Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2012 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,при секретарі Лупінос Є.А.,розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2011 р.ОСОБА_1звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 04.04.1980 р.він зареєстрував шлюб з відповідачкою ОСОБА_2,який був розірваний рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 18.12.2008 р.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1

В період зареєстрованого шлюбу в 1996 р.на підставі договору купівлі-продажу сторонами була придбана квартира АДРЕСА_1,яка оформлена на ім*я відповідачки ОСОБА_2

Посилаючись на те, що спірна квартира придбана в період зареєстрованого шлюбу і вважається спільним майном подружжя,в якому частки сторін є рівними, проте згоди про поділ майна ними не досягнуто, просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

В процесі розгляду справи відповідачка ОСОБА_2зверталась до суду із зустрічним позовом про визнання договору купівлі-продажу спірної квартири дійсним,який за її заявою залишений судом без розгляду.

В процесі розгляду справи ОСОБА_3як третя особа із самостійними вимогами звертався до суду з позовом про визнання за ним права власності на 1/3 частину спірної квартири,який за його заявою залишений судом без розгляду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4просив суд задовольнити позов його довірителя ОСОБА_1П.з посиланням на те, що спірна квартира була придбана в період зареєстрованого шлюбу з відповідачкою ОСОБА_2, є спільним майном подружжя, де частки кожного з подружжя рівні і позивач має право на 1/2 частку спірної квартири. Оскільки всі правовстановлюючі документи оформлені на відповідачку ОСОБА_2,після розірвання шлюбу між сторонами виникла необхідність врегулювати майнові питання, однак про поділ спірної квартири згоди не досягнуто. З урахуванням наданих доказів вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідачка ОСОБА_2І.в судовому засіданні позов ОСОБА_1визнала частково та пояснила,що спірна квартира була дійсно придбана в період зареєстрованого шлюбу між ними,однак на її купівлю витрачались не спільні кошти подружжя, а гроші, виручені від продажу іншої квартири, де їхньому сину ОСОБА_3також належала на праві власності 1/3 частина.Внаслідок продажу належної ОСОБА_3частки квартири іншого житла для нього не придбали,на її думку,кожен із співвласників проданої квартири,в тому числі і ОСОБА_3,має право на 1/3 частину в спірній квартирі.Після розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_1останній висловлював намір погодитись на оформлення за ОСОБА_3права власності на 1/3 частину спірної квартири,однак згодом пред*явив позов,за змістом якого змінив свою позицію щодо розділу спірної квартири.Не заперечувала проти визнання за ОСОБА_1права власності на 1/3 частину спірної квартири.

Третя особа ОСОБА_3О.в процесі розгляду справи проти позову ОСОБА_1заперечував з посиланням на те,що спірна квартира була придбана його батьками на кошти,отримані від продажу іншого житла,де йому ,неповнолітньому на той час,на праві власності належала 1/3 частина,тому вимоги ОСОБА_1на 1/2 частину порушують його права на житло.

Всебічно вивчивши обставини справи, заслухавши пояснення сторін та їхніх представників ,дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено, що з 04.04.1980 р. сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, шлюб між ними розірваний рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 18.12.2008 р.,що підтверджено копією рішення.

25.11.1996 р.за ОСОБА_2І.в ОП ЗМБТІ було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 20.11.1996 р.№ 1749,укладеного на Запорізькій товарній біржі Україна ЛТД,про що надана копія договору та технічного паспорту.

Свої вимоги про визнання права власності на 1/2 частину спірної квартири позивач обґрунтував нормами ст.60,69,70-71,74 СК України, які встановлюють, що майно, набуте подружжям в період шлюбу, належить чоловіку та дружині на праві спільної сумісної власності, де частки дружини(чоловіка)є рівними, дружина і чоловік мають право на поділ майна, яке належить їм на праві спільної сумісної власності.

Як передбачено ст.61 ч.1 СК України ,об*єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно,за винятком виключеного з цивільного обороту.

В обгрунтування своїх доводів про те,що спірна квартира є об*єктом права спільної сумісної власності сторін,позивач зазначав, що вона була придбана ними в період зареєстрованого шлюбу,а тому відповідно до ст.60 СК України вважається спільною сумісною власністю подружжя.

Як передбачено ст.328 ЦК України,право власності виникає на підставах,не заборонених законом,зокрема з правочинів і вважається таким,що виникло правомірно,якщо інше не випливає із закона або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі,підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Як вбачається із матеріалів справи, договір купівлі-продажу спірної квартири був укладений на Запорізькій товарній біржі Україна ЛТДі в подальшому реєструвався в ОП ЗМБТІ,однак всупереч вимогам ст.209,640 ЦК України,зазначений правочин не був нотаріально посвідчений,є лише простою письмовою угодою,тому вважається фактично неукладеним і таким, що не породжує для його сторін прав та обов*язків .

Такі висновки суду повністю узгоджуються з положеннями Закону України Про товарну біржу,який був чинним на момент вчинення на Запорізькій товарній біржі Україна ЛТДдоговору купівлі-продажу спірної квартири.

Так,ст.1 цього закону передбачала,що товарна біржа є організацією,що об*єднує юридичних і фізичних осіб,які здійснюють виробничу та комерційну діяльність і біржа має право реєструвати угоди, якщо вони укладені між юридичними або фізичними особами,що здійснюють підприємницьку діяльність,на виконання та у зв*язку з цією діяльністю,лише такі договори не підлягали нотаріальному посвідченню.

Таким чином, спірна квартира не підлягає поділу як спільне сумісне майно подружжя, оскільки на підставі вказаного вище неукладеного правочину сторони не набули права власності на неї.

Оскільки позивач інших передбачених законом підстав для набуття права власності на 1/2 частину спірної квартири не зазначав, в задоволенні позову про визнання за ними такого права в межах заявлених вимог суд відмовляє.

Докази, які надавали в процесі розгляду справи відповідачка ОСОБА_2та третя особа ОСОБА_3,судом не оцінюються,оскільки їхні позови були залишені без розгляду,для вирішення справи за позовом ОСОБА_1ці докази правового значення не мають.

На підставі ст.60 СК України,ст.209,640,657 ЦК України,ст.3,10,11,57,60,88,212-215,218 ЦПК України,суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину квартири відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.А.Галущенко