Справа №22-ц-4388/2012 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2В
У Х В А Л А

іменем України

20 серпня 2012 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді : Яворського М.А.,

суддів : Ігнатченко Н.В., Семенцова Ю.В.,

при секретарі : Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визначення порядку користування земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2011 року позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що він з відповідачем ОСОБА_3 являються співвласниками жилого будинку з надвірними спорудами домоволодіння по вул. Українська 22 в м. Біла Церква, яке розташоване на земельній ділянці, частина якої приватизована, а частина земельної ділянки розміром 72 кв.м., що являється подвірям будинку, залишена у спільному користуванні.

Позивач вказав, що в порядку користування вказаною земельною ділянкою у нього з відповідачем виникають спори, тому просив суд визначити порядок користування земельною ділянкою (подвірям) по вул. Українська 22 в м Біла Церква, виділивши йому в користування 0, 0039 га, відповідно відповідачу виділити в користування 0, 0030 га та залишити в спільному користуванні 0, 0003 га.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визначення порядку користування земельною ділянкою задоволено.

Визначено порядок користування земельною ділянкою по вул. Українська 22 в м. Біла Церква за варіантом, запропонованим спеціалістами Приватного підприємства «Експерт - Хаус».

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач в особі представника за довіреністю ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оспорюване рішення, з мотивів порушення її права на користування двором та неможливістю розподілу даної земельної ділянки, оскільки за рішенням Білоцерківської міської ради від 11 травня 2005 року № 264 зазначена земельна ділянка була надана в оренду співвласникам домоволодіння, а дане рішення є не скасованим і не визнане недійсним. Просила ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

В свою чергу позивач подав заперечення, посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2012 року залишити без змін.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що зявились в судове засідання, перевіривши матеріалами справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами склались неприязні стосунки, що вимагає конкретного розподілу подвіря з метою припинення спору щодо його користування, врахував можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним кожного із сторін, розташування господарських будівель і споруд, а також окремого проходу з подвіря на вулицю.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ст. 88 ЗК України, учасник спільної часткової власності має право отримання в своє володіння і користування спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Згідно ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників спільної часткової власності має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

З матеріалів справи вбачається, що сторони є співвласниками жилого будинку з надвірними спорудами домоволодіння по вул. Українська 22 в м. Біла Церква, а саме ОСОБА_4 є власником 56/100 частин даного домоволодіння, відповідно ОСОБА_3 44/100 частин даного домоволодіння (а.с. 9).

Судом встановлено, що частина закріпленої за даним домоволодінням земельної ділянки передана у приватну власність сторонам, а частина розміром 72 кв.м., що являється подвірям будинку, знаходиться у спільному користуванні, що призводить до постійних сварок між сторонами та спорів щодо користування спільним подвірям (а.с. 23).

Відповідно до ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Посилання апелянта на те, що спірна ділянка перебуває в оренді сторін згідно рішення Білоцерківської міської ради від 11 травня 2005 року № 264 є безпідставними, оскільки в матеріалах відсутні будь які договори оренди, а передача подвіря будинку, що являється спільною частковою власністю, суперечить ст. 93 ЗК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 57, ч.1 ст. 58, ч.2 ст. 59 та ч.4 ст 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом першої інстанції правильно зроблено висновок про те, що є можливим визначити порядок користування земельною ділянкою, яка перебуває у спільному користуванні сторін по справі, за єдиним можливим варіантом, висновком спеціалістів «Експерт - Хаус» (а.с. 53).

Згідно п. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог позивача.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права рішення суду без змін.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про задоволення позову, тому, відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 209, 303,307-308, 313 315, 316,319 ЦПК України , колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: