АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2012 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді-Костюченко Н.Є.

суддів - Осіяна О.М., Максюта Ж.І.

при секретарі - Біленькій О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Володимирської сільської ради - про визнання права власності на спадкове майно; за позовом ОСОБА_3 до Володимирської сільської ради - про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2010р. в частині, в якій його позов залишено без задоволення, посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення норм матеріального закону, неврахування його доказів та доводів.

У первісному позові, пред*явленому матір*ю позивача- ОСОБА_6, померлою під час розгляду справи, вона, а потім правонаступник - ОСОБА_2 просив визнати за ним право власності в порядку спадкування на домоволодіння АДРЕСА_1, яке успадкувала його мати за заповітом від ІНФОРМАЦІЯ_2. після смерті у ІНФОРМАЦІЯ_1 її вітчима ОСОБА_4.

ОСОБА_5- син ОСОБА_4- у своєму позові просив визнати за ним право власності на вказаний будинок, визнаючи, що знав про складений батьком заповіт на ОСОБА_6, що він спадщину не приймав, однак, поскільки майно залишилось до цього часу не успадкованим, просив задовольнити його позов.

Рішенням суду обидва позови залишені без задоволення.

ОСОБА_5 рішення не оскаржив і воно в частині відмови йому у позові вступило в законну силу.

Апеляційний суд вважає, що рішення в частині відмови у позові ОСОБА_2 повинне бути скасоване з ухваленням нового рішення про його задоволення, виходячи із наступного.

Матеріалами справи встановлено, що спадкове домоволодіння АДРЕСА_1 належало ОСОБА_4, який ІНФОРМАЦІЯ_2 заповідав його ОСОБА_6 і помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відмовляючи у позові про визнання права на спадкове майно, суд виходив з того, що мати позивача-ОСОБА_6 у встановлений законом 6-місячний строк не прийняла спадщину. Однак такий висновок протирічить вимогам закону та ґрунтується на неповно досліджених матеріалах справи.

Згідно вимог ст.,549 ЦКУ-1963року, що діяла на час виникнення спірних правовідносин,- визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Із матеріалів справи, а саме, довідки виконкому Володимирської сільради Томаківського району, фотографій, ощадної книжки вбачається, що після смерті ОСОБА_4 залишилась його хвора дружина, яку доглядала ОСОБА_6, проживаючи у спірному будинку, та яку остання та її чоловік, тобто батьки позивача, похоронили; ОСОБА_6 отримала ощадну книжку ОСОБА_4 та знімала з неї грошові кошти; насаджала та доглядала за садом, городом.

Зазначені обставини суд залишив без уваги і не дав їм правову оцінку, а взяв за основу пояснення свідків з боку відповідача, зацікавленого у спірній земельній ділянці, про що пояснив його представник в апеляційній інстанції, в той час як пояснення свідків не узгоджуються із іншими письмовими доказами.

Наведене свідчить про фактичне прийняття спадщини матір*ю позивача, а тому за ним, як єдиним спадкоємцем, таким, що ввівся у спадок після смерті матері шляхом залучення його у 6-місячний строк до участі у справі як правонаступника, повинне бути визнане право власності на спадковий будинок.

З наведених підстав рішення підлягає скасуванню, позов задоволенню.

Керуючись ст.ст. 307,309 пп.1, 3,4ч.1ЦПК України, апеляційний суд -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу - задовольнити.

Рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2010р. -в частині відмови у позові ОСОБА_2 - скасувати.

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, а саме: житловий будинок А з господарськими будовами- сараї А-1, В, літню кухню Б, вбиральню Г, паркан №1, замощення І після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, померлої-ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення чинне з моменту проголошення, може бути оскаржене у 20-денний строк у касаційному порядку.

СУДДІ