на майно, яке призначено для її розвитку.

Заслухавши пояснення сторін, представника органу опіки та піклування, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов і зустрічний позов підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

З 19.05.2004 року сторони перебували в шлюбі, який розірвано заочним рішенням суду від 16.02.2010 року. Сторони мають спільну дитину дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу позивач деякий час проживала в квартирі відповідача за адресою: АДРЕСА_2, а в травні 2010 року змінила місце свого проживання. З цього часу сторони проживали окремо один від одного. У вересні 2010 року позивач повернулася, і проживала в квартирі відповідача до 23.02.2011 року. Після цієї дати сторони проживають окремо і не ведуть спільне господарство.

Відповідно до частини 1 статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина 1 статті 70 цього ОСОБА_8).

Майно, придбане батьками або одним із них для забезпечення розвитку, навчання та виховання дитини (одяг, інші речі особистого вжитку, іграшки, книги, музичні інструменти, спортивне обладнання тощо), є власністю дитини (стаття 174 ОСОБА_8).

За час шлюбу сторони придбали наступне майно: напівпричіп, реєстраційний номер НОМЕР_2, вартістю 36289.03 грн, напівпричіп, реєстраційний номер НОМЕР_3, вартістю 25934.56 грн, набір меблів у спальню (ліжко 2-спальне і 2 тумбочки) вартістю 2046.60 грн, матрац ортопедичний 2-спальний «Велам»вартістю 1979.04 грн, стіл кухонний розкладний вартістю 435.20 грн, стільці для кухні в кількості 6 штук вартістю 1632 грн, диван «Босс»вартістю 4500 грн, штори та покривало вартістю 15300 грн, килимок вартістю 358 грн, подушки диванні у кількості 2 шт. вартістю 150 грн, набір меблів для ванної кімнати вартістю 1457.75 грн, шафу-купе 3-дверну вартістю 5758.48 грн, набір меблів для кухні вартістю 10714.90 грн, витяжку кухонну вартістю 1977.37 грн, вбудовану варильну поверхню (плиту) «Бош»вартістю 1556.35 грн, вбудовану духову шафу електричну «Бош»вартістю 1952.88 грн, вбудовану посудомийну машину «Бош»вартістю 3313.10 грн, шафу-купе 3-дверну (дзеркальну) вартістю 5346.25 грн, люстру підвісну вартістю 1377 грн, фільтр для води «Аквафільтр»вартістю 237 грн, шафи на балконі вартістю 2400 грн, шафу в туалетній кімнаті вартістю 722.50 грн, жалюзі вартістю 546 грн, компютерний стіл кутовий вартістю 1150.05 грн, комод на 4 шухляди вартістю 880 грн, електричний чайник вартістю 500 грн, а всього на загальну суму 123964 грн 86 коп.

З огляду на вимоги статей 60, 70 ОСОБА_8 вказане майно являється їхнім спільним сумісним майном і підлягає поділу на засадах рівності часток.

Виходячи з приписів статті 174 ОСОБА_8 шафа для дитячої кімнати вартістю 4100 грн, диван для дитячої кімнати вартістю 3620 грн. шафа та ліжко для дитячої кімнати вартістю 4000 грн, матрац вартістю 361 грн, а всього на загальну суму 12081 грн, являється власністю дочки сторін Анастасії, а тому не підлягає розподілу між сторонами.

Сімейний кодекс України не містить положень, які би передбачали можливість стягувати на користь одного з подружжя частину витрат на поліпшення майна, що належить на праві особистої власності іншому подружжя, а тому заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача на її користь ? частини вартості ремонту квартири АДРЕСА_1, що належить відповідачеві, в розмірі 36079 грн не підлягає задоволенню.

Статтею 74 ОСОБА_8, який набрав чинності з 01.01.2004 року встановлено, що в тому разі, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Посилаючись на спільне проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу в період до набрання чинності цим ОСОБА_8, також після розірвання шлюбу, тобто з вересня 2010 року по лютий 2011 року включно, позивач просила визнати спільним майном і поділити пральну машину «Бош», яку придбано відповідачем 15.12.2003 року (т.1, а.с. 97) та автомобіль «Шкода Октавія», реєстраційний номер НОМЕР_1, придбаний відповідачем 09.12.2010 року (т.1, а.с. 11).

Втім, Сімейний кодекс України не має зворотної дії в часі, а діючий на момент придбання відповідачем ОСОБА_8 про шлюб та сімю Української РСР не передбачав можливість набуття права спільної сумісної власності на майно особами, які хоча й проживали однією сімєю, але не перебували при цьому в шлюбі між собою. За таких обставин пральна машина «Бош»являється власністю лише відповідача, а тому не підлягає поділу.

Стосовно автомобіля «Шкода Октавія»суд виходить з наступного. Згідно частини 2 статті 3 ОСОБА_8 сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Намагаючись довести факт проживання з відповідачем однією сімєю в період з вересня 2010 року по лютий 2011 року включно, позивач посилалася на показання допитаних судом за її клопотанням свідків: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 (знайомі позивача), які підтвердили факт її проживання в квартирі відповідача в зазначений вище період. Свідок ОСОБА_12 додатково показала, що вона бачила як в цей період відповідач декілька разів підвозив позивача на роботу на автомобілі ВАЗ 2101, а наприкінці робочого дня забирав її додому.

У той же час, у судовому засіданні позивач пояснювала, що вона не мала наміру повертатися до відповідача, і зробила це лише на його прохання, для того щоб не травмувати психіку малолітньої дочки ОСОБА_7, яка переживала з приводу окремого проживання її батьків. Повернувшись до відповідача, вона вселилася в окрему кімнату та не мала з відповідачем інтимних стосунків, оскільки відносилася до нього як до чужої людини, а тому не бажала цього. Зазначене підтвердила й свідок ОСОБА_14 (дочка позивача від першого шлюбу), яка показала, що хоча матів і повернулася до відповідача, вона проживала в окремій кімнаті.

Допитана в якості свідка ОСОБА_15 (матір відповідача) показала, що після повернення позивач заборонила їй відвідувати свого сина та просила відповідача придбати окремий холодильник для зберігання в ньому своїх продуктів.

Сам відповідач стверджував, що не мав наміру повторно створювати з позивачем сімю, а умовив її проживати в одній квартирі, тому що цього хотіла дочка.

Оцінюючи наведені докази в їх сукупності, суд доходить до висновку, що характер взаємних відносин, що склалися між сторонами в період з вересня 2010 року по лютий 2011 року включно, не свідчив про створення ними сімї, оскільки по справі не знайшло підтвердження створення ними спільного побуту та існування взаємних прав і обовязків, а доведення лише факту спільного проживання в одній квартирі не являється беззаперечним підтвердженням виникнення сімейних стосунків. Значну роль має і відношення в цей період позивача до відповідача, яка, як зазначено вище, вважала відповідача чужою людиною, а тому не мала бажання вступати з ним у сексуальні стосунки, що являється невідємним елементом сімейного життя.

За таких обставин й автомобіль «Шкода Октавія»не вважається спільним майном сторін, а тому підлягає виключенню з переліку майна, що підлягає розподілу.

Не підлягає поділу й факс та принтер, оскільки відповідач заперечував наявність цього майна, та ненадання позивачем належних доказів фактичної наявності цього майна.

Пропонуючи свій варіант поділу майна, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності, відповідач зазначив, що більшість майна (меблі), яке він бажає залишити у власному користуванні, являється вбудованим, що унеможливлює його використання в іншому жилому приміщенні. Одночасно відповідач не погодився із варіантом розподілу майна, запропонованим позивачем, який фактично полягав у виплаті грошової компенсації вартості належної їй частки спільного майна.

В силу положень статті 71 ОСОБА_8 майно, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, за умови попереднього внесення другим з подружжя відповідної суми на депозитний рахунок суду.

Таким чином, запропонований позивачем варіант поділу майна, являється неприйнятним, оскільки не відповідає вимогам закону та не враховує відсутність у відповідача згоди на виплату компенсації вартості належної їй частки, що являється обовязковим.

Враховуючи позицію кожної сторони, наведені вище доводи та вимоги ОСОБА_8 щодо порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, суд вважає необхідним поділити майно сторін в іншій, ніж запропоновано сторонами спосіб, що не вважається виходом за межі заявлених позовних вимог, а саме:

виділити у власність позивача напівпричіп, реєстраційний номер НОМЕР_2, вартістю 36289.03 грн, набір меблів у спальню (ліжко 2-спальне і 2 тумбочки) вартістю 2046.60 грн, матрац ортопедичний 2-спальний «Велам»вартістю 1979.04 грн, стіл кухонний розкладний вартістю 435.20 грн, стільці для кухні в кількості 6 штук вартістю 1632 грн, диван «Босс»вартістю 4500 грн, штори та покривало вартістю 15300 грн, компютерний стіл кутовий вартістю 1150.05 грн, килимок вартістю 358 грн, подушки диванні у кількості 2 шт. вартістю 150 грн, електричний чайник вартістю 500 грн, а всього на загальну суму 64339 грн 92 коп.;

виділити у власність відповідача напівпричіп, реєстраційний номер НОМЕР_3, вартістю 25934.56 грн, набір меблів для ванної кімнати вартістю 1457.75 грн, шафу-купе 3-дверну вартістю 5758.48 грн, набір меблів для кухні вартістю 10714.90 грн, витяжку кухонну вартістю 1977.37 грн, вбудовану варильну поверхню (плиту) «Бош»вартістю 1556.35 грн, вбудовану духову шафу електричну «Бош»вартістю 1952.88 грн, вбудовану посудомийну машину «Бош» вартістю 3313.10 грн, шафу-купе 3-дверну (дзеркальну) вартістю 5346.25 грн, люстру підвісну вартістю 1377 грн, фільтр для води «Аквафільтр»вартістю 237 грн, шафи на балконі вартістю 2400 грн, шафу в туалетній кімнаті вартістю 722.50 грн, жалюзі вартістю 546 грн, комод на 4 шухляди вартістю 880 грн, а всього на загальну суму 64174 грн 14 коп.

Оскільки відповідач не заперечував проти незначного збільшення вартості частки майна позивача без відповідної компенсації, суд вважає можливим не стягувати з позивача на його користь компенсацію в розмірі 82 грн 89 коп.

Під час розгляду справи позивач авансувала витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 2476 грн 32 коп., на проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 1350 грн 72 коп. та на проведення судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 1181 грн 88 коп., а всього 5008 грн 92 коп. (т.1, а.с. 165, 188, 204; т.2, а.с. 7). У звязку з тим, що висновки судової будівельно-технічної експертизи не використовувалися судом під час вирішення спору понесені позивачем витрати в розмірі 2476 грн 32 коп. не підлягають відшкодуванню. Решта суми в розмірі 2532 грн 60 коп., згідно приписів статті 88 ЦПК України підлягає розподілу між сторонами у рівних частинах. Таким чином з відповідача підлягає стягненню на користь позивача ?? частина цих витрат в розмірі 1266 грн 30 коп.

Вимога позивача про відшкодування витрат на правову допомогу представника ОСОБА_2 в розмірі 1576 грн (т.2, а.с. 5, 6) не підлягає задоволенню через ненадання нею доказів на підтвердження того, що вказана особа має за законом право надавати на платній основі послуги з правової допомоги.

Керуючись статтями 10, 79, 88, 208, 209, 212 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов і зустрічний позов задовольнити частково. Поділити майно належне на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Виділити у власність ОСОБА_5: напівпричіп, реєстраційний номер НОМЕР_2, вартістю 36289.03 грн, набір меблів у спальню (ліжко 2-спальне і 2 тумбочки) вартістю 2046.60 грн, матрац ортопедичний 2-спальний «Велам»вартістю 1979.04 грн, стіл кухонний розкладний вартістю 435.20 грн, стільці для кухні в кількості 6 штук вартістю 1632 грн, диван «Босс»вартістю 4500 грн, штори та покривало вартістю 15300 грн, компютерний стіл кутовий вартістю 1150.05 грн, килимок вартістю 358 грн, подушки диванні у кількості 2 шт. вартістю 150 грн, електричний чайник вартістю 500 грн, а всього на загальну суму 64339 грн 92 коп.

Виділити у власність ОСОБА_6: напівпричіп, реєстраційний номер НОМЕР_3, вартістю 25934.56 грн, набір меблів для ванної кімнати вартістю 1457.75 грн, шафу-купе 3-дверну вартістю 5758.48 грн, набір меблів для кухні вартістю 10714.90 грн, витяжку кухонну вартістю 1977.37 грн, вбудовану варильну поверхню (плиту) «Бош»вартістю 1556.35 грн, вбудовану духову шафу електричну «Бош»вартістю 1952.88 грн, вбудовану посудомийну машину «Бош»вартістю 3313.10 грн, шафу-купе 3-дверну (дзеркальну) вартістю 5346.25 грн, люстру підвісну вартістю 1377 грн, фільтр для води «Аквафільтр»вартістю 237 грн, шафи на балконі вартістю 2400 грн, шафу в туалетній кімнаті вартістю 722.50 грн, жалюзі вартістю 546 грн, комод на 4 шухляди вартістю 880 грн, а всього на загальну суму 64174 грн 14 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 1266 грн 30 коп. у відшкодування частини витрат на проведення судових експертиз.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 10 днів з дня його проголошення, в порядку встановленому статтею 294 ЦПК України.

Головуючий: