Номер провадження: 22-ц/1590/9445/12
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

при секретарі Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Одеського національного університету ім. І. І. Мечникова про незаконне звільнення та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою Одеського національного університету ім. І. І. Мечникова на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2012 року,

встановила:

В січні 2012 р. ОСОБА_4 звернулася до суду з уточненим в подальшому позовом, в якому просила змінити дату її звільнення з роботи з 28.10.11 р. на 10.11.11 р., сплатити їй грошову суму відповідно до листа непрацездатності АБЮ № 736124, за час тимчасової непрацездатності з 31.10.11 р. по 09.11.11 р. в розмірі 472,48 грн. та стягнути відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000 грн.

В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. Одеський національний університет ім. І. І. Мечникова про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Причини неявки свого представника суду не повідомив, заяв та клопотань не надав.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02.07.12 р. позов ОСОБА_4 задоволено частково. Зобовязано Одеський національний університет ім. І. І. Мечникова змінити дату звільнення ОСОБА_4 з роботи з 28.10.11 р. на 10.11.11 р. та сплатити останній відповідно до листа непрацездатності серії АБЮ № 736124 час знаходження на лікарняному з 31.10.11 р. по 09.11.11 р. в розмірі 472,48 грн.. Стягнуто з Одеського національного університету ім. І. І. Мечникова на користь ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди у розмірі 500,00 грн..

В апеляційній скарзі Одеський національний університет ім. І. І. Мечникова просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Посилається на те, що рішення ухвалено при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права: - оплаті підлягають тільки листи непрацездатності з 30.08.11 р. по 28.10.11 р.. Лист непрацездатності, відкритий з 31.10.12 р. (після закінчення строку трудового договору) оплаті не підлягає.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав доводи та вимоги, які викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача вважав необхідним апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на її необґрунтованість.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, вислухавши осіб які з'явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зміни дати звільнення позивачки та оплати їй за час знаходження на лікарняному з 31.10.11 р. по 09.11.11 р., відповідно до листа непрацездатності серії АБЮ № 73612, в розмірі 472,48 грн.. В листку непрацездатності серії АБМ № 610697 (а. с. 3) вказано «Стати до роботи 29.10.11 р.». 29.10.11 р. субота. Листок непрацездатності серії АБЮ № 736124 (а. с. 2) було відкрито у понеділок - 31.10.11 р. В ньому вказано: «Стати до роботи 10.11.11 р.». Таким чином, останнім днем роботи позивачки є 10.11.11 р. Суд першої інстанції, прийняв рішення в цій частині на підставі наданих сторонами та досліджених у судовому засіданні доказів, повно і всебічно зясував обставини, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, правильно визначив характер спірних правовідносин, вірно застосував норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову. Рішення суду в цій частині є справедливим, законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні. Доводи апелянта в цій частині є неспроможними.

Ухвалюючи рішення про стягнення на користь позивача відшкодування моральної шкоди у розмірі - 500,00 грн., суд першої інстанції виходив з того, що необхідно задовольнити вимогу позивачки щодо відшкодування моральної шкоди та стягнути з відповідача на її користь у відшкодування моральної шкоди 500 грн., так як позивачкою не було надано обґрунтувань того, що діями відповідача їй було завдано моральної шкоди саме на 5000 грн. (а. с. 33).

Колегія суддів вважає, що погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна. Суд першої інстанції дійшов такого висновку при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Між сторонами склалися правовідносини, пов'язані з відшкодуванням моральної шкоди, завданої порушенням законних прав працівника.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до його моральних страждань, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової шкоди) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Пунктами 3, 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", з подальшими змінами та доповненнями, передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку із порушенням наданих прав, порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя. Розмір відшкодування моральної (немайнової шкоди) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (душевних, психічних), яких зазнав позивач та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Частиною 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Стаття 213 ЦПК вимагає від суду повно та всебічно з'ясувати обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідити всі докази в їх сукупності.

Суд першої інстанції порушив вимоги вищевказаних норм матеріального та процесуального права, розяснень Пленуму Верховного Суду України. Вказавши про відшкодування моральної шкоди у розмірі - 500,00 грн., суд не врахував відсутність будь-яких доказів щодо завдання моральної шкоди.

Встановлено судом, що знаходження позивачки на лікарняному компенсовано сплатою їй суми у розмірі 472,48 грн.. Будь-які докази завдання моральної шкоди матеріали справи не містять.

За вищевказаних обставин, враховуючи вимоги діючого законодавства та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, колегія суддів приходить до висновку про те, що у задоволені позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення відшкодування моральної шкоди необхідно відмовити. Доводи апелянта в цій частині є обґрунтованими.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Підставами для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення по суті позовних вимог є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення в частині стягнення відшкодування моральної шкоди при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цій частині, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення відшкодування моральної шкоди підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні вимог ОСОБА_4 до Одеського національного університету ім. І. І. Мечникова про стягнення відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу Одеського національного університету ім. І. І. Мечникова задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2012 року в частині стягнення моральної шкоди - скасувати. В задоволенні позову в цій частині відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: Л. М. Миза

ОСОБА_3