АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/8322/12 Справа № 2/401/767/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Григорченко Е.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2012 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Григорченка Е.І.

суддів Лаченкової О.В., Варенко О.П.

при секретарі Солод О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора та Амур-Нижньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на ? частину домоволодіння та ? частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2012 року, де ставить питання про його скасування, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково, встановлений факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а саме, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 07 березня 2009 року, про що Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції в Книзі реєстрації смертей 2009 року березня місяця 20 числа був зроблений відповідний актовий запис №476.

Визнано за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на ? частину домоволодіння №141 по вул. Таганрозькій у м. Дніпропетровську в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 07 березня 2009 року, про що Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції в Книзі реєстрації смертей 2009 року березня місяця 20 числа був зроблений відповідний актовий запис №476. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач народився 19.01.1943 року у м. Дніпропетровську та батьками його батьками є ОСОБА_5 і ОСОБА_6 /а.с. 36/.

13 лютого 1946 року зареєстрований шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8, а 27.11.1957 р. між ОСОБА_9 та ОСОБА_4. /а.с. 97-103/.

ОСОБА_4 померла 07.03.2009 року /а.с. 39/.

Оскільки є розбіжності при зазначені імені матері позивача, нотаріальна контора надавала роз'яснення щодо вирішення цього питання в судовому порядку.

Враховуючи зазначені обставини, пояснення свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11, суд першої інстанції прийшов до висновку, що в судовому засіданні встановлений факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який є сином останньої, померлої 07 березня 2009 року, визнавши за позивачем права власності на ? частину спірного домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4.

В задоволенні позовних вимог про визнання за позивачем права власності на ? частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом, відмовлено.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, апеляційний суд не находить підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обємі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку. Висновки суду про відмову у позові підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями свідків та самих сторін.

При вище наведених обставинах справи, суд першої інстанції, відповідно до ст. ст. 1216, 1218, 1261 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 60, 256 ЦПК України, прийшов до обґрунтованого висновку про встановлення факту та визнання за відповідачем право власності на частину спадкового майна в порядку спадкування за законом.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, що суд першої інстанції не зясував, хто є власником спірного спадкового майна, так як на цей час відповідач розпорядився ним і не вирішено питання про припинення права власності добросовісних набувачів, не можуть бути підставою для скасування рішення суду та відмови у позові про визнання права власності на частину спадкового майна, оскільки це питання може бути вирішено шляхом подання віндикаційного позову.

Посилання представника відповідача на те, що позивач не прийняв спадщину, оскільки не надав до заяви подану в нотаріальну контору, докази родинних відносин між ним та ОСОБА_4, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки згідно спадкової справи, ОСОБА_3 звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у передбачений законом строк. Надання будь яких доказів при подачі заяви про прийняття спадщини не передбачено ст. 1269 ЦК України.

Допущені судом порушення норм процесуального права, про які зазначено в апеляційній скарзі(неналежне повідомлення відповідача та його представника про призначення справи до слухання на 18.05.2012 року, ненаправлення копії рішення, тощо), на законність рішення суду не вплинули. В апеляційному суді не надані докази, які б спростовували висновки суду.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки вони зводяться до іншої оцінки фактичних обставин справи, яка відрізняється від зробленої судом першої інстанції оцінки, і висновків суду не спростовують.

Районний суд розглянув справу у відповідності із вимогами ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України про змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства в межах заявлених вимог та на підставі наданих суду доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2012 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

СУДДІ: