Справа № Провадження №22-ц-6560/12 22-ц/1090/9326/12 Головуючий у І інстанціїЗебелян Н.В.
Категорія18Доповідач у 2 інстанції ПоліщукМ.А.
____________________________________________________________________________________
УХВАЛА

Іменем України

18 грудня 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Поліщука М.А.

суддів: Малорода О.І., Березовенко Р.В.

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 5 листопада 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виконання зобов'язань за договором, стягнення боргу та моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2012 року ОСОБА_3 звернулась в суд із вказаним позовом і просила стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 83 127грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000грн.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 1 липня 2007 року вона і ОСОБА_4

уклали між собою договір-зобов'язання, за умовами якого ОСОБА_3 протягом 2007-2008 років буде брати у банківських установах на своє ім.'я кредитні кошти, або виступати в якості майнового поручителя по кредитах, оформлених на ім.»я ОСОБА_4, передавати кредитні кошти відповідачу, яка користуватиметься ними та буде повертати гроші позивачу або банківській установі. Крім цього домовились, що по кожному кредитному договору буде складено додаток до договору-зобов'язання. За період з липня 2007 року по жовтень 2008 року було оформлено 4(чотири) кредити, із яких позивач по 2 кредитах була майновим поручителем за ОСОБА_4, яка отримала кредитні кошти в сумах 2000 доларів США та 16 667грн., а по інших 2 кредитах позивач як позичальник отримала кредитні кошти в сумі 17 000грн. та 5 990грн., які віддала відповідачу. Відповідач взяті на себе зобов'язання по поверненню кредитних коштів не виконала, чим завдала позивачу моральної шкоди, яка виразилась в моральних переживаннях, погіршенні стану здоров'я, вимушених змінах у житті, пов'язаних із вирішенням питань по поверненню кредитних коштів.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 5 листопада 2012 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким заявлений нею позов задовольнити, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що укладений між сторонами договір-зобов'язання від 1.07.2007 року та додатки до нього за своєю правовою природою у розумінні Цивільного кодексу України не є договором і не породжує взаємних прав та обов'язків. Позивачем відповідно до вимог ст..1047 ЦК України не доведено укладення між сторонами договору позики та передання нею в позику ОСОБА_4 грошових коштів.

Колегія суддів погоджується із такими висновками, так як вони відповідають обставинам справи і узгоджуються із вимогами закону.

Відповідно до ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно із ст.ст.1046, 1047 ЦК України

1. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом першої інстанції встановлено, що 1 липня 2007 року між сторонами було укладено договір-зобов'язання, за яким ОСОБА_3 зазначена як позикодавець, а ОСОБА_4 як позичальник.

Відповідно до п.п.1.2, та 1.3 вказаного Договору сторони домовились, що ОСОБА_3 протягом 2007-2009 років буде брати кредити у банківських установах на своє ім.'я чи буде виступати майновим поручителем по кредитних договорах, які буде брати та оформлювати на своє ім.'я ОСОБА_4

Сторони домовились, що ОСОБА_3 відразу після отримання коштів по кредитних договорах, оформлених на своє ім.'я, передає їх в повному обсязі ОСОБА_4.

17.07.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» і ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за яким Банк надав відповідачу кредит в сумі 2000 доларів США.

В цей-же день між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» і ОСОБА_3 в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором укладено договір поруки.

В цей-же день сторони уклали додаток №1 до договору-зобов'язання від 1.07.2007 року, яким визначили, що відповідно до Договору-зобов'язання та кредитного договору від 17.07.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» і ОСОБА_4 позивач ОСОБА_3 являється Позикодавцем, а ОСОБА_4 являється Позичальником.

16.08.2008 року між кредитною спілкою КС «УКФГ» і ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за яким кредитна спілка надала відповідачу кредит в сумі 16 667грн.

В цей-же день між кредитною спілкою КС «УКФГ» і ОСОБА_3 в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором укладено договір поруки.

В цей-же день сторони уклали додаток №2 до договору-зобов'язання від 1.07.2007 року, яким визначили, що відповідно до Договору-зобов'язання та кредитного договору від 16.08.2008 року між кредитною спілкою КС «УКФГ» і ОСОБА_4 позивач ОСОБА_3 являється Позикодавцем, а ОСОБА_4 являється Позичальником.

22.08.2008 року між ВАТ комерційний банк «Надра» і ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за яким Банк надав позивачу кредит в сумі 17 000грн.

В цей-же день сторони уклали додаток №3 до договору-зобов'язання від 1.07.2007 року, яким визначили, що відповідно до Договору-зобов'язання та кредитного договору від 22.08.2008 року між ВАТ комерційний банк «Надра» і ОСОБА_3, позивач ОСОБА_3 отримала кредитні кошти та передала їх відповідачу.

ОСОБА_3 являється Позикодавцем, а ОСОБА_4 - Позичальником.

2.10.2009 року між ПРИВАТ БАНК і ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за яким Банк надав позивачу кредит в сумі 5990грн.

В цей-же день сторони уклали додаток №4 до договору-зобов'язання від 1.07.2007 року, яким визначили, що відповідно до Договору-зобов'язання та кредитного договору від 2.10.2009 року між ПРИВАТ БАНК і ОСОБА_3, позивач ОСОБА_3 отримала кредитні кошти та передала їх відповідачу.

ОСОБА_3 являється Позикодавцем, а ОСОБА_4 - Позичальником.

5.05.2011 року Фастівським міськрайонним судом видано виконавчий лист № 2-655, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ВАТ комерційний банк «Надра»заборгованість за кредитним договором в сумі 27 931грн.

1.03.2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Фастівського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 2-655, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ВАТ комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором в сумі 27 931грн.

Встановивши вказані обставини справи, з врахуванням правових підстав позовних вимог та доказів, наданих на їх підтвердження, суд прийшов до законного і обґрунтованого висновку про недоведеність позову як в частині стягнення коштів, так і в частині заподіяння моральної шкоди.

Вбачається, що за кредитними договорами від 22.08.2009 року між ВАТ комерційний банк «Надра» і ОСОБА_3 та від 2.10.2009 року між ПРИВАТ БАНК і ОСОБА_3 позивач перебуває в правовідносинах із банківськими установами і ці відносини регулюються положеннями параграфу 2 глави 71 ЦК України.

За кредитними договорами від 17.07.2007 року, укладеними між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» і ОСОБА_4 та від 16.08.2008 року, укладеними між кредитною спілкою КС «УКФГ» і ОСОБА_4 позивач виступила поручителем за виконання позичальником свого обов'язку перед банками щодо повернення кредитних коштів.

При таких обставинах ОСОБА_3 може відповідати перед кредиторами як окремо від боржника так і солідарно відповідно до вимог ст.554 ЦК України.

З врахуванням наведеного, суд вірно виходив із того, що за наявності кредитних договорів та договорів поруки, укладений між сторонами договір-зобов'язання від 1.07.2007 року та додатки до нього не породжують взаємних прав та обов'язків.

Надані позивачем докази не свідчать про укладення між сторонами договору позики.

Посилання позивача на положення ст.ст.827,828 ЦК України, як на одну із підстав позову, не заслуговують на увагу, оскільки вказані норми матеріального права не регулюють спірні правовідносини.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги на те, що суд не врахував, що ОСОБА_4 дійсно отримувала від позивача грошові кошти є необґрунтованими і не впливають на правильність висновків суду першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги про невірне застосування норм матеріального і процесуального права, не врахування обставин справи та наданих доказів не заслуговують на увагу і не впливають на законність і обгрунтованість рішення суду.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 5 листопада 2012 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: