АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________
Провадження № 22ц/2090/1640/2012 Головуючий 1 інст. Зяброва О.Г.
Справа №2-2180/2011
Категорія: договірні Доповідач: Маміна О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2012 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Маміної О.В.

суддів Цвірюка В.О., Крилової Т.Г.,

при секретарі Хромовій Н.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 18 січня 2012 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Надра" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

В січні 2011 року Позивач ОСОБА_3 акціонерне товариство Комерційний банк "Надра" (далі Банк) звернувся до суду з зазначеним позовом.

В обґрунтування вимог зазначав, що 06 серпня 2007 року між Банком та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 6/4/33/2007/840-К/204, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 80 000, 00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 05 серпня 2032 року. На забезпечення виконання зобовязання за вищезазначеним договором між Банком та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір поруки №6/4/33/2007/840-П/205. Відповідач повністю припинив виконувати зобовязання за договором кредиту, у звязку з чим виникла заборгованість. Після уточнення позовних вимог просив стягнути з відповідачів суму боргу за кредитним договором 1 010 741, 36 грн. та судові витрати.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 18 січня 2012 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 суму боргу за кредитним договором 1 010 741, 36 грн. та судові витрати.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду першої інстанції від 18 січня 2012 року скасувати, і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості, перерахованої з урахуванням курсу долару по відношенню до гривні, що дорівнює 5, 05 грн. за 1. 0 долар США без урахування сум штрафу та пені шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, в задоволенні позову до ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на неповне зясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Згідно умов договору кредиту № 6/4/33/2007/840-К/204 від 06 серпня 2007 року Банк надав ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах строковості, платності, повернення, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 80 000, 00 доларів США зі сплатою 12, 49 % річних, з щомісячним погашенням основної заборгованості та кінцевим терміном погашення основної заборгованості до 05 серпня 2032 року.

В забезпечення виконання відповідачем зазначеного кредитного договору між Банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 6/4/33/2007/840-П/205, за умовами якого Поручитель зобовязалася перед Кредитором відповідати за виконання Позичальником умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій у розмірі та у випадках, передбаченими договором кредиту.

Відповідно до умов кредитного договору відповідач взяв на себе зобов'язання забезпечувати повернення кредиту, відсотків за його використання, а також сплати пені у разі невиконання кредитних зобовязань у визначений термін, а також обовязок достроково повернути кредит, погасити нараховані відсотки та сплатити штрафні санкції у випадках, передбачених договором.

На час звернення позивача до суду відповідач повністю припинив виконувати обов'язки щодо повернення заборгованості за кредитом та сплаті процентів за його використання. Станом на 03.11.2011р. у відповідача склалась заборгованість в сумі 1 010 741, 36 грн. Обовязок по поверненню кредитних коштів та сплаті штрафних санкцій до теперішнього часу не виконано.

За змістом положень ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

За правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених договором.

Згідно з частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до вимог ст.ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про стягнення суми заборгованості, відсотків та пені з Позичальника та Поручителя солідарно. При цьому розмір заборгованості доведений матеріалами справи.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»кошти - гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Отже, отримуючи кредит в іноземній валюті, у позичальника виникає зобов'язання повернути його у тій самій валюті, у якій кредит був отриманий.

Відповідно до статті 36 Закону України "Про Національний банк України" офіційний курс гривні до іноземних валют установлюється Національним банком України.

Валютні курси, згідно частини першої статті 8 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання та валютного контролю", встановлюються Національним банком України за погодженням із Кабінетом Міністрів України.

Поряд з цим, згідно Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долару США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют за станом на останню дату.

Незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена. Укладаючи спірний кредитний договір в іноземній валюті, сторони приймали на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане

Виконання спірного договору ніяким чином не порушує співвідношення майнових інтересів сторін, оскільки розмір платежу визначений в доларах США і цей розмір не збільшується. Доказів, що в момент укладення договору сторони виходили, що зміна обставин не настане, суду не надано. Зміна курсу валют є звичною та притаманною ринковій економіці ознакою, а тому відсутні підстави стверджувати, що позивач виходив з того, що курс гривні до долара США залишиться стабільним протягом всього строку дії кредитного договору.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 18 січня 2012 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя -

Судді -