АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2012 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Швецової Л.А.

суддів - Даниленка В.М., Піддубного Р.М.

при секретарі - Подпрядовій В.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа : ВГІРФО Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням і зняття з реєстрації ,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в обгрунтування якого посилався на те, що він зареєстрований та мешкає у квартирі за № 812 будинку № 21-б по проспекту Героїв Сталінграду у місті Харкові. У серпні 2003 ОСОБА_2 виселився з зазначеної квартири та вивіз свої особисті речі. Після виселення відповідач добровільно не знявся з реєстрації у встановленому порядку та до теперішнього часу залишається зареєстрованим в зазначеній квартирі.

ОСОБА_2 не приймає участі в утриманні житлових приміщень зазначеної квартири, не сплачує комунальні послуги та квартирну плату.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 просив суд визнати відповідача, ОСОБА_2, особою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою за № 812 в будинку № 21-б по проспекту Героїв Сталінграду у місті Харкові.

ОСОБА_2 з вказаним позовом не погодився та звернувся до суду з письмовими запереченнями, в яких зазначив про те, що він разом зі своїми батьками позивачем по справі - ОСОБА_1, матірю ОСОБА_3 та сестрою ОСОБА_4 постійно мешкав в квартирі за № 812 в будинку № 21-б по проспекту Героїв Сталінграду у місті Харкові. Але, через те, що позивач по справі постійно вчиняв сварки, вживав алкогольні напої та створював неможливі умови для проживання в спірній квартирі для родини, у 2003 році під час чергової сварки його мати ОСОБА_3 змушена була забрати дітей та піти з ними до своєї матері ОСОБА_5, яка мешкає в АДРЕСА_1.

Крім того, через деякий час після того як позивач по справі фактично вигнав свою дружину з дітьми зі спірної квартири, він заселив в неї квартирантів, які також не пускали ОСОБА_2 до квартири та замінили в ній замки. З цього приводу його мати, ОСОБА_3, зверталася до міліції за захистом прав своїх дітей на проживання в спірній квартирі, проте дієвих результатів це не дало.

На підставі викладеного, ОСОБА_2 вважав, що причини відсутності за місцем реєстрації є поважними, оскільки позивач створив умови неможливі для проживання в спірній квартирі.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

На зазначене рішення, ОСОБА_1, була подана апеляційна скарга, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про скасування рішення та ухвалення нового, яким задовольнити його позовні вимог в повному обсязі.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню частково, а рішення суду зміні з наступних підстав.

Відмовляючи позивачу у задоволенні вимог про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, суд першої інстанції, виходив із того, що відповідач не проживає у спірному будинку з поважних причин.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна оскільки він дійшов його без повного й всебічного зясування дійсних обставин справи, прав та обовязків сторін у даних правовідносинах, належної правової оцінки зібраних у справі доказів.

Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

За правилами ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Таким чином, під час вирішення питання про втрату членом сім'ї наймача права на користування жилим приміщенням зясуванню підлягають термін його відсутності та поважність причин такої відсутності.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Усупереч вимогам ст. ст. 212, 213 ЦПК України висновки суду не ґрунтуються на доказах.

Суд визнав установленими ті обставини, які не підтверджені належними доказами.

Так, в судовому засіданні достеменно встановлено, що з 2003 року відповідач у спірній квартирі не мешкає, квартирою не цікавиться. Відповідно до наявного у матеріалах справи акта обстеження житлово-побутових умов від 19.10.2007 року відповідач у спірній квартирі не проживає.

Даних про те, що відповідач звертався до правоохоронних органів або до житлових органів стосовно порушення його житлових прав з 2003 року по теперішній час, матеріали справи не містять. Крім цього, не знайшли свого підтвердження доводи відповідача стосовно того, що його батько, позивач по справі укладав договори оренди спірної квартири і що в ній мешкали сторонні особи, також відповідач не довів, що його батько зловживав спиртними напоями і що він з цього приводу звертався до правоохоронних органів.

Також, відповідач не заперечував, що протягом 9 років він квартирою не цікавився, комунальні послуги не сплачував.

На підставі вищевикладеного, судова колегія приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про зняття відповідача з реєстрації, то в цій частині судова колегія залишає рішення суду першої інстанції без змін, у зв»язку з тим, що ВГІРФО Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області є третьою особою, яку не можна забов»язати вчинити які-небудь дії.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 313, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2011 року змінити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

В частині відмови у знятті в реєстрації, рішення залишити без змін.

Рішення набуває законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді:

Текст документа...