Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 2-749/12
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.02.2012 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Гуменній Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди,
У грудні 2011 року позивач ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок злочину, посилаючись на те, що 21 жовтня 2005 року близько 16 години ОСОБА_2, перебуваючи у стані алкогольного сп»яніння, не маючи реєстраційних документів на транспортний засіб, не зареєстрованим в Державній автомобільній інспекції автомобілем марки «FORD MONDEO», державний номерний знак DP 0013, який відповідно до вказаних номерних знаків рахується за посольством Російської Федерації, рухався із м. Вишневе, Києво-Святошинського району в напрямку м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області з швидкістю близько 90-100 км/год. і здійснив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ-2109», державний номер НОМЕР_1 під керуванням його, позивача ОСОБА_1
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди він отримав тілесні ушкодження, які відносяться до середнього ступеню тяжкості( за критерієм розладу здоров»я).
За даним фактом було порушено кримінальну справу і органами досудового слідства ОСОБА_2 було пред»явлено обвинувачення в тому, що він своїми діями, які виразились в порушенні Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.
Постановою Києво-Святошинського районного суду від 3 листопада 2011 року вину відповідача у скоєнні інкримінованого йому злочину встановлено, ОСОБА_2 даною постановою звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі п. 5 ч. 1 ст. 7-1 КПК України у зв»язку з закінченням строків давності, а кримінальну справу по його обвинуваченню закрито.
Внаслідок вчинення ОСОБА_2 злочину йому було завдано моральної шкоди, адже внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він зазнав та зазнає моральних страждань та інших негативних наслідків морального характеру у зв»язку з ушкодженням здоров»я, хвилюється та нервує з приводу ситуації, що мала місце щодо нього. Він зазнав стресу, тривалий час його супроводжує почуття страху за своє життя і здоров»я, до цього часу він змушений проходити відновне лікування, що завдає йому фізичних страждань, порушився його звичний спосіб життя, порушились його життєві плани. До даного часу він не може користуватися автомобілем, який перебував у його володінні, оскільки понад 6 років перебуває на відкритому штрафмайданчику і втратив можливість бути відновлений взагалі. Його постійно переслідують думки про вчинений злочин щодо нього, що в свою чергу призводить до роздратованості, до замикання в собі та своїх проблемах, і, відповідно, погіршує відносини з оточуючими його людьми, близькими та рідними. Він також змушений витрачати свій час на те, щоб поновити свої порушені права, що викликає від нього додаткових, непередбачених раніше зусиль та додаткових грошових витрат. У зв»язку з цим він оцінює завдану моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.
Також позивач ОСОБА_1 зазначав, що йому було завдано матеріальних збитків, адже внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди він потрапив до лікарні, витратив на ліки 177 грн. 73 коп. та на додаткове харчування 800 грн. за 40 днів і до цього часу змушений відновлювати своє здоров»я в лікарні.
Позивач зазначав, що ним були понесені витрати на проведення експертизи в розмірі 74 грн. 16 коп. і 100 грн. на транспортні витрати (поїздки в лікарні м. Києва і м. Боярки), зіпсований одяг (пошкоджені кросівки, джинси)-649 грн., розбитий мобільний телефон-1 099 грн.
Всього матеріальні збитки становлять на суму 20 198 грн. 37 коп., що складається з: придбаних ліків-177 грн. 73 коп., додаткового харчування терміном 40 днів-800 грн., за проведення експертизи-74 грн. 16 коп., транспортні витрати на пальне-100 грн.. зіпсований одяг-649 грн., розбитий мобільний телефон-1099 грн.
Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 20 198 грн. 37 коп. завданих матеріальних збитків, 50 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього-70 198 грн. 37 коп.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представники позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з»явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.
Оскільки позивач та представники позивача не заперечували проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.
У відповідності до вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 595/д від 13 грудня 2005 року встановлено, що у ОСОБА_1 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правого наколінника без зміщення, ЧМТ, струс головного мозку, забій грудної клітки, що відповідає тілесним ушкодженням середнього ступеню тяжкості. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 3 листопада 2011 року встановлено, що ОСОБА_2 вчинив злочин невеликої тяжкості, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, з моменту вчинення ним вказаного злочину пройшло 6 років, ОСОБА_2 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, а тому на підставі ст. 49 КК України, п. 5 ст. 7-1, ст. 11-1, 248, 282 КПК України, кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 286 КК України закрито у зв»язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв»язку із закінченням строків давності. Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання після набрання постанови законної сили скасовано. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Ухвалою апеляційного суду Київської області від 12 січня 2012 року постанову Києво-Святошинського районного суду від 3 листопада 2011 року про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_2 і звільнення його від кримінальної відповідальності у зв»язку з закінченням строків давності залишено без змін.
Згідно Висновку № 9695 судової автотоварознавчої експертизи по кримінальній справі № 13-8603, складеного Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз 11 листопада 2005 року, матеріальний збиток, спричинений пошкодженням в ДТП автомобіля ВАЗ 2109, держ. № НОМЕР_2, складає 17 298 грн. 46 коп.
Витрати за послуги експерта при складанні даного висновку складають 74 грн. 16 коп.
Також згідно наявних у справі квитанцій позивач ОСОБА_1 у зв»язку з отриманими тілесними ушкодженнями в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди витратив на придбання ліків 177 грн. 73 коп. та 100 грн. витрат на пальне у зв»язку з відвідуванням лікувальних закладів.
Що стосується відшкодування моральної шкоди позивачу ОСОБА_1, то суд вважає доведеним факт заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він зазнав моральних та фізичних страждань у зв»язку з ушкодженням здоров»я, хвилюється та нервує з приводу ситуації, що мала місце щодо нього. Він зазнав стресу, тривалий час його супроводжує почуття страху за своє життя і здоров»я, до цього часу він змушений проходити лікування, що завдає йому фізичних страждань, порушився його звичний спосіб життя. До даного часу він не може користуватися автомобілем, який перебував у його володінні. Також внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач ОСОБА_1 отримав душевні хвилювання, не в змозі користуватися транспортним засобом в результаті його пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди. З урахуванням зазначених моральних страждань, ступеня їх тяжкості та тривалості суд визначає розмір заподіяної моральної шкоди позивачці в розмірі 15 000 грн., яку стягує з відповідача на користь позивача. У решті вимог про відшкодування моральної шкоди суд відмовляє за їх необгрунтованістю.
Також заявлені вимоги позивача ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 на його користь витрат, понесених в необхідності додаткового харчування у розмірі 800 грн., стягнення коштів у розмірі 649 грн. за зіпсований одяг: джинси і кросівки, та 1 099 грн. вартості розбитого в дорожньо-транспортній пригоді мобільного телефону задоволенню не підлягають, оскільки позивачем в судовому засіданні не надано доказів в обгрунтування заявлених позовних вимог, а тому суд відмовляє в цій частині позову.
Судові витрати підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 у розмірі 391 грн. 10 коп. судового збору в дохід держави на підставі вимог ст. 88 ЦПК України.
Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст. ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України, ст. ст. 60, 88, 209, 213-215, 218, 224, 226 ЦПК України, суд-
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 17 298 грн. 46 коп. вартості пошкодженого автомобіля НОМЕР_3, 177 грн. 73 коп. понесених витрат на придбання ліків, 74 грн. 16 коп. понесених витрат за проведення експертизи, 100 грн. витрат на пальне, 15 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, а також стягнути 391 грн. 10 коп. судового збору в дохід держави.
У решті позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.