Справа № 2-139/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2012р. Приморський районний суд Запорізької області

в складі: головуючого судді Картофлицкого Г.В.

при секретарі Конюхової С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Приморську справу за позовом прокурора Приморського району в інтересах Новоолексіївської сільради Приморського району до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

В С Т А Н О В И В:

06.04.2012р. прокурор Приморського району звернувся до суду із зазначеним позовом в якому просив визнати недійсним договор купівлі-продажу нерухомого майна, що знаходиться у с.Лозуватка Приморського району по вул.Леніна 43, укладений 14.10.2010р. між Новоолексіївською сільрадою Приморського району та відповідачем, вказуючи на порушення ст.377 ЦК України, а саме на відсутність у договорі інформації про кадастровий номер земельної ділянки.

18.04.2012р. при попердньому розгляді справи прокурор подав уточнену позовну заяву в якій теж просив визнати недійсним той же договор купівлі-продажу того ж нерухомого майна, на підставі ст.228 ЦК України, вказуючи на невідповідність ціни договору дійсній вартості майна і, таким чином, на його невідповідність інтересам суспільства.

В судовому засіданні прокурор Власов О.С. та голова Новоолексіївської сільради ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнав вказуючи, що в п»ятому абзаці договору вказана інформація про кадастровий номер земельної ділянки, а вимоги, викладені в уточненій позовній заяві вже були предметом розгляду як Приморського райсуду так і апеляційного суду Запорізької області. Просив відмовити у задоволенні позову та закрити провадження по справі.

Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

З оскаржуваного договору вбачається, що дійсно в його п»ятому абзаці вказано: «Зазначений об»єкт розташований на неприватизованій земельній ділянці площею 0,4073 га, кадастровий номер 4883900:06:005:0010».

Отже посилання позивача на відсутність у договорі інформації про кадастровий номер земельної ділянки, як порушення істотної умови договору, є безпідставним, оскільки не відповідає дійсності.

З рішення Приморського райсуду від 06.02.2012р. по справі №2-49/12 за позовом прокурора Приморського району в інтересах територіальної громади с.Лозуватка приморського району до ОСОБА_1, Новоолексіївської сільради Приморського району про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 14.10.2010р. вбачається, що прокурор вже позивався з тих самих підстав, що викладені у його уточненій позовній заяві.

Згідно п.2 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження по справі, якщо набрало законної сили рішення суду постановлене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет.

Враховуючи, що формально прокурор діяв в інтересах іншої особи, суд вважає неможливим закрити провадження по справі в частині уточненого позову.

Але, згідно ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншіх справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлені ці обставини.

Вищезгаданим рішенням Приморського райсуду від 06.02.2012р. по справі №2-49/12, яке набрало чинності 04.04.2012р. та ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 04.04.2012р. по справі №22-1936/12 встановлено: «…що 03 серпня 2010 року Новоолексіївською сільською радою Приморського району Запорізької області прийнято рішення про затвердження об'єкта нерухомості нежитлової будівлі загальною площею 727,7 кв.м., що розташований за адресою: вул. Леніна,43, с. Лозуватка, Приморського району Запорізької області таким, що підлягає приватизації (а.с.7) та рішенням № 2 Новоолексіївської сільської ради Приморського району Запорізької області від 03 серпня 2010року вирішено продати вказаний об'єкт нерухомості (а.с.8).

На підставі рішення № 1 від 07 жовтня 2010 року Новоолексіївської сільської ради Приморського району Запорізької області, яким затверджено протокол № 3 від 24.09.2010року засідання конкурсної комісії з продажу майна комунальної власності Новоолексіївської сільської ради Приморського району Запорізької області та визнано переможцем конкурсу ОСОБА_1 і затверджено ціну продажу недобудованої нежитлової будівлі під розбір у сумі 213000,00 грн. (а.с.25), 14 жовтня 2010року між Новоолексіївською сільською радою Приморського району Запорізької області та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу вказаного об'єкта нерухомості, який нотаріально посвідчений та внесений до державного реєстру правочинів (а.с. 26-27).

Відповідно п.2 вказаного договору в договорі зазначена ціна та сторони визначилися, що продаж: об'єкта нерухомості здійснюється за 213000,00 грн., що не суперечить вимогам ст. 632 ЦК України, яка регулює питання визначення ціни в договорі.

Щодо доводів апелянта відносно того, що договір купівлі-продажу від 14.10.2010 року порушує публічний порядок, оскільки занижена вартість об 'єкта продажу, а тому договір повинен бути визнаний недійсним, то судова колегія зазначає наступне.

Статтею 228 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

2. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

3.У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Відповідно роз'яснень, що містяться в п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Однак, на підтвердження того, що договором купівлі-продажу від 14.10.2010 року недодержано вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, моральним засадам та встановлений намір порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін, позивачем будь-яких належних та допустимих доказів, у розумінні ст. 57-60 ЦПК України суду першої інстанції не надано. Не надано таких доказів, які б можна було б дослідити в порядку ч.2 ст. 303 ЦПК України, і до суду апеляційної інстанції.

Таким чином, відсутні підстави для визнання договору купівлі-продажу від 14.10.2010року недійсним, оскільки в силу 4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки, рішення Новоолексіївської сільської ради Приморського району Запорізької області №1,2 від 03 серпня 2010 року щодо приватизації та продажу спірного об'єкта та рішення № 1 Новоолексіївської сільської ради Приморського району Запорізької області від 07.10.2010 року про затвердження протоколу № 3 від 24.09.2010 року засідання постійної конкурсної комісії з продажу майна комунальної власності Новоолексіївської сільської ради Приморського району Запорізької області, що знаходиться в с. Лозуватка Приморського району Запорізької області незаконними не визнані, відсутні підстави для визнання договору купівлі-продажу від 14.10.2010 року недійсним».

Таким чином суд не бачить підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.10, 60, 61, 209, 215 ЦПК України, ст.ст.215, 216, 228 ЦК України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом 10 днів.

Суддя