УХВАЛА

Іменем України

02.02.2012 Зміївський районний суду Харківської області у складі:

головуючого Пархоменко М.О.

за участю секретаря Онацької В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями та земельною ділянкою, який вчинено під впливом обману.

Представник позивача ОСОБА_1 у поданій до суду заяві просить в порядку забезпечення позову накласти заборону на укладення договорів відчуження чи інших договорів майнового чи немайнового характеру відносно житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки площею 0,1575, що розташовані за адресою: вул. Польова, буд. 12, с. Пролетарське Зміївського району.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши надану заяву, суд дійшов до наступного:

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, необхідні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи,якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Пленум Верховного Суду України звернув увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановлені зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Крім того, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

У поданій до суду заяві заявник не зазначає причин, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; не обґрунтовує необхідність забезпечення позову шляхом забороною вчинення певних дій; не надає доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог. Крім того, позивачем не надано доказів того, що майно, відносно якого просить вжити заходи забезпечення позову належить відповідачу по справі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав у задоволенні заяви представника позо рвача про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151-153, 208 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

Ухвала суду може бути оскаржена відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: