№ 1614/2886/12
УХВАЛА

13 листопада 2012 року Суддя Кременчуцького районного суду Полтавської області Степаненко Ю.І., розглянувши в місті Кременчуці позовну заяву ОСОБА_1, в інтересах якої по довіреності діє представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна,

ВСТАНОВИВ:

Пред'явлена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки вона не відповідає вимогам статей 119,120 ЦПК України, а саме: позивачем не зазначені докази про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 0,05 га (по тексту і змісту позову позивачем в одному випадку її фактична вартість визначена 150 000 гривень, а в іншому 75 000 гривень). Не зазначені докази вартості гаражів, як і доказів вартості автомобіля йота RAV4»(в одному випадку позивач визначив його вартість 180 000 гривень, в іншому 185 000 гривень), що впливає на правильне визначення ціни позову.

Крім цього, за змістом позову предметом спору є майно на загальну суму 445 000 гривень (150 000 гривень земельна ділянка + 70 000 гривень гараж + 185 000 гривень автомобіль + 40 000 гривень гараж). Половина вартості майна складає 222 500 гривень (445 000 : 2), разом з тим позивач претендує на майно на суму 260 000 гривень (150 000 гривень земельна ділянка + 70 000 гривень гараж + 40 000 гривень гараж), хоч ціна позову нею визначена в розмірі 185 000 гривень.

З урахуванням цього позивачу слід правильно визначити ціну позову та по цій вимозі сплатити судовий збір.

Позовна вимога про зобовязання відповідача ОСОБА_3 не чинити перешкод у користуванні гаражами ОСОБА_1, має оплачуватися відповідно до пп.2 п.1 ч.2 статті 4 Закону України «Про судовий збір»судовим збором в розмірі 107 гривень 30 копійок.

За змістом позову щодо підсудності справи Кременчуцькому районному суду Полтавської області позивач посилається на ч.1 статті 114 ЦПК України, відповідно до якої позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Вимога про поділ земельної ділянки, яка розташована в селі Кривуші, Кременчуцького району, підсудна Кременчуцькому районному суду Полтавської області.

Обидва обєкти нерухомості - гаражі, які є предметом спору, розташовані в місті Кременчуці, Полтавської області, а тому не зазначені підстави звернення позивача до Кременчуцького районного суду Полтавської області про виділення їй у власність двох гаражів та автомобіля, спір щодо якого має вирішуватися не за правилами виключної підсудності, а відповідно до статті 109 ЦПК України.

Відповідно до статті 120 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб.

Всупереч вказаним вимогам цієї норми позивач не додала ксерокопію довіреності для відповідача.

Позивач просила відстрочити сплату судового збору, мотивуючи тим, що розмір судового збору складає 70 % її заробітної плати. Вона вже зверталася з вказаним позовом до Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області та цей позов було повернуто їй у звязку з непідсудністю, а сплачений нею судовий збір в сумі 1 850 гривень за розгляд справи Автозаводським районним судом міста Кременчука Полтавської області їй ще не повернуто за ухвалою суду. Повторна сплата такої суми судового збору призведе її до скрутного матеріального становища.

Відповідно до наданої позивачем довідки про розмір її заробітної плати, яка перевищує 2 500 гривень, вбачається, що позивач має можливість сплатити судовий збір по вимозі немайнового характеру в розмірі 107 гривень 30 копійок та сплатити мінімальний розмір судового збору по вимозі майнового характеру в розмірі 214 гривень 60 копійок. Крім цього, позивачем не зазначені докази затримки в отриманні нею повернутих за ухвалою суду коштів в сумі 1 850 гривень, оскільки з часу постановлення судом 27 вересня 2012 року ухвали про повернення позову у звязку з непідсудністю сплинуло півтора місяці.

Згідно ч.1 статті 182 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений сирок, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

За змістом цієї норми закону суд може, але не зобовязаний відстрочити сплату судових витрат. Достатніх підстав для відстрочення сплати судових витрат позивач не навела.

За таких обставин позовна заява підлягає залишенню без руху та має бути наданий строк позивачу для усунення виявлених недоліків та сплати судового збору.

Керуючись статтями 119, 120,121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, в інтересах якої по довіреності діє представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна, залишити без руху, надавши позивачці строк для усунення виявлених недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем копії ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу з усіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає (за виключенням вимог щодо сплати судових витрат).

Суддя Ю. І. Степаненко