Провадження номер 4с/1522/130/12
УХВАЛА

16 жовтня 2012 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді - Шенцевої О.П.,

при секретарі Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі скаргу ОСОБА_1 на дії Державних виконавців Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться скарга ОСОБА_1 на дії Державних виконавців Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також скасування постанов про накладення арешту та розшуку майна боржника.

При цьому заявник позивається, що у травні 2012 року йому стало відомо, що постановами Державних виконавців Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції на його майно накладено арешт та оголошений розшук його майна. Про існування судового рішення або виконавчого провадження щодо нього йому було нічого невідомо, а накладення арешту на його майно порушує його права, як власника цього майна.

Заявник просить суд визнати дії державних виконавців Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо виконання виконавчого листа № 2-409 від 02.12.2009 року неправомірними, а також скасувати постанову від 11.08.2010 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, постанову від 10.11.2010 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також постанову від 10.11.2010 року про розшук майна.

Представник заявника та заявник в судове засідання 16.10.2012 року не зявились, причин неявки суду не повідомили.

Представник Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції для дачі своїх пояснень, в судове засідання неодноразово викликався, але не зявився, причини не явки суду не повідомив.

Суд, вважає, неявки сторін неповажними, а також враховуючи, що у матеріалах скарги є достатньо доказів щодо взаємовідносин сторін, а тому вважає доцільним розглядати скаргу по суті у відсутність сторін.

Вивчивши матеріали скарги, суд вважає, що вона не обґрунтована, не доведена та не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їх права чи свободи. А частиною 2 ст. 384 ЦПК України встановлено, що скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

З наданих заявником копій постанов від 11.08.2010 року та від 10.11.2010 року, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також розшуку майна, вбачається, що дійсно державними виконавцями Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були винесені вказані постанови при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-409 від 02.12.2009 року виданого Приморського районного суду м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 грошової суми у розмірі 293 315,89 гривень.

Частинами 2,3 статті 42. Закону Украни «Про виконавче провадженя», встановлено, що у разі відсутності відомостей про місце знаходження майна боржника за виконавчими документами, зазначеними у частині першій Закону Украни «Про виконавче провадженя», державний виконавець виносить постанову про розшук майна, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби.

Розшук оголошується відповідно за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (знаходження) боржника чи місцем знаходження його майна, або за місцем проживання (знаходження) стягувача. Розшук громадянина-боржника дитини та розшук транспортних засобів боржника здійснюють органи внутрішніх справ, а розшук боржника юридичної особи, а також іншого майна боржника здійснює державна виконавча служба.

Відповідно до вимог ст. 55 Закону Украни «Про виконавче провадженя»арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження;

винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах;

винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

На підставі наведених норм, суд вважає, що Державні виконавці Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 діяли правомірно, їх дії були повязані з примусовим виконанням виконавчого листа № 2-409 від 02.12.2009 року виданого Приморського районного суду м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 грошевої суми у розмірі 293 315,89 гривень, а тому підстав для визнання їх дій неправомірними у суду не має.

В свою чергу заявником всупереч положень ст. 60 ЦПК України, згідно яких кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, заявником не надав суду доказів та правових обґрунтувань порушення Державними виконавцями Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції його прав, а відтак його вимоги є безпідставними.

Крім того, у заявника є права на оскарження рішення суду на підставі якого був виданий виконавчий лист № 2-409 від 02.12.2009 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 грошової суми.

Ніяких доказів щодо оскарження цього рішення, або інших процесуальних дій ні заявником, ні його представником суду не були надані.

Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів міститься в статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, і суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений законом або договором.

Суд вважає, що посилання заявника на порушення його майнових права не знайшли свого підтвердження при розгляді даної скарги, а тому суд відмовляє у її задоволенні у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 210, 383, 385, 386 ЦПК України, Законом Украни «Про виконавче провадженя», суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії Державних виконавців Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції та скасування постанов.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня винесення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя

16.10.2012