Справа № Провадження №22-ц-1424/12 22-ц/1090/1667/12 Головуючий у І інстанції Примаченко В.О.
Категорія30Доповідач у 2 інстанціїТаргоній
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 березня 2012 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого -судді -Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

при секретарі: Мариняко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Закритого акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль»на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ЗАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль», третя особа ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до ЗАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль»про стягнення матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на наступні обставини.

17 липня 2009 року о 12 год. 30 хв. водій ЗАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль»ОСОБА_3, проїжджаючи по вул. П. Запорожця у м. Біла Церква на закріпленому за ним вантажному автомобілі ГАЗ 5312, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності відповідачу, заїхав на вищевказаному автомобілі на територію ПП «ОСОБА_4.»за адресою: АДРЕСА_1 та зупинився біля вантажного автомобіля MAN L 2000, р.н. НОМЕР_2, який належав ОСОБА_2 Після цього, в порушення встановлених законом вимог протипожежної безпеки, ОСОБА_3 став заправляти автомобіль ГАЗ 5312 пальним з каністри. Під час заправлення виникла пожежа пального, яка перейшла на автомобіль MAN L 2000, в результаті якої автомобіль був знищений, чим позивачу було заподіяно матеріальну шкоду на суму 452 447 грн. 82 коп.

Посилаючись на ст. ст. 1172, 1187 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану його працівником під час виконання трудових обов'язків.

Крім того, просив також стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 200 000,00 грн., оскільки, внаслідок повного знищення належного йому транспортного засобу, він був позбавлений можливості здійснювати підприємницьку діяльність, в результаті чого нервував, втратив душевний спокій, змушений був вживати додаткових зусиль для організації звичного способу життя, забезпечення своєї сім'ї.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2011 року позов задоволено.

В своїй апеляційній скарзі відповідач просить рішення скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права та ухвалити нове, яким відмовити у стягненні з ЗАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль»матеріальної та моральної шкоди. Зокрема, в обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, прийшов до неправильного висновку про те, що шкода була заподіяна позивачу третьою особою під час виконання своїх трудових обов'язків.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності -на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідальність за шкоду, заподіяну позивачу в результаті знищення його майна, несе ЗАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль», як власник джерела підвищеної небезпеки, а також як юридична особа, працівник якої заподіяв шкоду під час виконання ним трудових обов'язків, посилаючись при цьому на норми ст. 1172, ч. 2 ст. 1187, ст. 1167 ЦК України.

Проте, колегія суддів апеляційного суду з такими висновками не погоджується з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2011 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 270 КК України, та призначено відповідне покарання, оскільки його діями, які виразились у порушенні встановлених законодавством вимог пожежної безпеки, власнику автомобіля MAN L 2000, р.н. НОМЕР_2 завдано матеріальні збитки на загальну суму 452 447,82 грн.

Крім того, судом встановлено, що позивачу ОСОБА_2 також завдано моральну шкоду на суму 200 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Покладаючи відповідальність за шкоду, заподіяну позивачу, на відповідача, суд першої інстанції зазначає у рішенні, що така шкода була заподіяна саме під час виконання ОСОБА_3 своїх трудових обов'язків, доказом чого на думку суду є, зокрема, подорожній лист № 572916 серії 02 АЗЯ від 17 липня 2009 року.

Так, у подорожньому листі вказано, що він виданий на автомобіль ГАЗ 5312 р.н. НОМЕР_1, водій ОСОБА_3, в розпорядження «ЗАТБЦТЕЦ»час прибуття 7:30 год., вибуття -16:00. Графи про надані завдання водієві та їх виконання не заповнені. У листі проставлено відмітку про надання дозволу на виїзд автомобіля механіком та прийняття автомобіля водієм.

В той же час, судом першої інстанції при дослідженні зазначеної обставини не дано належної оцінки іншим доказам, що містяться в матеріалах даної справи, а також в матеріалах кримінальної справи № 1-69/2011.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, зокрема, встановлено, що «17 липня 2009 року близько 12 год. 30 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем ГАЗ 5312, реєстраційний номер НОМЕР_1, належним ЗАТ «Білоцерківська ТЕЦ», відхилився від маршруту та заїхав на територію бази ПП «ОСОБА_4.»за адресою: АДРЕСА_1, звідки, за домовленістю з ОСОБА_5 повинен був перевезти речі останнього».

Крім того, з показань свідка ОСОБА_5, наданих під час розгляду кримінальної справи та зафіксованих у вироці суду вбачається, що він домовився зі своїм родичем ОСОБА_3 про перевезення меблів із складського приміщення на території бази в гараж.

Це також підтверджується показаннями самого ОСОБА_3, наданими в рамках розгляду кримінальної справи, а також його поясненнями під час розгляду даної цивільної справи, про те, що він самовільно, без вказівки керівництва, за домовленістю з родичем ОСОБА_5 відхилився від маршруту та заїхав на територію бази ПП «ОСОБА_4», щоб перевезти речі останнього.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що заподіяння шкоди неправомірними діями ОСОБА_3 не було пов'язано із виконанням ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Законодавець, визначаючи відповідальність юридичної особи за заподіяння шкоди її працівником, недарма буквально визначив спеціальною підставою для цього виконання працівником своїх трудових (службових) обов'язків. Покладення обов'язку відшкодувати шкоду на юридичну або фізичну особу пояснюється тим, що працівник в даному випадку втілює його волю. Вчинення працівником дій, які не пов'язані із виконанням трудових обов'язків та які за своїм змістом не випливають з його трудового (службового) становища, не тягнуть відповідальності роботодавця. В таких випадках відшкодування шкоди здійснює сама особа, яка її завдала, на загальних підставах деліктної відповідальності, відповідно до ст. 1166 ЦК України.

Таким чином, доводи апелянта щодо незаконності покладення на відповідача відповідальності по відшкодуванню позивачу завданої шкоди заслуговують на увагу.

Крім того, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, судом першої інстанції неправильно застосовано норми ч. 2 ст. 1187 ЦК України.

Так, відповідно до ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання диких звірів, службових собак та собак бійцівських пород тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання та утримання якого створює підвищену небезпеку.

Основні ознаки джерела підвищеної небезпеки містяться у визначенні, запропонованому Пленумом Верховного Суду України в постанові від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»: «Джерелом підвищеної небезпеки слід вважати діяльність, здійснення якої створює підвищену ймовірність завдання шкоди через неможливість повного контролю за нею людиною, а також діяльність по використанню, транспортуванню, збереженню предметів, речовин та інших об'єктів виробничого, господарського або іншого призначення, які мають такі ж самі властивості».

Як встановлено вироком суду під час розгляду кримінальної справи, причиною знищення автомобіля MAN L 2000, р.н. НОМЕР_2, який належить позивачу, стало те, що ОСОБА_3, в порушення правил пожежної безпеки почав зливати бензин з каністри до горловини бензобаку в безпосередній близькості від автомобіля MAN L 2000. В руках ОСОБА_3 20-літрова каністра з бензином спалахнула, він її кинув на асфальтну ділянку між автомобілем ГАЗ 5312 та автомобілем MAN L 2000, палаючий бензин розтікся та перемістився на автомобіль MAN L 2000, який внаслідок пожежі був повністю знищений.

Таким чином, в даному випадку шкода завдана не джерелом підвищеної небезпеки, а фізичною особою внаслідок порушення правил пожежної безпеки.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на дані правовідносини, або не застосовано закон, який підлягає застосуванню.

З огляду на викладене, доводи апелянта про незаконність і необґрунтованість рішення, порушення судом норм матеріального права при його ухваленні, на переконання апеляційного суду, знайшли своє повне підтвердження при розгляді справи, що у відповідності до положень ст. 309 ЦПК України, являється беззаперечною підставою для його скасування.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне ухвалити нове рішення за позовом про відмову у його задоволенні, оскільки зазначені позовні вимоги заявлені до ЗАТ «Білоцерківська ТЕЦ»необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ЗАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль»- задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2011 року -скасувати, ухвалити по даній справі нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до ЗАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль», третя особа ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди -відмовити у повному обсязі.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :