Справа № 1715/3671/12
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2012 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді Рогозіна С.В. при секретарі Кулик Т.М.

з участю скаржника ОСОБА_1

державного виконавця Матвійчук І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівному скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з скаргою на дії державного виконавця Матвійчук І.О. про зобовязання його здійснити авансування витрат на примусове знесення самочинно добудованого балкову в сумі 12960 гривень.

В судовому засіданні скаржник скаргу підтримав та вважає дії державного виконавця про авансування ним витрат на примусове знесення самочинно добудованого балкову в сумі 12960 гривень неправомірними і такими, що суперечать вимогам ЗУ «Про виконавче провадження».

Представник відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції в судовому засіданні скаргу заперечила повністю та пояснила, що на запит державного виконавця Рівненським філіалом інституту «НДІпроектреконструкція»надано «Кошторис на виконання робіт»по розробці проекту виконання робіт по знесенню добудови балкону до АДРЕСА_1, вартість робіт становить 10800,00 грн., крім того ПДВ 20% - 2160,00 грн., всього 12960,00 грн..

22.02.2012 року у зв'язку із отриманням відділом ДВС кошторису на розробку проекту виконання робіт по знесенню самочинно збудованої добудови балкону до АДРЕСА_2 на адресу ОСОБА_1 направлено повідомлення про необхідність сплати коштів в сумі 12960,00 грн. на депозитний рахунок відділу, як авансування витрат на проведення виконавчих дій.

У випадку несплати ОСОБА_1 даних коштів, вони будуть сплачені відділом ДВС Рівненського міського управління юстиції та вважатимуться витратами виконавчого провадження, пов'язаними з організацією та проведенням виконавчих дій, що підлягатимуть стягненню в подальшому з боржника.

Вислухавши пояснення скаржника, державного виконавця, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга на дії державного виконавця підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції знаходиться виконавчий лист № 2-15 від 30.01.2011 року виданий Рівненським міським судом про зобов'язання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 усунути для ОСОБА_3 перешкоди в користуванні квартирою № 75 по вул. Київська, 32 у місті Рівне, а саме зобов'язати ОСОБА_1 знести самочинно збудовану добудову балкону до АДРЕСА_2 та зобов'язати ОСОБА_2 привести добудований балкон до АДРЕСА_3 у відповідність до ескізного проекту виготовленого Комунальним Підприємством «Графос»в 2004 році з урахуванням змін погоджених 17.12.2007 року Управлінням містобудування і архітектури Рівненського міськвиконкому, шляхом влаштування покрівлі даху балкону та бетонування підвалу під балконом.

01.02.2011 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано строк для добровільного виконання до 08.02.2011 року. Боржником рішення суду в добровільному порядку не виконано.

Згідно ст. 6 Закону України „Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Листом від 22.02.2012 року № 2181/12 зобовязано ОСОБА_1 авансувати ним витрати на примусове знесення самочинно добудованого балкову в сумі 12960 гривень.

Оскільки даний лист є дією державного виконавця направленою на авансування витрат по примусовому виконанню рішення суду і носить зобовязальний характер, суд вважає, що скаржник має право, на підставі ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», оскаржити дану дію до суду.

Згідно ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження»з метою забезпечення провадження виконавчих дій стягувач може за погодженням з державним виконавцем внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби певну грошову суму для здійснення необхідних витрат або покриття їх частини, якщо інше не передбачено цим Законом. Після завершення виконавчого провадження авансовий внесок повністю повертається стягувачу, якщо інше не передбачено цим Законом.

На переконання суду, державний виконавець не мав права зобовязувати ОСОБА_1 авансувати ним витрати на примусове знесення самочинно добудованого балкову в сумі 12960 гривень, оскільки дана дія суперечить ст. 42 ЗУ «Про виконавче провадження».

Розглядаючи вимогу ОСОБА_1 про надання відстрочки виконання рішення суду, суд вважає, що вона не може бути розглянута в даному провадженні, оскільки згідно ст. 373 ЦПК України, для здійснення відстрочки виконання рішення суду необхідно звернутися до суду із заявою про відстрочку виконання рішення із вказанням причин такої відстрочки, а не з скаргою на дії державного виконавця. За таких обставин дану вимогу слід залишити без розгляду.

Керуючись ст. ст. 383, 384, 385 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця задоволити частково.

Визнати дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_4 щодо зобов'язання ОСОБА_1 здійснити авансування витрат на виготовлення проекту неправомірними.

В решті вимоги скарги на дії державного виконавця залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя: