Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 2-1012/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2012 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Коцюрби М.П.

за участю секретаря: Кучер В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області, третя особа: ОСОБА_2 про реєстрацію місця проживання,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2012 року ОСОБА_1 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області про реєстрацію місця проживання.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом (ВМА № 928472 ВІД 23.12.2008 року, ВМА № 928412 від 03.12.2008 року) ОСОБА_1 та її брат ОСОБА_2 в рівних долях стали власниками житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» № 22120800 від 11.03.2009 року, витягами про реєстрацію у спадковому реєстрі № 17587294 від 03.12.2008 року, № 17930078 від 23.12.2008 року та № 14428463 від 07.05.2008 року.

З травня 1998 року Позивач перебувала в громадянському шлюбі із ОСОБА_3. У 2009 року вони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Петропавлівсько-Борщагівської ради Києво-Святошинського району Київської області.

З 1998 року Позивач та її чоловік проживали разом з батьками Позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які померли.

У березні 2011 року ОСОБА_1 виявила бажання зареєструвати на своєї частині житлового будинку чоловіка ОСОБА_3

Проте відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області відмовив Позивачу у реєстрації місця проживання ОСОБА_3, оскільки відсутня письмова згода співвласника будинку.

Коли ОСОБА_1 звернулася до брата за згодою про реєстрацію чоловіка, то він їй відмовив, мотивуючи це особистою неприязню.

До моменту смерті батьків Позивача всі витрати на оплату комунальних послуг були розділені між ними, ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Після смерті батьків Позивача всі витрати по оплаті комунальних послуг, утриманню та ремонту будинку та надвірних будівель Позивач та її чоловік взяли на себе.

ОСОБА_2 зареєстрований за вищевказаною адресою з 1965 року по даний час. За даною адресою він фактично не проживає з 1990 року. За весь цей час ніякої участі в утриманні житлового будинку та надвірних будівель він не брав.

Позивач зазначає, що спірний будинок складається з трьох житлових кімнат і п'яти нежитлових. В користуванні Позивача знаходиться одна житлова кімната і дві нежитлові кімнати. В користуванні брата - дві житлові кімнати та три - нежитлові. Тому вселення на житлову площу Позивача та реєстрація місця проживання ОСОБА_3 у спірному житловому будинку жодним чином не порушує прав та інтересів її брата.

Тому Позивач просила суд зобов'язати відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області зареєструвати ОСОБА_3 за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1

В судовому засіданні Позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву з проханням слухати справу за їх відсутності та вирішити спір у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Третя особа в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог.

Суд, вислухавши пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Спосіб захисту цивільних прав це закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених чи оспорюваних прав та впив на правопорушника.

Загальний перелік способів захисту порушених (порушених) прав міститься в ст. 16 ЦК України, а саме: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом (ВМА № 928472 ВІД 23.12.2008 року, ВМА № 928412 від 03.12.2008 року) ОСОБА_1 та її брат ОСОБА_2 в рівних долях стали власниками житлового будинку та земельної ділянки по вул. Кооперативній, 18 в с. Петропавлівська Борщагівка, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» № 22120800 від 11.03.2009 року, витягами про реєстрацію у спадковому реєстрі № 17587294 від 03.12.2008 року, № 17930078 від 23.12.2008 року та № 14428463 від 07.05.2008 року.

З травня 1998 року Позивач перебувала в громадянському шлюбі із ОСОБА_3. У 2009 року вони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Петропавлівсько-Борщагівської ради Києво-Святошинського району Київської області.

З 1998 року Позивач та її чоловік проживали разом з батьками Позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які померли.

У березні 2011 року ОСОБА_1 виявила бажання зареєструвати на своєї частині житлового будинку чоловіка ОСОБА_3

Проте відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області відмовив Позивачу у реєстрації місця проживання ОСОБА_3, оскільки відсутня письмова згода співвласника будинку.

Коли ОСОБА_1 звернулася до брата за згодою про реєстрацію чоловіка, то він їй відмовив, мотивуючи це особистою неприязню.

До моменту смерті батьків Позивача всі витрати на оплату комунальних послуг були розділені між ними, ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Після смерті батьків Позивача всі витрати по оплаті комунальних послуг, утриманню та ремонту будинку та надвірних будівель Позивач та її чоловік взяли на себе.

ОСОБА_2 зареєстрований за вищевказаною адресою з 1965 року по даний час. За даною адресою він фактично не проживає з 1990 року. За весь цей час ніякої участі в утриманні житлового будинку та надвірних будівель він не брав.

Спірний будинок складається з трьох житлових кімнат і п'яти нежитлових. В користуванні Позивача знаходиться одна житлова кімната і дві нежитлові кімнати. В користуванні брата - дві житлові кімнати та три - нежитлові.

Відповідно до ст. 11 закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року вказано, що реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації в АРК, областях, містах, районах, районах у містах, а також у м. Києві та Севастополі.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст.156 ЖК України, члени сім,ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселені не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки; сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти певні щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з часу вселення в будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 проживає там постійно і користується жилими приміщеннями як член сімї співвласника та бере участь у витратах, пов'язаних з оплатою комунальних послуг, утриманню. Ремонту будинку та надвірних будівель.

Оскільки на даний час ОСОБА_1 являється співвласником вищезазначеного будинку, її право власності ніким не оскаржено, свідоцтва про право на спадщину за заповітом являється дійсним тому суд приходить до висновку, що Позивач має всі підстави вимагати від Відповідача реалізації своїх прав, а саме зобов'язання зареєструвати ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1

На підставі ст. ст. 150,156 Житлового кодексу України, ст. 3 Сімейного кодексу України, ст. 16, 319 Цивільного кодексу України та керуючись ст. ст. 3, 4, 209, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області, третя особа: ОСОБА_2 про реєстрацію місця проживання - задовольнити.

Зобов'язати відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області зареєструвати ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Коцюрба М.П.