АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/2090/5525/2012 р. Головуючий 1 інстанції: Марченко М.О.
Справа № 8/2027/11/2012 Доповідач: Івах А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2012 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Івах А.П.,

суддів Пшенічної Л.В., Борової С.А.,

при секретарі Варюшичевій А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 кооперативу «Московський», поданою в особі його представника ОСОБА_2, на ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 5 червня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до приватного малого виробничо-комерційного підприємства «Асіко-2», ОСОБА_1 кооперативу «Московський», за участю третьої особи відділу державної виконавчої служби у Московському районі міста Харкова про визнання права власності на нежитлові приміщення та визнання права користування прилеглою до будівель територією, -

в с т а н о в и л а:

13 лютого 2006 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до приватного малого виробничо-комерційного підприємства «Асіко-2», ОСОБА_1 кооперативу «Московський», третя особа державна виконавча служба Московського району міста Харкова, та просила визнати акт приймання-передачі, укладений між ОСОБА_1 кооперативом «Московський»та приватним малим виробничо-комерційним підприємством «Асіко-2»від 26 травня 2000 року недійсним; визнати недійсним договір дарування від 2 лютого 2006 року; визнати недійсним договір позики від 11 квітня 2006 року та договір застави від 11 квітня 2006 року; визнати за автогаражним кооперативом «Московський»та ОСОБА_3 право власності на вищевказане майно; визнати за ОСОБА_3 право користування прилеглою територією.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 17 квітня 2006 року позов ОСОБА_3 задоволено.

18 листопада 2010 року ОСОБА_1 кооператив «Московський»в особі свого представника ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності, звернувся до Московського районного суду міста Харкова з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення того ж суду від 17 квітня 2006 року, просив скасувати вказане рішення та у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Як на підставу для перегляду рішення у звязку з нововиявленими обставинами заявник посилався на той факт, що в ході розгляду справи по суті інтереси ОСОБА_1 кооперативу «Московський»представляв ОСОБА_4, як голова правління кооперативу, який на час розгляду спору не мав належних повноважень діяти від імені відповідача, оскільки за даними Єдиного державного реєстру останній, як голова ОСОБА_1 кооперативу «Московський», набув право діяти без довіреності від імені гаражного кооперативу з 22 грудня 2006 року.

Вказані обставини стали відомі ОСОБА_1 кооперативу «Московський»внаслідок обрання нового голови кооперативу у звязку з припиненням повноважень колишнього голови ОСОБА_4 та отриманням доступу новим головою ОСОБА_1 кооперативу «Московський»ОСОБА_5 до організаційних та фінансово-розпорядних документів кооперативу.

Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 5 червня 2012 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 кооперативу «Московський»про перегляд рішення Московського районного суду міста Харкова від 17 квітня 2006 року за нововиявленими обставинами відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 кооператив «Московський», поданій в особі його представника ОСОБА_2, ставиться питання про скасування вказаної ухвали суду та часткове скасування рішення від 17 квітня 2006 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги особа, що подала її, посилається на порушення та неправильне застосування норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали цивільної справи, які стосуються конкретного питання, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 кооперативу «Московський»про перегляд рішення суду за ново виявленими обставинами, суд першої інстанції керувався тим, що обставини, на які посилається заявник як на обґрунтованість своєї заяви, не є нововиявленими та не підпадають під дію вимог ст.361 ЦПК України.

З висновком суду першої інстанції судова колегія погоджується, оскільки він ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах та є таким, що відповідає вимогам ст.ст. 57, 59, 64, 361 ЦПК України.

Нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Положеннями ч.2 ст.361 ЦПК України передбачається вичерпний перелік підстав для перегляду рішення у звязку з нововиявленими обставинами.

Ті підстави, на які посилається заявник у даній конкретній справі, не можна вважати нововиявленими обставинами.

Відповідно до розяснень, що містяться у п.6 Постанови пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30 березня 2012 року Про застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами при вирішенні питання про перегляд судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами, суд має виходити з визначених частиною другою ст.361 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 362, 364 ЦПК України.

Судове рішення не може переглядатися у звязку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені ч.2 ст.361 ЦПК України, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним Судом України, а також якщо обставини, визначені ч.2 ст.361 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Крім того, згідно з розясненням, викладеним в абз. 2, 3 п.7 тієї ж постанови, питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Згідно з ч.3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір, а тому підставою для скасування судового рішення є не всі невідомі на час розгляду справи обставини, а лише ті, які входять до предмета доказування у справі (ст.179 ЦПК України).

Відповідно ст.179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 17 квітня 2006 року було предметом перегляду в апеляційному порядку за апеляційною скаргою ОСОБА_6, який на цей час є головою ОСОБА_1 кооперативу «Московський». Ухвалою судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 18 липня 2006 року апеляційну скаргу відхилено, а рішення залишено без змін.

Апеляційним розглядом справи не було встановлено, що керівництвом кооперативу при розгляді справи у суді першої інстанції якимось чином порушено ОСОБА_1 кооперативу «Московський», про що відображено в ухвалі судової колегії.

В касаційному порядку справа також розглядалася та ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області, яка переглядала рішення у відповідності до Закону України «Про судоустрій України»щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних справ»від 22 лютого 2007 року №697, як суд касаційної інстанції, від 8 січня 2008 року рішення суду першої інстанції від 17 квітня 2006 року та ухвала апеляційної інстанції від 18 липня 2006 року залишені без змін з посиланням на той факт, що судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Посилання заявника на те, що рішення суду від 17 квітня 2006 року ґрунтується на визнанні у повному обсязі позовних вимог відповідачами, від імені одного із них приймав участь ОСОБА_4, як голова правління ОСОБА_1 кооперативу «Московський», спростовуються наявними у справі судовими рішеннями апеляційної та касаційної інстанції.

Судова колегія вважає, що ухвала Московського районного суду постановлена з додержанням вимог закону і підстав для її скасування не вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

За положеннями п.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу суду без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Судова колегія підстав для задоволення доводів апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст.307, п. 1 ч. 1 ст. 312, ст. ст. 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 кооперативу «Московський», подану в особі його представника ОСОБА_2, відхилити.

Ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 5 червня 2012 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: