Справа № 1007/4088/2012
Провадження № 2/1007/1652/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2012 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Маценко Н.П.

при секретарях Лисенко М.В., Петренко С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка дії в особистих інтересах та інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 ОСОБА_3 гизи, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 ОСОБА_3 гизи, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3 Юсиф огли про визначення порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю

в с та н о в и в:

У квітня 2012 року ОСОБА_1 в особистих інтересах та інтересах своїх малолітніх дітей звернулася до суду із даним позовом, в якому просить суд виділити їй в користування разом із сімє ізольовану кімнату площею 17,4 кв. м з вбудованою шафою площею 0,5 кв. м та балкон площею 0,7 кв. м, у спільному користуванні залишити коридор площею 5,4 кв. м, кухню площею 5,0 кв. м, ванну кімнату площею 2,0 кв. м та вбиральню площею 0,9 кв. м, зобовязати відповідачів не порушувати правил користування жилим приміщенням.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 10.11.1999 року, виданого відділом приватизації житла Броварської міської ради їй, неповнолітній дочці ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та її колишньому чоловіку ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1.

Згідно із технічним паспортом спірна квартира розташована на пятому поверсі, складається із трьох житлових кімнат площею 17,4 кв. м, 18,1 кв. м та 13,8 кв. м, всього житлова площа становить 49,3 кв. м, кухня 5,0 кв. м, ванна кімната 2,0 кв. м, вбиральня 0,9 кв. м, коридор 5,4 кв. м, вбудована шафа 0,5 кв. м, балкон 0,7 кв. м., загальна площа квартири 63,8 кв. м.

На даний час зареєстрованими в квартирі значаться 8 осіб: вона із чотирма дітьми та відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14.12.2011 року визначено, що їй, неповнолітній дочці ОСОБА_3 гизи та ОСОБА_2 на праві власності належить по 1/6 частці спірної квартири кожному.

Далі зазначає, що в 1995 році у віці 14 років вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_2 Від спільного проживання з них народилося троє дітей. ОСОБА_9 період перебування в шлюбі вони проживали в орендованих помешканнях.

11.05.2005 року шлюб з ОСОБА_2 розірвано, у звязку з чим вона спільно із дітьми повернулася до свого попереднього житла, заявивши бажання зайняти окрему ізольовану кімнату площею 17,4 кв. м з виходом на балкон. Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заперечували проти її проживання в даній кімнаті та чинили перешкоди, вона змушена була заселитися в прохідну кімнату площею 18,1 кв. м.

Вважає, що вона спільно із чотирма неповнолітніми дітьми повинна проживати в окремій кімнаті площею 17,4 кв. м з виходом на балкон, оскільки остання найбільше відповідає потребам її сімї є ізольованою та провітрюється. Оскільки вирішити даний спір в добровільному порядку відповідачі відмовляються вона змушена звернутися до суду.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, дала пояснення аналогічні фабулі позовної заяви. Додала, що спільно зі своїми дітьми вона проживає в прохідній кімнаті 18,1 кв. м. Відповідач ОСОБА_8 займає кімнату площею 13,8 кв. м, відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживають в кімнаті 17,4 кв. м., що найбільше підходить для її проживання з малолітніми дітьми. Просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_6 позовні вимоги не визнала, пояснила, що з 1992 року вона спільно із чоловіком займає кімнату 17,4 кв. м, на яку претендує позивачка спільно із дітьми. Кімната в якій на даний час проживає позивачка є найбільшою в квартирі. На час заселення до неї позивачки, вони сімєю зробили ремонт та облаштували для проживання дітей. Вважає, що позивачка звернулася до суду із даних позовом з мотивів подальшого заселення та реєстрації в спірній квартирі свого співмешканця батька малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, який неодноразово судимий, вчиняв відносно них погрози та дебоші.

Відповідач ОСОБА_7 позовні вимоги не визнав підтримав пояснення дані ОСОБА_6 просить в позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_8 позовні вимоги не визнав, пояснив, що з 1992 року займає кімнату площею 13,8 кв. м, на даний час проживає в ній спільно із співмешканкою, вдома буває один чи два рази на тиждень. Вважає, що позивачка хоче прописати до квартири свого співмешканця, який веде не нормальний спосіб життя влаштовує бійки та сварки.

Відповідач ОСОБА_9 в судове засідання повторно не зявився, про день і час розгляду даної справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи міститься заява відповідача, в якій останній зазначив, що не заперечує проти проживання відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в кімнаті площею 17,4 кв. м.

Вислухавши пояснення позивачки, заперечення відповідачів, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до вимог ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння, та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці в праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власника майна право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження.

Судом встановлено, що сторонами по даній справі ОСОБА_1, ОСОБА_3 гизи, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_2, про що свідчить свідоцтво про право власності на житло, видане згідно із розпорядженням від 10.11.1999 року № 1024.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14.12.2011 року визначено, що ОСОБА_1, ОСОБА_3 гизи та ОСОБА_2 на праві власності належить по 1/6 частці спірної квартири кожному.

Зі свідоцтв про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3 гизи, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4 гизи, ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що позивачка є їх матірю.

11.05.2005 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-ОК № 001275.

Згідно з довідкою № 465, виданої КП «Служба замовника» зареєстрованими в ІНФОРМАЦІЯ_7 значаться вісім осіб: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_1 ОСОБА_3 гизи та без права на житлову площу ОСОБА_4 гизи, ОСОБА_3, ОСОБА_5

Згідно із технічним паспортом спірна квартира розташована на пятому поверсі, складається із трьох житлових кімнат площею 17,4 кв. м, 18,1 кв. м та 13,8 кв. м, всього житлова площа становить 49,3 кв. м, кухня 5,0 кв. м, ванна кімната 2,0 кв. м, вбиральня 0,9 кв. м, коридор 5,4 кв. м, вбудована шафа 0,5 кв. м, балкон 0,7 кв. м., загальна площа квартири 63,8 кв. м.

Заявляючи вимогу про визнання порядку користування квартирою, позивачка просить суд виділити їй в окреме користування ізольовану кімнату площею 17,4 кв. м, з вбудованою шафою площею 0, 5 кв. м, та балконом 0,7 кв. м.

Оцінюючи в судовому засіданні всі докази в їх сукупності, судом достовірно встановлено, що сторонам по даній справі та неповнолітній ОСОБА_3 гизи на праві спільної часткової власності в рівних частинах, тобто по 1/6 частці належить спірна квартира АДРЕСА_3. Фактично між сторонами вже склався порядок користування даною квартирою, так позивачка спільно зі своїми дітьми займає кімнату 18,1 кв. м, відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з 1992 року займають кімнату площею 17,4 кв. м, на яку претендує позивачка, відповідач ОСОБА_8 з 1992 року займає кімнату площею 13,8 кв. м. Відповідач ОСОБА_2 в спірній квартирі незареєстрований, однак є її співвласником, нарівні з усіма іншими користується правами та несе обовязки. У судовому засіданні позивач не заперечила факту тривалого користування відповідачами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 спірною кімнатою.

Судом також приймається до уваги, що спірна квартира є єдиним житлом для сторін по даній справі, останні мешкають в ній впродовж тривалого часу. При цьому позивачка спільно із неповнолітніми дітьми проживає в кімнаті розміром 18,1 кв. м,, що є найбільшою. Між сторонами вже склався порядок користування квартирою, порушувати який, суд підстав не вбачає.

Реальної можливості виділити позивачці в користування кімнату площею 17,4 кв. м без ущемлення житлових прав інших осіб, які нарівні із останньою користуються усіма правами власників та житловими правами і несуть усі обовязки. При цьому судом також враховується, що житлова площа спірної квартири складає 49,3 кв. м., остання є трикімнатною, тобто на кожного із співвласників квартири припадає по 8,22 кв. м житлової площі.

У разі виділення позивачу кімнати площею 17,4 кв. м. відбудеться штучне погіршення житлових умов інших співвласників спірної квартири, що є недопустимим.

Крім того, судом враховується і розмір кухні, що становить 5,0 кв. м. Вимога позивачки щодо визначення порядку користування квартирою та виділення їм в користування кімнати площею 17,4 кв. м задоволенню не підлягає з підстав викладених вище.

При винесенні даного рішення судом також враховуються і вимоги ст. 9 ЖК України відповідно до якої ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Керуючись ст. 9 ЖК України, ст. ст. 358, 369, 391, 392 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, яка дії в особистих інтересах та інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 ОСОБА_3 гизи, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 ОСОБА_3 гизи, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3 Юсиф огли про визначення порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Н. П. Маценко