Справа №
Провадження №22-ц-3145/12
Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія29Доповідач у 2 інстанції Березовенко
УХВАЛА

Іменем України

30 жовтня 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Березовенко Р.В., Малорода О.І.,

при секретарі: Лопатюк В.Ю.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Євроклуб»на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 квітня 2012 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Євроклуб»про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2011 року позивачка звернулася з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що 30 вересня 2009 року на 27 км автодороги ОСОБА_4 відповідач ОСОБА_3, керуючи автобусом марки «Неоплан-116», номерний знак 070-74, недотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Ніссан», номерний знак AM 51-18 АК під керуванням ОСОБА_5 та який належить на праві власності позивачу. В результаті зіткнення автомобіль марки «Ніссан», номерний знак AM 51-18 АК, який належить позивачці ОСОБА_2 отримав пошкодження, згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку від 08.10.2010 року матеріальний збиток складає 88225,61 грн.

05.10.2009 року постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Автомобіль «Ніссан», номерний знак AM 51-18 АК, знаходиться у володінні та користуванні ОСОБА_2, яка передала керування ОСОБА_5.

Автобус марки «Неоплан-116», номерний знак 070-74, який належить товариству з обмеженою відповідальністю «Євроклуб»був застрахований в Приватному акціонерному товаристві "Українська транспортна страхова компанія".

05 березня 2010 року страховою компанією позивачу було здійснено виплату страхового відшкодування в межах ліміту полісу цивільної відповідальності на загальну суму 24990,00 грн., тому просила стягнути з відповідачів матеріальну шкоду в сумі 63235,61 грн.( 88225,61 грн. - 24990,00 грн.) та моральну шкоду в сумі 10000 грн.

Під час розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди і просила стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Євроклуб»на її користь матеріальну шкоду в сумі 84 727 грн. 31 коп., відповідно до висновку експертизи № 12444/11-54 від 24 січня 2012 року (109 717,31 грн. - 24 990,00 грн.) та моральну шкоду в сумі 5 000 грн.,і з ОСОБА_3 на користь позивача моральну шкоду в сумі 5 000 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 квітня 2012 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Євроклуб»про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Євроклуб»на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 84 727 (вісімдесят чотири тисячі сімсот двадцять сім) грн. 31 коп. та судові витрати в розмірі 853 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 1 500 (одна тисяча п'ятсот) грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким вирішити питання про передачу автомобіля НОМЕР_1 ТОВ «Євроклуб».

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно положень ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Постановою Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992 року (із змінами та доповненнями) роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають; наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 вересня 2009 року на 27 км автодороги ОСОБА_4 ОСОБА_6, керуючи автобусом марки «Неоплан-116», номерний знак 070-74, недотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Ніссан», номерний знак AM 51-18 АК під керуванням ОСОБА_5, який належить на праві власності позивачу.

В результаті зіткнення автомобіль марки «Ніссан», номерний знак AM 51-18 АК, який належить ОСОБА_2, отримав пошкодження, згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку від 08.10.2010 року матеріальний збиток складає 88225,61 грн.

05.10.2009 року постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Автомобіль «Ніссан», номерний знак AM 51-18 АК, знаходиться у володінні та користуванні ОСОБА_2, яка передала керування ОСОБА_5.

Згідно довідки за № 943 від 29.09.2011 року для забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору автомобіль «Nissan Tiida»2007 року випуску, державний номер AM 5118 АК був переданий в заставу Акціонерному товариству «Райффайзен банк Аваль».

Автобус марки «Неоплан-116», номерний знак 070-74, який належить товариству з обмеженою відповідальністю «Євроклуб»був застрахований в Приватному акціонерному товаристві "Українська транспортна страхова компанія".

05 березня 2010 року страховою компанією позивачу було здійснено виплату страхового відшкодування в межах ліміту полісу цивільної відповідальності на загальну суму 24990,00 грн.

Відповідно до висновку експертизи № 12444/11-54 від 24 січня 2012 року, проведеної на підставі ухвали Києво-Святошинського районного суду від 10 листопада 2011 року розмір матеріального збитку власнику автомобіля «Ніссан», номерний знак AM 51-18 АК, на день розгляду справи в суді становить 109 717,31 грн.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції правильно керувався ст.ст. 1166, 1167, 1187, 1192 ЦК України і вірно визначив розмір завданої позивачу матеріальної шкоди в сумі 84 727 грн. 31 коп., відповідно до висновку експертизи № 12444/11-54 від 24 січня 2012 року (109 717,31 грн. - 24 990,00 грн.,), а також дійшов вірних висновків щодо відшкодування та розміру моральної шкоди.

Висновки суду першої інстанції викладені в рішенні, відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги щодо необхідності скасування рішення суду першої інстанції, оскільки судом не було вирішено питання про передачу автомобіля НОМЕР_1 ТОВ «Євроклуб», то колегія суддів розцінює їх критично.

Дійсно, пунктом 9 Постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" визначено: "Постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду".

Відповідно до ст.220 ЦПК України, суд що ухвалив рішення може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд вирішивши питання про право, не зазначив майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати.

Отже, в апеляційній скарзі апелянтом не наведено доводів, які б спростували висновки суду, викладені в рішенні, а обставини в ній зазначені не є підставою для його скасування і можуть бути вирішені шляхом подачі відповідачем заяви про ухвалення додаткового рішення.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Євроклуб»відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 квітня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: К.П.Приходько

Судді: Р.В.Березовенко

ОСОБА_7