Справа № 2-1012/11
РІШЕННЯ

Іменем України

20.01.2012 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

при секретарі Носулі А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Дніпротяжмашпро стягнення недоплаченої заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Дніпротяжмашпро стягнення заробітної плати, що не була їй виплачена при звільненні. В обґрунтуванні своїх позовних вимог посилалася на те, що з 03.02.2006 року по 04.11.2009 року вона перебувала з відповідачем у трудових відносинах:

- з 03.02.2006 року по 18.10.2006 року працювала інженером бюро з удосконалення пічного обладнання відділу головного енергетика відділу ВАТ Дніпротяжмаш;

- з 18.10.2006 року по 01.06.2007 року начальником бюро з удосконалення пічного обладнання відділу головного енергетика;

- з 01.06.2007 року по 06.08.2007 року - начальником бюро енергетичного відділу головного енергетика;

- з 06.08.2007 року по 28.12.2007 року виконуючою обов'язки заступником головного енергетика з енерговикористання;

- з 28.12.2007 року по 23.10.2008 року - заступником головного енергетика з енерговикористання;

- з 23.10.2008 року по 24.02.2009 року - виконуючою обов'язки начальника чугуноливарного цеху;

- з 24.02.2009 року по 24.03.2009 року - виконуючою обов'язки заступника комерційного директора;

- з 24.03.2009 року по 24.03.2009 року - виконуючою обов'язки заступника комерційного директора;

- з 24.03.2009 року - переведена на посаду заступника генерального директора з управління енергоресурсами ВАТ Дніпротяжмаш.

Наказом №2082 від 02.11.2009 року позивачка була звільнена з підприємства за власним бажанням з 04.11.2009 року.

Із жовтня 2008 року по листопад 2009 року, тобто протягом 14 місяців, позивачці не виплачувалась частина заробітної плати, в результаті чого склалася заборгованість у розмірі 31 678 грн. 05 коп.. Із дня звільнення та до теперішнього часу відповідач дану заборгованість по заробітній платі не сплатив, у зв'язку з чим в силу ст.117 КЗпП України, з нього підлягає стягненню компенсація в розмірі 4 614 грн. 29 коп. (з 05.11.2009 р. по 23.11.2009 р.). Окрім цього, відповідно до Постанови КМУ №1427 від 20.12.1997 року на її користь підлягає стягненню компенсація частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, що складає 1 124 грн. 71 коп..

У судовому засіданні позивачка позов підтримала та надала пояснення, аналогічні викладеним у позові та додатково пояснила, що з 01.10.2008 року по день звільнення 04.11.2009 року їй припинено частково або повністю виплату частини заробітку - надбавки ІТР, без попередження у встановленому трудовим законодавством порядку. Роботодавцем було в односторонньому порядку змінено умови оплати праці. До 01.08.2008 року, тобто за два місяці до 01.10.2008 року, в колективному договорі не було зафіксовано погіршення умов оплати праці та позивачку про це попереджено не було. Надбавка ІТР призначалася фіксовано при прийомі працівника на роботу в межах норм фонду робочого часу без урахування трудових успіхів працівника і фактично є основною заробітною платою.

Представник відповідача проти позову заперечував та суду пояснив, що позовні вимоги є підставними, оскільки на протязі вказаного позивачкою періоду з жовтня 2008 року по листопад 2009 року вона постійно отримувала заробітну плату, з претензіями та скаргами стосовно невиплати їй заробітної плати до адміністрації заводу не зверталася. Під час звільнення з ОСОБА_1 було повністю проведено розрахунок відповідно до ст.47 КЗпП України.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 перебувала з ВАТ Дніпротяжмаш(на даний час Публічне акціонерне товариство Дніпротяжмаш), у трудових відносинах з 03.02.2006 року по 04.11.2009 року. Спочатку була прийнята на посаду інженера бюро з удосконалення пічного обладнання відділу головного енергетика відділу ВАТ Дніпротяжмаш, а в подальшому неодноразово призначалася (переводилася) на інші посади.

З 23.10.2008 року по 24.02.2009 року позивачка була призначена (переведена) виконуючою обов'язки начальника чугуноливарного цеху;

- з 24.02.2009 року по 24.03.2009 року - виконуючою обов'язки заступника комерційного директора;

- з 24.03.2009 року по 24.03.2009 року - виконуючою обов'язки заступника комерційного директора;

- з 24.03.2009 року - переведена на посаду заступника генерального директора з управління енергоресурсами ВАТ Дніпротяжмаш.

Наказом №2082 від 02.11.2009 року ОСОБА_1 була звільнена з підприємства за власним бажанням із 04.11.2009 року. 05.11.2009 року з нею було проведено розрахунок та виплачено 5 410,86 грн.

Починаючи з 01.10. 2008 року, та по 04.11.2009 року позивачці не виплачувалась частина заробітної плати, що складається з надбавки ІТР. Попередження про зміну умов оплати праці позивачці не надходило, зміни до колективного договору відповідачем не вносилися.

Згідно з наказом №285-отр від 29.07.2005 року, на ВАТ Дніпротяжмашз 01.07.2005 року введено в дію Положення про встановлення персональних надбавок до посадових окладів керівникам та спеціалістам підприємства. На час прийняття позивачки на роботу її заробітна плата складалася із посадового окладу та надбавки ІТР, що призначалася фіксовано при прийомі працівника на роботу в межах норм фонду робочого часу без урахування трудових успіхів працівника і фактично є основною заробітною платою.

Відповідно до ч.4 ст.97 КЗпП України власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Згідно зі ст.103 КЗпП України про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.

Наказом №762-ОТиЗ від 28.10.2008 року встановлені (зменшені до 50%) починаючи з 28.12.2008 року тарифні ставки для оплати праці працівникам та посадові оклади керівникам, спеціалістам та службовцям від раніше встановлених; встановлено з 01.11.2008 року персональні надбавки керівникам, спеціалістам та службовцям у розмірі 50% від раніше встановлених.

Відповідно до п.3 Наказу №810-ОТиЗ від 17.11.2008 року Про зміну в організації виробництва та оплати праці робітникам підприємства, на даному підприємстві змінено систему та розмір оплати праці. Як пояснив у судовому засідання представник відповідача, до колективного договору дані зміни не вносилися.

Як вбачається із наданих до справи розрахунків виплати позивачці заробітної плати, починаючи з 01.10.2008 року їй систематично до дня звільнення безпідставно не виплачувалась частина заробітної плати, на день звільнення загальна сума заборгованості становить 31 578 гривень 05 копійок.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивачки ОСОБА_1 вищевказану суму невиплаченої заробітної плати та 1124 гривні 71 компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати.

В іншій частині позову суд вважає відмовити через відсутність підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з Публічного акціонерного товариства Дніпротяжмаш підлягає стягненню 327 гривень 02 копійки судового збору на користь держави.

Керуючись ст.ст.11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 97, 103 116, 117, 232 КЗпП України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Дніпротяжмашпро стягнення недоплаченої заробітної плати, - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Дніпротяжмашна користь ОСОБА_1 недоплачену заробітну плату в розмірі 31 578 гривень 05 копійок, 1124 гривні 71 компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати, а всього 32 702 (тридцять дві тисячі сімсот дві) гривні 76 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Дніпротяжмаш327 гривень 02 копійки судового збору на користь держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя: