Номер провадження: 22-ц/1590/591/2012
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Виноградової Л.Є.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Тьосової Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2010 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення втрат від інфляції, 3 % річних від суми основного боргу та звернення стягнення на майно відповідача, третя особа ОСОБА_3,

встановила:

25 серпня 2009 року позивач ОСОБА_4 звернувся із позовом до суду, в якому після уточнень позовних вимог, ставив питання про стягнення з відповідача за період з 23.05.2003 року по 08.12.2010 року 3% річних від суми основного боргу, втрат від інфляції у зв'язку з невиконанням зобов'язання по сплаті основного боргу, сплачених при подачі позову судових витрат у сумі 319 грн., витрат за юридичне обслуговування в сумі 2500 грн., видання нового виконавчого листа відповідно до рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22.04.2003 року, що набрало законної сили 23.05.2003 року, у справі № 2-668/03, та звернення стягнення на належне відповідачу майно - автомобіль марки СНЕRY ТIGGO, 2008 року випуску (далі по тексту спірний автомобіль).

Свої вимоги мотивував тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22.04.2003 року, що набрало законної сили23.05.2003 року, у справі № 2-668/03 з відповідача на користь позивача була стягнута сума боргу у розмірі 27798 грн. Однак з причини відсутності у відповідача будь-якого майна, відповідно до постанови Першого відділу Державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції у м. Одесі від 28.10.2004 року № В-5/120 про повернення виконавчого документа стягувачеві, стягнення не було проведене. Позивач вважав, що оскільки сума боргу на його користь так і не повернута, боржник у відповідності до ст. 625 ЦК України зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про поважність причини неявки суд не повідомив (а.с.67).

Представник третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти звернення стягнення на належне відповідачу майно спірний автомобіль, оскільки даний автомобіль належить ОСОБА_3 на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 25.08.2009 року, якою визнано мирову угоду між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у справі про стягнення боргу та зазначено про набуття ОСОБА_3 права власності на вищевказаний спірний автомобіль СНЕRY ТIGGO, держномер ВН 9638 ВТ.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 31.08.2009 року в якості забезпечення позову був накладений арешт на спірний автомобіль (а.с.13).

24 лютого 2009 року від ОСОБА_3 надійшла заява про скасування заходів забезпечення позову і зняття арешту зі спірного автомобілю (а.с.34).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 червня 2010 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на належний ОСОБА_5 спірний автомобіль, було відмовлено.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2010 року позовну заяву ОСОБА_4Д було задоволено частково та було стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 3% річних від суми основного боргу у сумі 6573 грн. 28 коп., втрати від інфляції у зв'язку з невиконанням зобов'язання по сплаті основного боргу в сумі 41196 грн. 64 коп., сплачені при подачі позову судові витрати в сумі 319 грн., а всього стягнуто 48088 грн. 92 коп.

Також було звернуто стягнення на належний ОСОБА_5 спірний автомобіль, марки СНЕRY ТIGGO, 2008 року випуску, держномер ВН 9638 ВТ, кузов № LVVDB14В38В069529, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ВНС125488. В іншій частині позову було відмовлено. Крім того було стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у сумі 188 грн. 70 коп.

19 січня 2011 року від представника третьої особи ОСОБА_3 ОСОБА_6 надійшла апеляційна скарга на вищевказане рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2010 року та на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14 червня 2010 року про відмову в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позовної заяви, разом із заявою про поновлення строку на її подання.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 06 грудня 2011 року строк на апеляційне оскарження судових рішень апелянту був поновлений.

В апеляційній скарзі представник третьої особи ОСОБА_3 ОСОБА_6 ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції від 14 червня 2010 року про відмову в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову та про скасування рішення суду від 21 грудня 2010 року, в частині звернення стягнення на спірний автомобіль, посилаючись на те, що судові рішення є незаконними, та такими, що ухвалені із порушенням норм матеріального та процесуального права.

В іншій частині вищевказане рішення суду не оскаржується.

В суді апеляційної інстанції справа розглянута за участю представників ОСОБА_4 та ОСОБА_3, без участі відповідача ОСОБА_5, який до суду не зявився, причини неявки суду не повідомив, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового засідання в порядку, передбаченому ч. 9 ст. 74 ЦПК України, через оголошення у пресі загальнодержавної та місцевої сфери розповсюдження (а.с.119,120).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про звернення стягнення на спірний автомобіль, суд мотивував своє рішення тим, що відповідач ухиляється від виконання рішення суду від 23.05.2003 року, у справі № 2-668/03, яким з відповідача на користь позивача була стягнута сума боргу у розмірі 27798 грн.

При цьому суд виходив із того, що інше майно для виконання рішення по даній справі у відповідача також відсутнє.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Судом взагалі не була зясована вартість вищевказаного спірного автомобіля СНЕRY ТIGGO, та чи є інше майно у відповідача на даний час для виконання рішення суду про стягнення з нього на користь позивача 48088,92 грн.

Судова колегія вважає, що оскільки суд не досліджував співмірності вартості спірного автомобіля із сумою, яка належить до стягнення, суд передчасно вирішив питання про порядок виконання судового рішення, за яким на користь позивача здійснюється звернення стягнення на спірний автомобіль.

Зазначені дії мають вчинятися на стадії виконання судового рішення в порядку, передбаченому Законом України „Про виконавче провадження.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ч. 3 ст. 203 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно з'ясувавши обставини, що мають значення для справи, допустив помилку при застосуванні процесуального права, доводи апеляційної скарги частково спростовують рішення суду, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване судове рішення скасуванню в частині звернення стягнення на автомобіль СНЕRY ТIGGO, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Що стосується доводів апелянта про те, що спірний автомобіль належить їй на праві приватної власності, а тому рішенням суду порушені її права як власника автомобіля, то ці доводи є безпідставними і задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Так, із матеріалів справи вбачається, що спірний автомобіль належить відповідачу ОСОБА_5, про що свідчить реєстраційна картка АМТ (а.с.10).

Крім того, на запит апеляційного суду Одеської області від Управління ДАІ Головного Управління МВС України в Одеській області до суду надійшла довідка, якою також підтверджено, що станом на 22.12.2011 року власником спірного автомобіля є ОСОБА_5 (а.с.118).

Таким чином, як на час ухвалення оскаржуваного рішення, так і на теперішній час власником спірного автомобіля є відповідач ОСОБА_5

Що стосується ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2009 року про визнання мирової угоди, згідно якої ОСОБА_3 визнана власником спірного автомобіля (а.с.35), на яку апелянт посилається як на підставу своїх апеляційних вимог, то судова колегія зазначає наступне.

У відповідності до ч. 4 ст. 334 ЦК України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

У відповідності до ст. 34 Закону України „Про дорожній рух державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.

Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються підрозділами Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України. Для автоматизованого обліку зареєстрованих транспортних засобів та відомостей про їх власників ведеться Єдиний державний реєстр, держателем якого є Державтоінспекція Міністерства внутрішніх справ України.

Порядок держаної реєстрації транспортних засобів регулюється „Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів затвердженим Постановою КМУ від 7 вересня 1998 р. N 1388.

Як вбачається із вищевказаної ухвали суду від 25 серпня 2009 року про визнання мирової угоди, третя особа по даній справі ОСОБА_3 уклала з відповідачем ОСОБА_5 мирову угоду, згідно якої останній відчужив їй спірний автомобіль в рахунок погашення боргу, яка була визнана ухвалою суду.

Таким чином, між вказаними особами було укладено договір про відчуження майна, в даному випадку спірного автомобіля, а тому право власності ОСОБА_3 на цей автомобіль може виникнути тільки з моменту його державної реєстрації в органах ДАІ.

Оскільки державної реєстрації ОСОБА_3 на спірний автомобіль не було здійснено, остання не набула на нього права власності, а тому її доводи про те, що ухваленням рішення в частині звернення стягнення на спірний автомобіль порушені її права як власника цього автомобіля, є безпідставними і необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2010 року змінити.

Виключити із резолютивної частини рішення абзац третій наступного змісту:

„Звернути стягнення на належний ОСОБА_5 автомобіль марки СНЕRY ТIGGO, 2008 року випуску, держномер ВН 9638 ВТ, кузов № LVVDB14В38В069529, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ВНС125488.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: (підпис) ОСОБА_7

(підпис) ОСОБА_8

(підпис) ОСОБА_2