АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________
Провадження № 22ц/2090/4736/2012 Головуючий 1-ї інст. Бережна Н.М.
Справа № 2-1300/11 Суддя-доповідач ОСОБА_1
Категорія: відшкодування збитків
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2012 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - судді Солодкова А.А.,

суддів колегії ОСОБА_2, ОСОБА_3,

при секретарі Левшиній І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Центренерго»в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 23 травня 2012 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Центренерго»в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції до ОСОБА_4, третя особа Контрольно-ревізійний відділ в Зміївському районі Харківської області про відшкодування збитків, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2011 року Публічного акціонерного товариства (далі ПАТ) «Центренерго»в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції (далі ТЕС) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа Контрольно-ревізійний відділ в Зміївському районі Харківської області, в якому просило стягнути з відповідача завдані збитки в сумі 5408, 55 грн. та судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог послалось на те, що за результатами планової ревізії фінансово-господарської діяльності Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго», яка проводилася контрольно-ревізійним відділом в Зміївському районні Харківської області з 01.08. по 22.09. 2011 року встановлено, що за період з 01.04.2008 по 01.07.2011 року на Зміївський ТЕС мало місце безпідставне списання палива на транспортних засобах у вихідні дні та святкові дні, зокрема на автомобіль «Volkswagen»державний номер, 10066 ХА, Passat», державний номер НОМЕР_1, який згідно наказів від 25.12.2007 року №549, від 01.08.2008 року №351, від 23.01.2009 року №36, від 08.09.2010 року №375, був закріплений за відповідачем.

Зазначило, що 14.10.2011 року відповідачу направлялася претензія з вимогою негайного відшкодування завданих матеріальних збитків до каси Зміївської ТЕС або перерахуванням грошових коштів на банківський рахунок. Однак на момент подання позову матеріальна шкода не відшкодована. Також послалось на положення ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо відповідальності боржника за порушення грошового зобов'язання.

У судовому засіданні в суді першої інстанції відповідач ОСОБА_4Є проти позову заперечував.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 23 травня 2012 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Центренерго»в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної та юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підставами для відшкодування такої шкоди є сукупність таких обставин: 1) дій або бездіяльність особи, яка заподіяла шкоду повинна бути неправомірною; 2) наявність самої шкоди; 3) наявність вини особи у заподіянні цієї шкоди; 4) наявність безпосереднього причинного звязку між неправомірною дією особи та шкодою.

Згідно до ст. 138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 працював на Зміївський ТЕС, мав ненормований робочий день та йому надавалися у користування службові автомобілі «Volkswagen Passat»у будь-який день, включаючи вихідні та святкові дні, що давало йому право використовувати їх в інтересах підприємства.

На підтвердження спричинення майнової шкоди позивач послався на результати планової ревізії фінансово-господарської діяльності Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго», яка проводилася контрольно-ревізійним відділом в Зміївському районі Харківської області, копії табеля з відмітками про явки та неявки працівників на роботу за числами місяця та розрахунок сум списаного пального.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували той факт, що в результаті дій ОСОБА_4 було спричинено ПАТ «Центренерго»в особі відокремленого підрозділу Зміївської ТЕС матеріальної шкоди в сумі 5408, 55 грн.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним, виходячи з того, що дійсно з наведених доказів не вбачається, що відповідач неправомірно використовував транспортні засоби у вихідні дні та в його діях є вина щодо завданих збитків підприємству. Само по собі перерахування наведених документів про обставини справи не свідчить про наявність вини відповідача у спричинені матеріальної шкоди.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що посилання позивача на ст. 625 ЦК України є безпідставними, оскільки правовідносини, які виникли між сторонами не регулюються вказаною нормою матеріального права.

З урахуванням наведеного судова колегія вважає, що позивач не надав ані в суді першої, ані в апеляційної інстанції доказів вини ОСОБА_4, у розумінні ст. 1166 ЦК України та не довів наявність умов його матеріальної відповідальності відповідно до вимог ст. 138 КЗпП України, що також узгоджується зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України.

Суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не є суттєвими та такими, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. 315, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Центренерго»в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції відхилити.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 23 травня 2012 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: