Справа № 2-4711/11
№ 2/0427/1704/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2012 рокуНовомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Білик О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на майно, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами за № 17а по вул..Стадіонній в м.Новомосковську та визнати за ним право власності на зазначений обєкт нерухомості.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що з 2001 року він постійно проживає в будинку за № 17а по вул.Стадіонній в м.Новомосковську. Зазначений будинок, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 22.11.1989 року державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, належав ОСОБА_4

Остання доручила своїй доньці ОСОБА_2 підготувати всі необхідні документи та укласти договір купівлі-продажу зазначеного житлового будинку, про що видала відповідну довіреність. Сторони, маючи намір укласти договір купівлі-продажу будинку вичинили всі необхідні дії, в тому числі 06.09.2001 року ОСОБА_2 передоручила позивачу вчиняти всі дії, повязані з відчуженням будинку, а позивач передала останні 1000 доларів США за придбаний обєкт нерухомості. В 2003 році позивач зареєструвалася в будинку, безперешкодно ним користується, в 2005 році на імя дружини позивача була видана довіреність від імені власника будинку на розпорядження майном. Однак, підготовка документів до продажу будинку затягнулася, а 14.06.2006 року ОСОБА_4 померла, в звязку з чим не відбулося нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу. Між тим, ОСОБА_1 зазначає, що між сторонами відбулося повне виконання умов договору купівлі-продажу, тому, посилаючись на вимоги ст.ст. 47, 224-227 ЦК України, в редакції 1963 року, а також на вимоги Закону України «Про власність», що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку за № 17а по вул.Стадіонній в м.Новомосковську та визнати за ним право власності на придбане нерухоме майно..

В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, одночасно позов підтримав, просить задовольнити у повному обсязі.

В судове засідання відповідач не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнала.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок з надвірними побудовами за № 17-а по вул. Стадіонній в м.Новомосковську являється власністю ОСОБА_4, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 22.11.19879 року державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 та зареєстроване в реєстрі за № 1584 (а.с. 8).

ОСОБА_4 померла 14 червня 2006 року, про що свідчить свідоцтво про її смерть (а.с. 5).

Суд бере до уваги надані позивачем довіреності ОСОБА_2, яка діяла від імені ОСОБА_4 щодо надання повноважень ОСОБА_1 та ОСОБА_5 продавати, подарувати, обміняти належний ОСОБА_4 жилий будинок за № 17-а по вул.Стадіонній в м.Новомосковську (а.с. 6-7), однак у відповідності до ст.. 224 ЦК України, в редакції 1963 року, на яку позивач посилається, як на підставу свого позову, за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ч.1 ст. 227 ЦК України (1963 року), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

Згідно ч.2 ст. 47 ЦК України (1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Аналізуючи викладене суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, однак підлягає задоволенню з інших підстав.

При цьому слід звернути увагу на те, що видані довіреності не можуть бути письмовим доказом того, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 був укладений письмовий договір купівлі-продажу, який можливо було б визнати дійсним в судовому порядку.

Між тим, у відповідності до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно, а п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України зазначає, що правила ст. 344 ЦК України поширюються також у випадках, коли володіння почалося за три роки до набрання чинності ЦК України.

В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що ОСОБА_1 з 2001 року безперешкодно заволодів нерухомим майном, що належало ОСОБА_4, та продовжує відкрито, постійно ним володіти, що дає суду підстави визнати позивача власниками нерухомого майна, з підстав, зазначених в ст. 344 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 130, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 344 ЦК України, 47, 224-227 ЦК України, в редакції 1963 року, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами № 17-а по вул.Стадіонній в м.Новомосковську Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд в десятиденний термін після його проголошення.

Суддя Сорока О.В.