Справа № 2-10/12
РІШЕННЯ

Іменем України

17.04.2012 року Сторожинецький райсуд

Чернівецької області в складі:

головуючого судді Яківчика І.В.

при секретарі Гулей М.Г., Кисельова С.В., Гречка І.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сторожинець цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя

встановив:

Позивач ОСОБА_3, в особі свого представника, звернулася до суду з уточненою позовною заявою до ОСОБА_2 посилаючись на те, що вона з відповідачем з 11.11.1979 року по 20.01.2009 року перебувала в зареєстрованому шлюбі. За вказаний період вони набули у спільну сумісну власність майно у вигляді різного рухомого майна в т.ч. двох автомобілів, на загальну суму 59876,00 гривень, а також нерухоме майно яке складається із житлового будинку з належними до нього господарськими спорудами, в т.ч. самочинно побудованими сараєм і гаражем, які розташовані по вул.Г.Воде, 2А в смт.Красноїльськ, Сторожинецького району, Чернівецької області, загальною вартістю 162485,00 гривень. Відповідач відмовлявся виготовляти документацію на побудовані будівлі і споруди, в звязку з чим позивачка змушена була самостійно здійснювати її оформлення, при цьому на самочинні сарай та гараж виготовлено документи на відповідність їх будівельним нормам і правилам та погоджено вказане будівництво із начальником відділу містобудування і архітектури, а також із Державним пожежним наглядом.

Внаслідок розірвання шлюбу та неможливістю спільного проживання через протиправну поведінку відповідача, позивач просить визнати будинковолодіння, що знаходиться в смт.Красноїльськ, вул.Г.Воде, 12А спільною власністю її та відповідача, визнати право власності за ними на самочинно побудовані сарай літ. Вта гараж літ. Гякі розташовані за цією ж адресою. Здійснити розподіл спільного сумісного нерухомого майна за варіантом який запропонований експертом СП Західноукраїнський експертно-консультативний Центріз врахуванням будівель сараю літ. Вта гаражу літ. Г, що буде найбільш доцільним так як відповідач має ще одне будинковолодіння, яке розташоване по сусідству із їхнім і у випадку поділу за вказаним варіантом, відповідачу відійде та частка яка межує з його будинковолодінням. Крім того просила поділити автомобілі, виділивши їй автомобіль УАЗ 469Б вартістю 9054 грн. та предмети домашнього вжитку, згідно переліку і стягнути з відповідача судові витрати по справі.

В судовому засіданні, представник позивача, позовні вимоги підтримав посилаючись на викладені обставини.

Відповідач, в судовому засіданні, позовні вимоги визнав частково. Не заперечував проти визнання будинковолодіння, що знаходиться в смт.Красноїльськ, вул.Г.Воде, 12а спільною власністю його та позивача і визнання за ними права власності на самочинно побудовані сарай літ. Вта гараж літ. Г, хоча зазначив, що вказані будівлі збудував особисто він, коли позивачка перебувала за кордоном. Не заперечував також проти розподілу спільного сумісного нерухомого майна за варіантом який просить позивач із врахуванням будівель сараю літ. Вта гаражу літ. Г, але ту частину варіанту яку просить позивач, просив виділити йому, а іншу їй, посилаючись на необхідність ведення ним підсобного господарства і вважаючи, що разом там проживати неможливо. З поділом автомобілів відповідач погодився але автомобіль УАЗ 469Б просив виділити йому, а не позивачці зазначаючи, що вказаний автомобіль позивачці не потрібен. Погодився також на запропонований позивачем поділ предметів домашнього вжитку. Судові витрати просив з нього не стягувати, так як не він був ініціатором звернення до суду.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини.

Так судом встановлено, що позивач та відповідач 11 листопада 1979 року у виконкомі Джурівської сільської ради, Снятинського району, Івано-Франківської області, зареєстрували шлюб про, що в Книзі реєстрації шлюбу зроблено відповідний актовий запис за № 78. Шлюб сторін 22.12.2008 року було розірвано за рішенням Сторожинецького райсуду про що видано відповідне свідоцтво серії 1-МИ № 027399 від 10.06.2009 року.

Перебуваючи в шлюбі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 надбали нерухоме майно у вигляді будинковолодіння вартістю 162485,00 гривень. що розташоване по вул.Г.Воде, 2А в смт.Красноїльськ, Сторожинецького району, Чернівецької області, на земельній ділянці з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, площею 0,25 га, яка належить органу місцевого самоврядування, а також рухоме майно у вигляді двох автомобілів загальною вартістю 16441 гривня та предметів домашнього вжитку на загальну суму 43435 гривень.

Згідно положень статті 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Спільна сумісна власність ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на нерухоме і рухоме майно, сторонами не оспорюється. Вартість вказаного майна визначена та погоджена між подружжям, тому позовні вимоги в частині визнання права спільної власності є обгрунтованими.

Відповідно до вимог ст.71 СК України, майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Приймаючи вказане до уваги і враховуючи, що сторони в судовому засіданні, шляхом взаємних пропозицій і поступок вирішили долю рухомого майна у вигляді предметів домашнього вжитку, суд вважає, що вказане рухоме майно необхідно поділити між сторонами у відповідності до визнаних позовних вимог.

Запропонований позивачем варіант розподілу автомобілів не знайшов схвалення у відповідача, однак при цьому відповідач взагалі не обгрунтовував свою позицію відносно виділення саме йому автомобіля УАЗ 469Б, а зазначення ним про непотрібність автомобіля позивачці є безпідставне, внаслідок чого суд вважає, що вказаний автомобіль має перейти у власність позивача, а автомобіль Форд Транзит має бути виділений відповідачу.

Вирішуючи вимогу про поділ будинковолодіння між співвласниками по запропонованому експертною установою варіанту, суд виходить із принципу диспозитивності, визначеного в ст.11 ЦПК України, оскільки сторони із вказаним варіантом розподілу погодились, а питання щодо виконання додаткових будівельних робіт повязаних із реалізацією даного варіанту, в суді не ставилось.

При цьому суд, зважає на те, що внаслідок виявлених, самочинно побудованих сарая літ. Вта гаража літ. Г, експертом фактично запропоновано тільки один варіант розподілу будинковолодіння (а.с.152), а саме той на який погодились сторони, за умови визнання права власності на самочинно побудовані господарські будівлі, оскільки самочинно побудована будівля сараю літ. В, своїм розташуванням унеможливлює влаштування другого входу в приміщення житлового будинку літ. А, а відповідно унеможливлює і надання іншого варіанту розподілу будинковолодіння.

Зважаючи на зазначені обставини, очевидним є те, що здійснити поділ будинковолодіння по єдиному, можливому варіанту, без визнання права власності на самочинно побудовані господарські споруди, неможливо.

Вирішуючи питання щодо визнання права власності на самочинно збудовані обєкти, суд виходить з того, що відповідно до технічного паспорту на житловий будинок по вул.Г.Воде № 2А в смт.Красноїльськ, Сторожинецького району, сарай літ. Вта гараж літ. Гпобудовані самочинно у 2005 році, тобто в період перебування сторін в шлюбі, на земельній ділянці розміром 0,25 га, яка була виділена для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд. Внаслідок цього, твердження відповідача, що вказані споруди побудовані ним одноосібно є, на думку суду, необгрунтованими.

По основних будівельних конструкціях, вказаних обєктів нерухомості, на предмет їх відповідності державним стандартам, будівельним нормам і правилам, ліцензованим приватним підприємством Ксен-промбуд, проведено технічне обстеження. Складеним за результатами обстеження, звітом (а.с.110) встановлено, що вказані обєкти збудовані господарським способом і придатні до експлуатації. Вони знаходяться в зоні індивідуальної забудови села та в межах відведених для них червонихліній, а територія поруч з ними забудована житловими та господарськими спорудами які відносяться до цього ж будинковолодіння.

Відділ містобудування та архітектури погодив виготовлений схематичний план самочинно збудованих господарських будівель (а.с.120), а експертним висновком державного пожежного нагляду від 01.04.2011 року (а.с.109), встановлено правильність і повноту виконання протипожежних вимог діючим нормативно-правовим актам та відсутність порушень вимог пожежної безпеки при будівництві, виходячи з чого та зважаючи на те, що вказані питання були предметом розгляду компетентних державних органів суд вважає, що будівництво цих двох обєктів велося з додержанням архітектурних, будівельних та інших норм і правил.

Виходячи з цього і зважаючи на необхідність поділу майна між подружжям та взаємоповязаністю поділу і визнання права власності на ці обєкти нерухомості, суд знаходить можливим визнання права власності на самочинно збудовані по вул.Г.Воде. 2А, в смт.Красноїльськ, Сторожинецького району, Чернівецької області, сарай літ. Вта гараж літ. Г, що відповідає інтересам сторін та не порушує прав інших осіб.

Не знайшовши компромісного вирішення питання, щодо виділення конкретних приміщень в житловому будинку та господарських будівель, кожній із сторін по визнаному сторонами варіанту розподілу, суд виходить із інтересів та доводів сторін зазначених ними в своїх вимогах та запереченнях. При цьому суд враховує, що відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Прохаючи про виділення їй конкретних приміщень та будівель в спільному нерухомому майні, позивач обгрунтувала своє прохання відсутністю у неї іншого житла та звичайною необхідністю ведення підсобного господарства в сільській місцевості, а також тим що у власності відповідача є ще інше будинковолодіння за адресою вул.Г.Воде, 2 в смт.Красноїльськ, Сторожинецького району, Чернівецької області..

Відповідач, бажаючи отримати ту саму частку яку просить позивач, обгрунтовує своє прохання необхідністю ведення підсобного господарства та не розумінням можливості спільного проживання із позивачем в одному будинку, що на думку суду не має відношення безпосередньо до поділу спільно нажитого майна.

Зважаючи на зазначені позиції сторін в цьому питанні суд вважає, що будинковолодіння слід поділити так як зазначено позивачем в позові, оскільки такий варіант є найбільш доцільним з огляду саме на необхідність ведення сторонами підсобного господарства та з огляду на наявність у власності відповідача іншого господарства яке межує із спільним будинковолодінням. Запропонований варіант розподілу майна, є найбільш доцільним для відповідача з огляду на те, що виділяємі йому приміщення і будівлі, в більшій частині, знаходяться зі сторони його власного господарства, що дасть йому можливість більш ефективно його використовувати та більш ефективно вести підсобне господарство.

Крім того при вирішення цього питання, суд враховує також і те, що у сторін від шлюбу є неповнолітня дитина сторін, син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який згідно із рішенням Сторожинецького райсуду від 22.12.2008 року, по справі № 2-1407 (а.с.46), внаслідок розірвання шлюбу між сторонами, залишений проживати з матірю, тобто позивачем по цій справі, і зазначений поділ майна між подружжям буде також відповідати і інтересам неповнолітньої дитини, яка проживає з матірю.

Вирішуючи питання, щодо відшкодування судових витрат, які складаються із витрат по виготовленню технічного паспорта та технічного заключення, суд виходить з того, що хоч в суді і було встановлено перешкоджання відповідачем здійсненню Сторожинецьким районним бюро технічної інвентаризації, обмірювальних робіт (а.с.20), однак виготовлені технічний паспорт та звіт про проведення технічного обстеження основних будівельних конструкцій самочинно побудованих господарських будівель, виготовлялись не для однієї особи, а в інтересах обидвох сторін, що дозволяє суду вказані витрати віднести на сторони порівно.

Всі інші судові витрати які складаються із судового збору, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, вартості проведеної судової будівельно-технічної експертизи, вартості проведеної експертизи вартості транспортних засобів, витрат на правову допомогу, суд відносить на відповідача, зважаючи на вимоги ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 146, 174, 213, 215, 223 ЦПК України та на підставі ст.ст. 60, 71 СК України, ст.ст. 13, 16, 365, 368, 372 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна що є спільною сумісною власністю подружжя, задовольнити частково.

Визнати будинковолодіння, яке розташоване по вул.Г.Воде, 2А в смт.Красноїльськ, Сторожинецького району, Чернівецької області в т.ч. самочинно побудовані сарай літ. В та гараж літ. Г. спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Розділити спільне сумісне майно між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виділивши в натурі:

1. в рахунок часток в нерухомому майні:

- ОСОБА_3: - приміщення в житловому будинку літ. А-1- коридор 1-1,1, комору 1-5, кімнату 1-6 та господарські будівлі, а саме сарай літ. Б, сарай літ. В, сарай літ. Е, літню кухню літ. Ж, ? частину вбиральні літ. З, ? частину воріт з хвірткою № 1, ? частину огорожі № 2 і № 3, ? частину вигрібної ями № 4, на загальну суму 54270 гривень, що складає 49/100 ідеальних частин будинковолодіння;

- ОСОБА_2: - приміщення в житловому будинку літ. А-1- коридор 1-1,2, кімнату 1-2, кімнату 1-3, кухню 1-4 та господарські будівлі, а саме гараж літ. Г, сарай лід. Д, ? частину вбиральні літ. З, ? частину воріт з хвірткою № 1, ? частину огорожі № 2 і № 3, ? частину вигрібної ями № 4, на загальну суму 50370 гривень, що складає 51/100 ідеальних частин будинковолодіння.

2. в рахунок часток в рухомому майні:

- ОСОБА_3: - автомобіль НОМЕР_1, вартістю 9054 гривень, визнавши за нею право власності на нього, телевізор вартістю 1000 гривень, морозильну камеру вартістю 2300 гривень, пральну машину Ардо, вартістю 3050 гривень, диван, вартістю 500 гривень, біде, вартістю 600 гривень, два килими вартістю 500 гривень кожен, на суму 1000 гривень, порохотяг, вартістю 250 гривень, набір емальованого посуду, вартістю 500 гривень, бойлер, вартістю 3100 гривень, вмивальник, вартістю 800 гривень, кухонний набір, вартістю 1600 гривень, ванну, вартістю 2350 гривень, спальний набір вартістю 1200 гривень, швейну машинку, вартістю 2000 гривень, ліжко, вартістю 1000 гривень, дві вішалки для одягу, вартістю 150 гривень кожна, на суму 300 гривень, а всього на загальну суму 30604 гривні.

- ОСОБА_2: - автомобіль Форд транзит державний номер НОМЕР_2, вартістю7387 гривень, визнавши за ним право власності на нього, меблеву стінку Трембіта, вартістю 1500 гривень, трюмо з дзеркалом, вартістю 500 гривень, відеодвійку, вартістю 300 гривень, ліжко вартістю, 1000 гривень, музичний центр, вартістю 3000 гривень, холодильник Снайге, вартістю 1925 гривень, газову плитку Ардо, вартістю 4000 гривень, телевізор, вартістю 1000 гривень, два столи, вартістю 600 гривень кожен на загальну суму 1200 гривень, три килими, вартістю 500 гривень кожен на загальну суму 1500 гривень, порохотяг вартістю 250 гривень, тумбочка під телевізор, вартістю 800 гривень, набір емальованого посуду, вартістю 800 гривень, комплект мякий диван з кріслами вартістю 1000 гривень, гардинні штори в кількості 5,5 метра по ціні 40 гривень за метр, загальною вартістю300 гривень, чотири вовняні ковдри по ціні 80 гривень за штуку, на загальну суму 320 гривень, пять світильників по ціні 130 гривень кожен на суму 650 гривень, дві вішалки для одягу по ціні 150 гривень на загальну суму 300 гривень, чотири кухонні табуретки по ціні 35 гривень кожна на загальну суму 140 гривень, шість стільців по ціні 80 гривень за один на загальну суму 480 гривень, сервант для посуду, вартістю 800 гривень, шафу вартістю 120 гривень, а всього на суму 29272 гривні.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, судові витрати по справі в розмірі 8678,89 гривень, в т.ч. 2223,61 гривень судового збору, 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, 2096 гривень вартість проведеної судової будівельно-технічної експертизи, 400 гривень вартості проведеної експертизи вартості транспортних засобів, 3000 гривень витрат на правову допомогу, 839, 28 гривень витрат по виготовленню технічного паспорта та технічного заключення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Чернівецької області через Сторожинецький районний суд протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя (підпис)

Копія вірна:

Голова Сторожинецького районного суду ОСОБА_5