Справа №
Провадження №22-ц-2356/12
22-ц/1090/2548/12 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Категорія36Доповідач у 2 інстанціїОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 квітня 2012 року

м. КиївКолегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_3,
суддів:

за участю секретаря:ОСОБА_2, ОСОБА_4,

ОСОБА_5,розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 14 лютого 2012 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Бородянської районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2010 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом, який обґрунтовувала тим, що 15 березня 2010 року померла її мати ОСОБА_9, яка відповідно до заповіту від 15 серпня 1995 року заповіла все своє майно відповідачу ОСОБА_7, але зважаючи на її спосіб життя, порушення її психіки, неадекватну поведінку, стан її здоровя, характер захворювань, її вік, вважала, що ОСОБА_9, на момент складення заповіту не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. В звязку з чим, просить суд визнати недійсним заповіт ОСОБА_9 від 15 серпня 1995 року посвідчений Бородянською районною державною нотаріальною конторою на користь ОСОБА_7 Визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину належного померлій ОСОБА_9 майна, а саме, - квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 14 лютого 2012 року у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, через невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права. В обґрунтування своїх доводів апелянт зазначив, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки медичній документації ОСОБА_9 та висновку експерта за результатами досліджень при проведенні посмертної судово-психіатричної експертизи, чим порушив норми ст. 57 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції, виходив з того, що доводи позивача та надані ним докази про те, що ОСОБА_9 під час складання заповіту не розуміла значення своїх дій не є безспірними.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитись з зазначеними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 15 березня 2010 року померла ОСОБА_9, яка за свого життя, а саме 15 серпня 1995 року склала заповіт, який був посвідчений Бородянською районною державною нотаріальною конторою. Зі змісту заповіту вбачається, що ОСОБА_9 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, за яким належну їй на праві власності квартиру № 212, що знаходиться в селищі Бородянка, Київської області по вул. Паркова 2 заповідає своєму онукові ОСОБА_7.

Позивач відповідно до норм ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги.

Згідно акту №183 посмертної судово-психіатричної експертизи від 30 листопада 2011 року ОСОБА_9 станом на 15 серпня 1995 року страждала на органічні розлади особистості. Зважаючи на свої вікові можливості, наявні захворювання та психічний стан ОСОБА_9 в момент складання заповіту 15 серпня 1995 року могла лише не в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Рекомендується визнати її станом на 15 серпня 1995 року обмежено дієздатною.

Таким чином судом встановлено, що відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи, ОСОБА_9 на момент посвідчення заповіту за станом свого здоровя відповідала стану обмежено дієздатної особи, що у відповідності до вимог ч. 2 ст. 37 ЦПК України давало їй можливість самостійно вчиняти лише дрібні побутові правочини, складання та підписання заповіту до яких не відноситься.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 225 ЦК України - правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Приймаючи до уваги наведе, колегія суддів приходить до висновку, що заповідач під час підписання та посвідчення заповіту від 15 серпня 1995 року перебувала у такому стані, коли не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними, а відтак висновки суду першої інстанції щодо необхідності відмови в задоволенні позову не відповідають обставинам справи, в звязку з чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 14 лютого 2012 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_6 до Бородянської районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати недійсним заповіт ОСОБА_9 від 15 серпня 1995 року складений на користь ОСОБА_7 та посвідчений Бородянською районною державною нотаріальною конторою, який зареєстрований в реєстрі № 3531.

Визнати за ОСОБА_6 в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину належного померлій ОСОБА_9 майна, а саме, - квартири АДРЕСА_1.

Рішення апеляційного суду набуває законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Яворський М.А.

Судді: Кашперська Т.Ц.

ОСОБА_2