Справа № 204/203/2012
Провадження по справі № 2/204/134/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2012 року Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Кравця В.І.,

при секретарі Демедась О.С.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гайсин справу за цивільним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

встановив:

17.01.2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом. 24.01.2012 року, після залишення позовної заяви без руху, позивач зменшив розмір позову, просив суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь 40000 грн. відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та витрати на правову допомогу.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 07.09.2006 року відповідач ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1 за довіреністю, рухаючись по вул. Пирогова в напрямку мікрорайону Сабаров в м. Вінниця здійснив наїзд на нього, пішохода, який переходив вулицю, внаслідок чого він отримав тяжкі тілесні ушкодження, тривалий час лікувався, від отриманих травм втратив професійну і загальну працездатність, став інвалідом, що привело до істотних вимушених змін в організації життя, у виробничих стосунках, він відчував фізичний біль та переніс душевні страждання.

В судовому засіданні позивач зменшив розмір позовних вимог, просив стягнути на його користь тільки 20000 грн. відшкодування моральної шкоди, посилався на обставини викладені у позовній заяві, а також вказував, що внаслідок отриманих травм він продовжує хворіти, переносить страждання від фізичного болю, потребує постійного нагляду лікарів, а також періодичного санаторно-курортного лікування.

Представник відповідача заперечувала у задоволенні позову, вказувала, що 07.09.2006 року по вул. Пирогова Сабаровв м. Вінниця дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля під керуванням водія ОСОБА_3 сталась з вини пішохода ОСОБА_2, який переходив дорогу в недозволеному місці, не переконавшись у відсутності небезпеки для себе і інших учасників руху, а водій не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода і з цих підстав відмовлено в порушенні кримінальної справи за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу злочину. Вважала, що відповідач, приймаючи участь у придбанні ліків за власні кошти на лікування ОСОБА_2, повністю відшкодував позивачу моральну шкоду.

Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 вважала, що вимоги позову є безпідставні, пояснила що вона є власником автомобіля НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3 на час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини позивача, вказувала, що відповідач компенсував моральну шкоду витратами на придбання ліків для ОСОБА_5 під час стаціонарного лікування безпосередньо після пригоди.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи та витребувані за клопотанням сторін медичні документи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Встановлено, що 07.09.2006 року на вул. Пирогова в м.Вінниця сталась дорожньо - транспортна пригода за якої було вчинено наїзд на пішохода ОСОБА_2 належним ОСОБА_4 автомобілем НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3

Внаслідок наїзду ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота з розривом брижі тонкого кишківника, закритої черепно-мозкової травми - забою головного мозку, внутрішньо-мозкових гематом в обох тімяних ділянках, закритої тупої травми грудної клітки з правобічним травматичним гідро пневмотораксом, розвитком травматичного пульмоніту, дихальної недостатності ІІ-ІІІ ступеню, закритого перелому обох кісток правої гомілки на рівні середньої третини, саден в ділянках правої гомілки, правого ліктьового суглобу та обох кистей, крововиливу в ділянці крила правої здухвинної кістки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що стверджується актом судово-медичного дослідження №2787 від 20.11.2008 року (а.с.6-8).

Постановою слідчого СУ УМВС України у Вінницькій області від 22.09.2011 року відмовлено у порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_3 по факту ДТП за відсутністю в його діях складу злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України, так як у дорожній ситуації що склалась на час ДТП 07.09.2006 року пішохід ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 4.7,4.8, 4.14.(а) Правил дорожнього руху України, переходив дорогу в недозволеному місці, не переконався у відсутності небезпеки для себе і інших учасників руху, а водій при виконанні вимог п.12.3 ПДР України не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода (а.с.5).

Відмовний матеріал по факту ДТП за участю пішохода ОСОБА_2 та автомобіля під керуванням водія ОСОБА_3 знищені згідно акту №457 від 11.01.2012 року Ленінським РВ ВМУ (а.с.77,78).

Відповідно до змісту документів медико-соціальної експертизи ОСОБА_2 від отриманих при дорожньо-транспортній пригоді травм зазнав втрати професійної працездатності 70% та був визнаний інвалідом 2 групи на період з січня 2007 року до лютого 2008 року, в січні 2008 року йому було визначено 50% втрати професійної працездатності та інвалідність 3 групи, з 16.07.2008 року визначено 60% втрати професійної працездатності та інвалідність 3 групи безстроково.

Сторонами визнається, що ОСОБА_3 безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди ніс витрати на придбання ліків для лікування ОСОБА_2, також це доводиться поданими відповідачем виписками про придбання медпрепаратів для ОСОБА_2 у вересні-жовтні 2006 року (а.с.99-113).

Спірні правовідносини регулюються:

- п. 1 ч.2 ст. 1167 ЦК України відповідно до якої моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

- ч. 2 ст. 1168 ЦК України згідно якої моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів;

- ч.1 ст.1187 ЦК України, яка визначає, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Встановлені обставини свідчать, що внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, яким володів і користувався ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_2 було завдано ушкодження здоровя і каліцтво, тому моральна шкода в даному випадку повинна бути відшкодована ОСОБА_3 незалежно від його вини.

При визначені розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує тривалість і глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної та загальної працездатності, те, що причиною виникнення шкоди є груба необережність позивача, який не переконавшись у відсутності безпеки для себе та інших учасників дорожнього руху переходив проїзну частину, в звязку з чим відповідач не мав технічної можливості уникнути наїзду на нього, поведінку відповідача, який намагався зменшити страждання потерпілого своєю участю у його лікуванні, а також вимоги розумності і справедливості, і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача дванадцять тисяч гривень відшкодування моральної шкоди.

З відповідача також підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.10,11,209,212,214-215,218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 дванадцять тисяч гривень відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 214 грн.60 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області через Гайсинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя