Справа №1490/5184/12 28.11.2012 28.11.2012 28.11.2012
Провадження №8-ц/1490/41/12
У Х В А Л А

28 листопада 2012 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Галущенка О.І.,

суддів Довжук Т.С.,

ОСОБА_1

із секретарем судового

засідання ОСОБА_2

за участю

прокурора Добрікової М.В.

представників

заявниці ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

розглянувши заяву ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення позову по справі за

позовом

прокурора м. Миколаєва до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування частини домоволодіння та звернення житлового будинку в дохід держави,

встановила:

В липні 1961 року прокурор м. Миколаєва звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування частини домоволодіння та звернення житлового будинку в дохід держави.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останнім рішенням судової колегії в цивільних справах Миколаївського обласного суду від 16 грудня 1991 року в задоволенні вищевказаного позову відмовлено.

Під час розгляду заяви ОСОБА_5 про поворот виконання рішення Сталінського районного народного суду м. Миколаєва від 04 серпня 1961 року, яким був задоволений позов прокурора, відповідачкою була подана заява про забезпечення позову.

Ухвалою судді судової колегії в цивільних справах Миколаївського обласного суду від 27 червня 1992 року накладено арешт на житловий будинок №105 по вул. Великій Морській у м. Миколаєві.

01 листопада 2012 року ОСОБА_5 звернулася до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову.

В заяві ОСОБА_5 посилається на те, що рішенням судової колегії в цивільних справах Миколаївського обласного суду від 16 грудня 1991 року в задоволенні вищевказаного позову відмовлено. Вона є власницею спірного домоволодіння. Проте, у звязку за накладеним арештом позбавлена можливості розпорядитися належним їй нерухомим майном. Крім того, в своїй заяві ОСОБА_5 зазначила, що аналогічна ухвала про забезпечення позову була також винесена Миколаївським обласним судом 01 вересня 1992 року. Посилаючись на це, просила про задоволення заяви.

Вказана заява підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Заходи забезпечення позову, як правило, діють до виконання судового рішення або закінчення розгляду справи по суті, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування (пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Згідно положень ч. 6 ст. 154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до дня набрання судовим рішення законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням судової колегії в цивільних справах Миколаївського обласного суду від 16 грудня 1991 року в задоволенні позову прокурора м. Миколаєва до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування частини домоволодіння та звернення житлового будинку в дохід держави відмовлено.

Під час розгляду заяви ОСОБА_5 про поворот виконання рішення Сталінського районного народного суду м. Миколаєва від 04 серпня 1961 року ухвалою судді судової колегії в цивільних справах Миколаївського обласного суду від 27 червня 1992 року за заявою відповідачки був накладений арешт на житловий будинок №105 по вул. Великій Морській у м. Миколаєві.

В подальшому ухвалою судової колегії в цивільних справах Миколаївського обласного суду від 24 листопада 1994 року виконавче провадження про поворот виконання судового рішення було припинено, а ОСОБА_5 розяснено право на звернення до суду з позовом для захисту права власності.

Оскільки в задоволенні позовних вимог прокурора вказаним судовим рішенням відмовлено, а за заявою ОСОБА_5 про поворот виконання рішення суду провадження припинено, і ці рішення набрали законної сили, то необхідність у забезпеченні позову відпала.

Крім того, 17 лютого 1995 року Центральним районним судом м. Миколаєві було ухвалено рішення за позовом ОСОБА_5 до Миколаївського підприємства «Миколаївелектротранс», виконкому Миколаївської міської ради про витребування майна з чужого незаконного володіння, яким зобовязано відповідачів передати ОСОБА_5 належній їй на праві власності житловий будинок №105 з надвірними спорудами по вул. Великій Морській у м. Миколаєві. Вказане судове рішення набрало законної сили.

Зазначене свідчить про те, що змінилися обставини, що зумовили застосування заходів забезпечення позову, оскільки спірний будинок був повернутий у власність ОСОБА_5

Щодо вимог ОСОБА_5 в заяві про скасування заходів забезпечення позову, накладених ухвалою Миколаївського обласного суду 01 вересня 1992 року, слід зазначити, що відповідно до положень ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Як вбачається з матеріалів даної цивільної справи Миколаївським обласним судом ухвала від 01 вересня 1992 року про накладення арешту на спірний житловий будинок не виносилась. У звязку з цим відсутні підстави для скасування заходів забезпечення позову, накладених цією ухвалою.

Враховуючи викладене, заява ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення позову підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. 154 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Заяву ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення позову задовольнити частково.

Скасувати заходи забезпечення позову, накладені ухвалою судді судової колегії в цивільних справах Миколаївського обласного суду від 27 червня 1992 року.

Зняти арешт з житлового будинку № 105 по вул. Великій Морській у м. Миколаєві.

Копію ухвали направити для виконання Першій Миколаївській державній нотаріальній конторі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області ОСОБА_7