АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________
Справа № 2-130/11.
Провадження № 22ц/2090/95/2012 Головуючий 1 інстанції Тарасенко Л.М.
Категорія договірні Доповідач Кругова С.С.
Р І Ш Е Н Н Я
10 січня 2012 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого судді - Кругової С.С.,
суддів колегії - ОСОБА_1, ОСОБА_2,
за участю секретарів - Шпарага О.О., Гопко А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5, на рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 20 вересня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення суми внаслідок невиконання умов попередніх договорів про продаж нерухомого майна,-
в с т а н о в и л а:
У лютому 2009 року позивач звернувся з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_4 на його користь суму подвійного завдатку в розмірі 160136 грн.; суму авансу в розмірі 670000 грн.; суму пені в розмірі 670000 грн. всього 1500136 грн.
14 травня 2008 року між сторонами укладено нотаріально посвідчений попередній договір, який передбачав дату та місце здійснення угоди купівлі-продажу вищезгаданої квартири. На виконання цього договору ним додатково передані грошові кошти в сумі 160000 грн. Крім того, відповідно до змін до попереднього договору 15 вересня 2008 року ще було передано 510000 грн.
Попереднім договором від 14 травня 2008 року в разі відмови (ухиляння) від купівлі-продажу квартир передбачено повернення авансу, а також сплату пені в розмірі 100 % суми авансу.
Між тим час укладення основного договору купівлі-продажу квартири неодноразово переносився з вини продавця, який не надавав всіх необхідних документів для відчуження, оскільки на зазначену квартиру накладено заборону відчуження на підставі договору іпотеки від 27 травня 2008 року між відповідачем та ЗАТ «ПУМБ».
У подальшому ОСОБА_6 уточнені позовні вимоги в частині стягнення вищевказаних сум солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5, оскільки остання є дружиною відповідача, квартира придбана на сумісні кошти подружжя, 09 квітня 2008 року нею надавалась ОСОБА_4 нотаріальна засвідчена заява про надання згоди на продаж квартири.
Рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 20 вересня 2011 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 суму подвійного завдатку в розмірі 160136 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 суму авансу в розмірі 670000 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 суму пені в розмірі 670000 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представником відповідачів ОСОБА_3 подана апеляційна скарга, в якій вона просить його скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що воно є незаконним, розгляд справи судом відбувався упереджено, необєктивно та одностороньо.

Вказує на недбале ставлення суду щодо оформлення тесту рішення, а саме не вказані адреси сторін. Суд, вказуючи на невиконання відповідачем умов попереднього договору, не посилається на обставини та докази щодо підтвердження цього. В рішенні суд зазначає, що попередній договір передбачав строк укладення основного договору - 01 листопада 2008 року. Проте зі змісту договору вбачається, що він мав бути укладений до 01 листопада 2008 року. Також не зазначено, що згідно до змін до попереднього договору перенесено термін остаточного проведення розрахунку на 10 січня 2009 року, знову без посилання на причини. Крім того, судом у рішенні зазначені різні суми авансу, переданого за попереднім договором, і 670000 грн. і 510000 грн. Також проігноровано клопотання про долучення до справи копії рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова, яким встановлені обставини, що попередній договір від 14 травня 2008 року не був укладений через не проведення ОСОБА_6 остаточного розрахунку у розмірі 400 000 грн.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що скарга підлягає частковому задоволенню .

Постановляючи рішення про стягнення подвійного завдатку, авансу і пені за попередніми договорами, суд першої інстанції виходив з того, що відповідальність за невиконання цих договорів повинні нести подружжя ОСОБА_5, оскільки договори укладались відповідачем ОСОБА_4 в інтересах сімї і за згодою дружини ОСОБА_5 З його вини вони не виконувались, а тому вони створюють обовязки для другого з подружжя.

З таким висновком суду, судова колегія погоджується частково.

Судом помилково задоволено позов в частині стягнення подвійного розміру завдатку 160136 грн. по курсу долара на момент предявлення позову з тих підстав, що в попередньому договорі визначено завдаток в сумі 10000 доларів США.

Судовим розглядом встановлено, що між сторонами ОСОБА_6 і ОСОБА_4 було укладено 9 квітня 2008 року попередній договір в забезпечення укладення договору купівлі-продажу обєкта нерухомості квартири № 44-а по пр..Леніна, 7 в м.Харкові в строк не пізніше 20 травня 2008 року за суму 858 500 грн.

Згідно п.3.1. покупець передав продавцю завдаток в сумі 50500 грн., що складає еквівалент 10 000 доларів США. Сума завдатку зараховується в рахунок платежів за договором купівлі-продажу (п.3.2.).

Згідно зі ст..570 ЦК завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобовязання може мати місце лише у випадку наявності зобовязання, яке б мало випливати із договору, укладеного сторонами.

Оскільки договір купівлі-продажу квартири в установленому законом порядку між сторонами не укладено, передана відповідачу сума 50500 грн. за договором від 9 квітня 2008 року є авансом, який підлягає поверненню позивачу у цьому ж розмірі.

Що стосується вимог позивача про стягнення цієї суми в доларовому еквіваленті, то вони не підлягають задоволенню, оскільки згідно п.3.1. договору покупець передав продавцю завдаток в сумі 50500 грн., тобто в національній валюті і стягненню ця сума підлягає також в національній валюті.

Відповідно до п.2, 4 ч.1 ст..309 ЦПК підставами для зміни рішення суду першої інстанції є порушенням норм матеріального права .

За таких обставин, рішення в частині задоволення позову і стягнення завдатку в подвійному розмірі підлягає зміні.

В іншій частині суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Судовим розглядом встановлено, що після 9 квітня 2008 року, представником ОСОБА_4 і особисто ОСОБА_6 14 травня 2008 року, 15 вересня 2008 року, 8 січня 2009 року і 29 січня 2009 року також укладались попередні договори , якими неодноразово продовжувався остаточний строк укладення основного договору і двічі передавались грошові кошти в рахунок вартості квартири.

Так, згідно п.4 попереднього договору від 14 травня 2008 року покупець надав представнику для передачі продавцю 160 000 грн. авансу. Передачу грошей здійснено готівкою в національній валюті України.

Згідно п.4 попереднього договору від 15 вересня 2008 року покупець надав представнику для передачі продавцю 510 000 грн. як аванс. Передачу грошей здійснено готівкою в національній валюті України.

В обох договорах чітко зазначено, що мали місце факти передачі грошових коштів покупцем представнику продавця. Загальна сума авансу за цими договорами становить 670 000 грн. Тобто ця сума підлягає стягненню на користь позивача.

Відповідно до п.5 договорів від 14 травня 2008 року і 15 вересня 2008 року, яким внесені зміни у разі якщо продавець буде відмовлятися (ухилятися) від договору купівлі-продажу у визначений у п.1 цього договору термін та на вищезазначених умовах, він зобовязаний повернути покупцеві отриманий від нього аванс, а також сплатити пеню у розмірі 100 % від суми авансу, переданого за цим договором.

Згідно ст..627 ЦК України відповідно до ст..6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 2 ст.635 ЦК зазначає, що сторона, необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Ухвалюючи рішення про стягнення на підставі ч.2 ст.635 ЦК з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 100 % суми авансу, суд правильно виходив з того, що відповідач без поважних причин ухилявся від укладення основного договору.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_4 уклавши 9 квітня 2008 року попередній договір з ОСОБА_6, отримавши від нього грошові кошти в сумі 50500 грн. і визначивши дату укладення основного договору в строк до 20 травня 2008 року, потім 14 травня 2008 року уклавши наступний попередній договір і визначивши строк укладення основного договору до 1 листопада 2008 року і отримавши від позивача 160 000 грн. , ще 27 травня 2008 року уклав іпотечний договір предметом якого є квартира 44-а по пр..Леніна , 7 в м.Харкові і на яку в цей же день було накладено арешт (а.с.12).

Не повідомивши про наявність арешту на квартиру ОСОБА_6 , 15 вересня 2008 року представник ОСОБА_4 знову укладає попередній договір продовжуючи строк укладення основного договору до 10 січня 2009 року і отримує від позивача ще 510000 грн.

Згідно останньому попередньому договору від 29 січня 2009 року строк укладення основного договору було визначено 31 березня 2009 року із зазначенням конкретного часу і місця, але як зазначено в листі приватного нотаріусу від 25 вересня 2009 року ОСОБА_4 або його представник для укладення договору 31 березня 2009 року не зявились (а.с.14).

Судова колегія оцінюючи в сукупності докази по справі, вважає, що ОСОБА_4 ухилявся від укладення основного договору , оскільки неодноразово переукладаючи попередні договори приховував від покупця дійсну інформацію щодо статусу квартири (жоден із попередніх договорів не містить посилання на поважність причин не укладення основного договору договору іпотеки), не зявився 31 березня 2009 року для укладення основного договору і не відповів на лист позивача щодо повернення грошових коштів.

Всі ці дії ОСОБА_4 свідчать про те, що він не мав наміру продати квартиру ОСОБА_6

Згідно ч.3 ст.61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

У подружжя можуть бути спільні борги і вони утворюються в результаті угод, укладених обома чи одним з подружжя за наявності презумпції згоди другого подружжя.

Відповідно до ст..541 ЦК солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом.

ОСОБА_5 надавала згоду на укладення договору купівлі-продажу квартири 44-а по пр..Леніна,7 в м.Харкова (а.с.34). А тому слід вважати, що ОСОБА_4 укладаючи попередні договори і отримуючи грошові кошти діяв в інтересах сімї і суд першої інстанції правильно дійшов висновку про солідарну відповідальність подружжя за невиконання взятих на себе зобовязань.

Керуючись ст.521, 570, 627, ч.2 ст.635 ЦК України, ст..61 СК України, ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України , колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 20 вересня 2011 року - в частині стягнення подвійної суми завдатку в розмірі 160136 грн. - змінити.

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про стягнення подвійної суми завдатку задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 суму авансу 50 500 грн. і судові витрати 1 820 грн., всього 52 320 (пятдесят дві тисячі триста двадцять) грн..

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий підпис судді підписи

Копія вірна : суддя-