АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________
Провадження : 22ц/2090/8039/2012 Головуючий 1-ї інстанції Погасій О.Ф.
Справа № 2-2090/11 Доповідач - Шевченко Н.Ф.
Категорія : договірне.
У Х В А Л А
25 грудня 2012 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :
головуючого - Шевченко Н.Ф.
суддів - Бобровського В.В., Кокоші В.В.
при секретарі - Гелашвілі Т.Г.
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2012 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 дім» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И Л А :
У липні 2009 року Акціонерний банк «ОСОБА_2 дім», назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_2 дім», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що у вересні 2008 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачу було надано кошти у сумі 30 000 доларів США на споживчі потреби під заставу квартири АДРЕСА_1 зі сплатою 15,5% річних, термін кінцевого погашення якого 10 вересня 2018 року.
На виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено договір поруки з ОСОБА_3, згідно з яким Поручитель зобов'язується відповідати перед Кредитором за виконання обов'язків ОСОБА_1
На теперішній час відповідачі не виконали умови договору, внаслідок чого виникла заборгованість.
Відповідач ОСОБА_3 надав до суду письмову згоду з позовом.
Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_4 проти позову заперечував, при цьому пояснив, що ОСОБА_1 не виконує умови договору перед Банком у звязку з відсутністю грошей.
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2012 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 дім»239 335, 98 грн.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь позивача 200 грн., а також в рівних частках з відповідачів на користь Банку стягнуто державне мито в розмірі 1 700 грн. та інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 250 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм процесуального і матеріального права.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що сторонами були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:
Згідно частини 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Наведеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає.
Розглядаючи спір, районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
За правилами частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Як вбачається із матеріалів справи, 11 вересня 2008 року між банком і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 940110/28-2008, відповідно до якого відповідач отримав кредит на споживчі потреби в розмірі 30 000 доларів США на строк до 10 вересня 2018 року включно зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,5 % на рік (а.с. 10-21).
Згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи АБ «ОСОБА_2 дім змінив назву на ПАТ «Банк «ОСОБА_2 дім»(а.с.121).
Позичальник умови кредитного договору щодо сплати періодичних платежів порушив, унаслідок чого станом на 01.05.2009 року за ОСОБА_1 утворилася заборгованість по основній сумі кредиту у розмірі 29 505доларів США, що еквівалентно 225 083,01 грн., заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами 1 739 доларів США, що еквівалентно 13 267,94 грн., пеня по кредиту та простроченим процентам 1 185,03 (а.с. 26).
У забезпечення зобов'язань ОСОБА_1 за договором поруки № 940110/28-2008 від 11 вересня 2008 року, між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, за яким останній зобов'язався відповідати за своєчасне та повне виконання ОСОБА_5 зобов'язань за кредитним договором на суму 200 грн. (а.с.36).
Відповідно до положень статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1050 ЦК України кредитору (банку) надається право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів в разі прострочення повернення чергової частини кредиту.
У відповідності до положень статей 525, 526, 530, 629 ЦК України зобовязання має виконуватися відповідно до договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, договір є обовязковим для виконання сторонами.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що дії банку відповідають вимогам чинного законодавства і його позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідач неналежним чином виконує свої зобовязання, своєчасно не повертає суму кредиту і відсотки.
По суті, доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції і не можуть бути прийняті до уваги, тому що зроблені судом висновки відповідають фактичним обставинам справи, матеріалам справи і вимогам закону в зв'язку з чим оскаржуване рішення не може бути скасовано чи змінено по суті.
Додаткових доказів, які б спростували правильність висновків суду першої інстанції відповідачем згідно положень частини 1 статті 60 ЦПК України суду апеляційної інстанції не надано.
Посилання в скарзі на те, що суд розглянув справу з порушенням правил підсудності не приймається до уваги, оскільки відповідач ОСОБА_3 проживає у Московському районі м.Харкова пр.-т Тракторобудівників, 65-в кВ.54. Доказів того, що місце проживання вказаного відповідача інше, суду не надано.
Відповідно до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.
Виходячи з наведеного та керуючись статтями 303, 307, 308, 313, 314, 315 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів судової палати у цивільних справах, -
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.
Рішення Московського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді