Справа № 4-с-6/11 Провадження № 22-ц/0290/378/2012Головуючий в суді першої інстанції:ОСОБА_1
Категорія: 79 Доповідач: Стадник І. М.

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2012 року місто Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Іващука В.А., Міхасішина І.В.,

при секретарі Яблонській І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою представника Кредитної спілки «Академія» ОСОБА_2 на ухвалу Літинського районного суду Вінницької області в справі за скаргою кредитної спілки «Академія»на дії старшого державного виконавця Гаврилюка Сергія Васильовича Відділу державної виконавчої служби Літинського районного управління юстиції Вінницької області, -

встановила:

Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 28 грудня 2011 року в задоволенні скарги Кредитної спілки «Академія» на дії старшого державного виконавця Гаврилюка С.В. Відділу державної виконавчої служби Літинського районного управління юстиції Вінницької області відмовлено. Стягнуто з КС «Академія»судовий збір в розмірі 98 грн. 50 коп.

Не погодившись із зазначеною ухвалою КС «Академія»подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне вирішення питання судом першої інстанції, просить скасувати ухвалу, задовольнити скаргу на дії державного виконавця, скасувати його постанову, зобовязати відкрити виконавче провадження та вжити заходів щодо примусового виконання рішення.

В судовому засіданні представник КС «Академія»ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги підтримав і просив задовольнити. Пояснив, що за умов, коли існує судовий наказ, який набрав законної сили, проте державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження з його виконання, стягувач позбавлений як можливості стягнути кошти на підставі судового наказу, так і звернутися з позовом до суду в позовному провадженні.

Від Відділу державної виконавчої служби Літинського районного управління юстиції суду надійшли письмові заперечення вимог апеляційної скарги, а також клопотання про розгляд справи у відсутність його представника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

21 лютого 2011 року набрав чинності судовий наказ Літинського районного суду від 2 лютого 2011 року в справі №2-н-1/11, згідно з яким стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, кожна з яких проживає на території Літинського району Вінницької області, на користь Кредитної спілки «Академія»заборгованості по кредитному договору №105/08-1 від 25.12.2007 року в розмірі 10379,35 грн., 30 гривень на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи та судового збору в розмірі 61,80 грн.

Постановою старшого державного виконавця Гаврилюка С.В. відділу державної виконавчої служби Літинського районного управління юстиції від 14 листопада 2011 року відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа судового наказу №2-н-1/11 про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь КС «Академія»боргу в сумі 10471,15 грн.

Відмовляючи в задоволенні скарги КС «Академія»на дії державного виконавця і винесену ним постанову суд першої інстанції в ухвалі від 28.12.2011 року погодився з доводами державного виконавця про те, що в судовому наказі вказано три боржники та не зазначено з кого саме необхідно стягувати борг. Крім того, суд зазначив про те, що судовий наказ від 02.02.2011 року про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 боргу по кредитному договору на користь КС «Академія»в сумі 10379,35 грн. винесений в порушення вимог ст. 96 ЦПК України, оскільки за такою вимогою судовий наказ не видається.

Такий висновок судом першої інстанції зроблений передчасно, через порушення норм процесуального права, які полягають в наступному.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ст. 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатам розгляду вимог, передбачених ст. 96 цього Кодексу.

Скасування судового наказу можливе лише за заявою боржника в порядку ст. 105-105-1 ЦПК України.

У разі ненадходження від боржника заяви про скасування судового наказу протягом трьох днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили і суд видає його стягувачеві для предявлення до виконання.

Таким чином, розглядаючи скаргу на дії державного виконавця в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, які набрали законної сили, суд не вправі вдаватися до оцінки законності таких судових рішень.

Згідно з ч. 2 ст. 103 ЦПК України судовий наказ має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження»та обовязково містити положення про дату видачі судового наказу стягувачу, дату набрання судовим наказом законної сили та строк предявлення судового наказу до виконання. Зазначені відомості вносяться у день його видачі стягувачу для предявлення до виконання.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження»судові накази є виконавчими документами, на підставі яких державною виконавчою службою здійснюється примусове виконання рішень.

Вимоги до виконавчого документа встановлені ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»і судовий наказ №2-н-1/11 зазначеним вимогам відповідає.

Посилання суду першої інстанції і державного виконавця на те, що судовий наказ як виконавчий документ не відповідає вимогам ч. 2 ст. 18 Закону «Про виконавче провадження»є помилковими, так як за змістом цієї статті у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місяцях, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обовязок чи право стягнення є солідарним.

В судовому наказі №2-н-1/11 чітко зазначено, що обовязок стягнення є солідарним, тобто зобовязаними за ним є одночасно три боржники.

Посилаючись на те, що боржника неможливо визначити, державний виконавець водночас вказав в постанові в якості боржника одного з боржників, вказаних в судовому наказі.

Стаття 19 Закону України «Про виконавче провадження»зобовязує державного виконавця відкрити виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону.

Згідно з ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відмовивши в задоволення обґрунтованої скарги заявника - КС «Академія», суд першої інстанції допустив порушення вищевказаної норми процесуального закону, що відповідно до п. 2 ст. 312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції і постановлення з цього питання ухвали апеляційним судом.

Таким чином, постанову від 14 листопада 2011 року, винесену державним виконавцем Відділу ДВС Літинського РУЮ Вінницької області Гаврилюком С.В. про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) слід скасувати, із зобовязанням Відділу ДВС задовольнити вимогу заявника про відкриття виконавчого провадження.

Щодо інших вимог заявника: про зобовязання відділу ДВС з метою забезпечення виконання рішення про стягнення накласти арешт на рухоме та нерухоме майно боржника та оголосити заборону на його відчуження та зобовязання повідомити заявнику ідентифікатор доступу до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, - то вони до задоволення не підлягають, так як вчинення зазначених виконавчих та організаційних дій належить до компетенції державного виконавця вже після відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст. 304, 307, 312, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника Кредитної спілки «Академія»ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 28 грудня 2011 року скасувати та постановити нову ухвалу.

Скаргу Кредитної спілки «Академія»на дії старшого державного виконавця Гаврилюка С.В. Відділу державної виконавчої служби Літинського районного управління юстиції Вінницької області задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Гаврилюка Сергія Васильовича відділу державної виконавчої служби Літинського районного управління юстиції від 14 листопада 2011 року про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Зобовязати Відділ державної виконавчої служби Літинського районного управління юстиції Вінницької області відкрити виконавче провадження за наданим виконавчим документом судовим наказом, виданим 02.02.2011 року Літинським районним судом в справі №2-н-1/11 про стягнення боргу з ОСОБА_5 на користь Кредитної спілки «Академія».

Інші вимоги апеляційної скарги відхилити, а в задоволенні решти вимог скарги на дії державного виконавця - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом падання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_6
Судді: (підпис) (підпис) ОСОБА_7 ОСОБА_8
«З оригіналом вірно»

Суддя апеляційного суду Стадник І.М.