АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/3606/2012 Номер провадження 22-ц/1690/3606/2012Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж.О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2012 року м. Полтава

Колегія судців судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Обідіної О.І.

Суддів : Бутенко С.Б., Панченка О.О.

При секретарі: Герасименко Т.В.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 серпня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою і виселення та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 і ОСОБА_3, треті особи: приватні нотаріуси ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та про витребування квартири,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 серпня 2012 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі- продажу квартири АДРЕСА_1, який був укладений 15 жовтня 2009 року та про витребування спірної квартири і повернення її у володіння ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні спірною квартирою та виселення без надання іншого жилого приміщення задоволено.

Усунуто ОСОБА_3 перешкоди у користуванні квартирою №25 по вул.. Перемоги ,7 у м Кременчуці та виселено ОСОБА_2 із неї без надання іншого житлового приміщення.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 укладений між ним та ОСОБА_4 недійсним. Зокрема вказує на те, що спірний договір було укладено внаслідок обману, він не отримував коштів за квартиру та з моменту укладання договору - 15 жовтня 2009 року продовжує проживати у квартирі, сплачуючи комунальні послуги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, що зявились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає, за таких обставин.

Відповідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно п.1 ч.І ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

По справі встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 15 жовтня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_5, ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_4 купив квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 30,27 кв.м. за 42760 грн.

У пункті 11 договору купівлі-продажу вказано, що текст договору сторонами прочитаний. Зміст, значення та наслідки угоди розяснені і відповідають намірам сторін. Договір не носить характеру уявного та удаваного правочину. Продаж здійснено продавцем за доброю волею, без будь-яких погроз, примусу чи насильства, як фізичного чи. морального. Спірний договір було підписано ОСОБА_2 власноруч, про що останній підтвердив в суді першої інстанції.

Прохаючи визнати договір купівлі-продажу квартири недійсним внаслідок обману, ОСОБА_2 вказував на введення його в оману зі сторони та умислу ОСОБА_7 Зазначає, що в нотаріальній конторі мав укласти договір застави належної йому квартири як гарантію виконання зобов»язань ОСОБА_7 перед кредитором ОСОБА_4

Відповідно до ч.І ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 ЦК України), такий правочин визнається судом недійсним.

За змістом ч.І ст. 229 ЦК України істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обовязків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не було доведено обставини , на які він посилався як на підставу своїх вимог.

З вказаним висновком погоджується колегія суддів з наступних підстав.

За змістом ст. 10, 60 ЦПК України на сторони покладено обов»язок доводити обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як роз»яснено в Постанові Пленуму ВСУ №9 від 06.11.2009 р. «Про судову ^практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Ознакою такого обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Сам факт обману, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, наявність умислу в діях відповідача повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Зазначені обставини , згідно до вимог ст. 179 ЦПК України, і повинен був довести позивач.

Проте, останнім не було надано суду належних та допустимих доказів , які б свідчили про ведення його в оману покупцем ОСОБА_4

Натомість , ОСОБА_2 зазначає, що такий обман допустив його знайомий ОСОБА_7, який запевнив, що буде укладатись договір застави квартири, а не договір купівлі-продажу. Покладаючись на порядність останнього , він не пересвідчився в правовій природі договору купівлі-продажу та підписав його фактично не читаючи.

Між тим, ОСОБА_7 стороною договору не являється і до нього ніяких вимог позивачем не предявлено.

В апеляційній інстанції ОСОБА_2 пояснював, що ніяких відносин з ОСОБА_4 він не мав, знайомий з ним не був, оскільки питання укладання договору застави він обговорював з ОСОБА_7, а не з ОСОБА_4 , який повинен був надати останньому грошову позику під його квартиру.

Зазначені обставини свідчать , що фактично в оману щодо правової природи договору позивача ввів не відповідач ОСОБА_4 як покупець квартири , а ОСОБА_7

Вірно встановивши обставини та давши належну оцінку доказам по справі , суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції, фактично містить посилання на обставини, яким місцевий суд дав вірну правову оцінку.

Посилання на встановлений рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 15.11.2011 року факт шахрайських дій зі сторони ОСОБА_7 та приватного нотаріуса ОСОБА_5, колегія судців не приймає до уваги , оскільки в розумінні ст. 61 ЦПК України ці обставини не мають преюдиціального значення , були встановлені по іншій справі, щодо інших осіб.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. 303,308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 серпня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів в касаційному порядку.

Судді: