Справа № 2218/7614/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2012

Хмельницький міськрайонний суд

в складі : головуючої судді - Салоїд Н.М.,

при секретареві Колісник Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про визнання недійсним договору дарування

в с т а н о в и в :

У березні місяці 2012 року позивач звернулася із позовом до суду, в якій вказала, що 14 червня 2011 року Хмельницьке БТІ надало їй повідомлення із якого дізналась, що крім неї власницею ? частини квартири АДРЕСА_1 є відповідач.

Відповідно до договору дарування вчиненого чоловіком 25 березня 1995 року ОСОБА_3 подарував належну йому ? частину вказаної квартири. Даний договір посвідчено державним нотаріусом Першої Хмельницької нотаріальної контори ОСОБА_4

При укладенні вказаного договору були порушені норми закону, оскільки квартира перебувала у спільній сумісній власності її та ОСОБА_3, який помер 23.11.1997 року, про вчинення договору не знала та письмової згоди на його укладання не давала. Відповідно до вимог статті 23 Кодексу про шлюб та сім»ю, яка діяла на час вчинення правочину, згода другого подружжя на відчуження спільного майна подружжя, що потребують обов»язкового нотаріального посвідчення, повинна бути висловлена у письмовій формі.

Такої згоди на укладання правочину вона не давала, тому нотаріус порушила норми закону, тому просить визнати договір дарування недійсним.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просить їх задоволити. Суду пояснила, що при отриманні повідомлення БТІ вона взнала про порушення свого права, відповідно її чоловік не мав права дарувати належнц йому ? частину квартири за №78 по вулиці Зарічанській, 4 у м. Хмельницькому. Просить визнати недійсним договір із викладених підстав.

Представник відповідача заявленого позову не визнала, посилається на те, що право позивача є непорушеним, а ОСОБА_3 належним чином розпорядився своєю часткою у квартирі та згода позивача на вчинення договору дарування відповідно до вимог Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України на час посвідчення правочину не потрібна. З означених підстав просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доводи позивача, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом достовірно установлено, що відповідно до договору дарування посвідченого державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори 25 березня 1995 року ОСОБА_5 подарував, а його невістка ОСОБА_6., яка діяла від імені неповнолітньої доньки ОСОБА_2 прийняла у дар ? частину квартири за № 78 загальною площею 47,4 кв.м. по вулиці Зарічанській у будинку під номером 4 у м. Хмельницькому. Означений правочин було зареєстровано у передбаченому законом порядку та за ОСОБА_7 25.06.1993 року та остання стала власником ? частини спірної квартири.

Вказана квартира відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації Хмельницької міської адміністрації 25 червня 1993 року належала на праві спільної сумісної власності кожному із співвласників у рівних частках по ? її частині. Вказані обставини підтверджуються повідомленням Хмельницького БТІ за №643537 від 14.06.2011 року.

Відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції за №18/5 від 14.06.1994 року, яка діяла на момент посвідчення правочину нотаріусом Першої державної Хмельницької нотаріальної контори, і яка втратила чинність 03.03.2004 року пунктом 40 глави 1 розділу «Посвідчення угод про відчуження частки майна в спільній власності» власності зазначено, що у тих випадках, коли один із учасників спільної часткової власності продає належну йому частку в спільній частковій власності сторонній особі, нотаріус повинен впевнитись про повідомлення інших учасників спільної часткової власності про свій намір із зазначенням ціни та інших умов. При посвідченні договорів довічного утримання, дарування, міни частини майна правила цього пункту не застосовуються.

Відповідно до вимог частини 2 статті 23 КПШС України, яка діяла на момент вчинення правочину, лише для вчинення угод по відчуженню спільного майна подружжя, згода другого із подружжя має бути виражено в письмовій формі. Однак в даному випадку чоловік позивача дарував належну йому частку, тому її письмова згода на вчинення цієї угоди законом не передбачена.

Підстав для визнання вчиненого правочину ОСОБА_5 щодо дарування належної йому на праві власності ? частини квартири АДРЕСА_1 позивач не навела, а суд відповідно таких не встановив.

Вчинений правочин відповідав закону на момент його вчинення, тому слід у задоволенні позову відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,60,83, 84, 212, 215 ЦПК України, ст. 203 Цивільного кодексу України, суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування недійсним відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з часу проголошення рішення суду до Апеляційного суду Хмельницької області.

Суддя :