АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22-ц/2690/1908/2012 Головуючий 1 інстанції - Луценко О.М.
Доповідач - Борисова О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2012 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Трончк М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 травня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, -

встановила:

В грудні 2010 року позивачка звернулась до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування збитків за порушення підрядником умов договору та просила суд стягнути з відповідача 21857 грн. матеріальних збитків та 7000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19.05.2011 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19.05.2011 року скасувати та направити справу на новий розгляд.

Посилається на те, що суд першої інстанції не надав позивачці можливості довести перед судом переконливість своїх доказів та обставин, не сприяв повному та всебічному з'ясуванню обставин справи, не запросив в судове засідання в якості свідка ОСОБА_3, не дав належної оцінки жодному доказу позивачки, у зв'язку з чим апелянт вважає, що рішення суду є необґрунтованим та незаконним.

Позивачка в судовому засідання підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, а тому колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивачки, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.04.2005 року між позивачкою та ПП «Березневе» в особі директора ОСОБА_2 було укладено договір про виконання комплексного євроремонту однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить позивачці.

Згідно умов вказаного договору підрядник зобов'язався виконати «під ключ» весь комплекс робіт якісно та у встановлені цим договором строку, а саме до 25.06.2005 року.

З метою забезпечення якості всіх ремонтних робіт згідно умов договору всі роботи повинні були виконуватись підрядником у послідовності та строки встановлені відповідними будівельними технічними процесами та регламентом.

Відповідно до п.3.2 договору роботи, які виконані підрядником неякісно не оплачуються та перероблюються з матеріалів та за рахунок підрядника.

Судом першої інстанції встановлено, що ПП «Березневе» за рішенням суду ліквідовано 20.03.2003 року через неподання ним протягом року податкової декларації та неподання документів бухгалтерських звітів.

Як вбачається з матеріалів справ в п.6.3 договору укладеного між позивачкою та ПП «Березневе», зазначено, що підрядник надає гарантію на всі виконані роботи на строк 5 років та зобов'язується протягом всього строку із свої матеріалів та за свої кошти переробляти неякісно виконані роботи та відшкодувати збитки заподіяні в наслідок неякісно виконаних робіт замовнику та третім особам.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам п.З ч.1 ст.215 ЦПК України, а саме в рішенні суду першої інстанції не зазначено мотивів, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, бере до уваги або відхиляє докази, та не зазначено чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були, то ким.

Так судом першої інстанції встановлено, що між позивачкою та ПП «Березневе» був укладений договір виконання комплексного ремонту в квартирі АДРЕСА_1.

Проте, судом першої інстанції не взято до уваги, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 договір не укладався. Як зазначила в апеляційній інстанції позивачка, вона звернулась з позовом до ОСОБА_2, оскільки він саме як директор ПП «Березневе» укладав з нею договір на проведення ремонту.

Згідно ч.2 ст.509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав встановлених ст. 11 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 п.1 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Моральна шкода відшкодовується у випадках встановлених законом або договором, тому правових підстав для відшкодування моральної шкоди немає.

Позивачкою не доведено, що між нею та відповідачем - фізичною особою ОСОБА_2 були відповідні договірні відносини, тому правових підстав для стягнення збитків з відповідача ОСОБА_2 немає.

Крім того, з довідки з Головного управління статистики у м. Києві від 02.07.2009 року вбачається, що станом на 02.07.2009 року в Головному управлінні статистики у м. Києві значиться ПП «Березневе».

Відповідно до ч.4 ст.91 ЦК України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Статтею 80 ЦК України визначено, що юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Даних про внесення до Єдиного державного реєстру запису про припинення ПП «Березневе» немає.

Таким чином колегія суддів дійшла висновку, що відповідач ОСОБА_2 є неналежним відповідачем по даній справі.

Також, позивачкою в порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України не було надано доказів на підтвердження розміру збитків, причинно-наслідкового зв'язку між заподіяними збитками та виконаними ремонтними роботами, наявними, за поясненнями позивачки, несправностями сантехнічного обладнання. Крім того позивачка на підтвердження її пояснень клопотання про проведення будівельної- товарознавчої експертизи не заявляла.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 травня 2011 року скасувати та ухвалити нове, яким в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді