справа №2010/2-1514/11
провадження №2/2010/337/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2012 року Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - Жорняк О.М.

за участю секретаря судового засідання - Веріженко А.Ф.

прокурора Муха А.І.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Дергачі справу за позовом заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі: Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області до ОСОБА_2, третя особа управління Держкомзему в Дергачівському районі Харківської області, про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку , скасування державної реєстрації та повернення земельної ділянки,суд

В С Т А Н О В И В:

Заступник прокурора Харківської області в інтересах держави в особі: Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області звернувся з позовом до ОСОБА_2, третя особа управління Держкомзему у Дергачівському районі Харківської області про визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації та повернення земельної ділянки.

В обґрунтування позову прокурор зазначив, що згідно зі ст.ст. 13, 14 Конституції України земля та її надра є об'єктами права власності Українського народу, від імені якого право власності здійснюють органи державної влади і місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України і Законами України.

Відповідно до абзацу 7 п. 12 Прикінцевих положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів -відповідні органи виконавчої влади.

Прокуратурою Харківської області проведена перевірка дотримання вимог земельного законодавства України під час передачі Черкасько-Лозівською сільською радою Дергачівського району у власність земельних ділянок.

Встановлено, що Черкасько-Лозівською сільською радою 06.05.2008 року на XXVI сесії V скликання питання щодо передачі у приватну власність земельної ділянки, площею 0,1870 га, по вул. Архітекторів, 10 у с. Черкаська Лозова - не вирішувалося. Рішення щодо передачі ОСОБА_2 у приватну власність зазначеної земельної ділянки Черкасько-Лозівської сільської радою не приймалося. Вказане підтверджується протоколом засідання XXVI сесії V скликання Черкасько-Лозівської сільської ради, листом Черкасько-Лозівського сільського голови від 25.09.2009 року № 01-00/180 на вимогу прокуратури Дергачівського району від 17.09.2009 року № 37090039.

Державний акт серії ЯД № 032613 на право власності на земельну ділянку, площею 0,1870 га, виданий ОСОБА_2, зареєстрований 12.03.2008 року за №26 у Дергачівському районному відділі Харківської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру".

Вищевикладені порушення чинного законодавства свідчать про незаконність та протиправність набуття відповідачем права власності на зазначену земельну ділянку по вул. Архітекторів, 10 в с. Черкаська Лозова Дергачівського району (кадастровий номер №:00:000:1759).

В результаті протиправних дій посадових осіб сільської ради порушено інтереси держави в особі Черкасько-Лозівської сільської ради, яка є власником земельної ділянки комунальної власності відповідно до ст. 83 та п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України.

Прокурор позовну заяву підтримав в повному обсязі, та наполягав на задоволені позову.

Представники Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району та управління Держкомзему у Дергачівському районі Харківської області в судові засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Представник ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що даний позов є необґрунтованим та безпідставним.

Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Рішенням ХХХVI сесії V скликання від 01.02.2008 року Черкасько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області затверджено проект відводу земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та передано безоплатно у приватну власність вказану земельну ділянку та зобов'язано виготовити Державний акт на право приватної власності на землю та, отримавши земельну ділянку у приватну власність, використовувати її за цільовим призначенням.

Вказане рішення на цей час є чинним, питання щодо визнання його недійсними чи про його скасування ніким не ставилося.

На виконання цих рішень відповідачем були отримані узгодження, погодження, необхідні довідки і висновки та 12 березня 2008 року відповідач отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку.

Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог та представник відповідача, як на підставу своїх заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних мотивів.

Відповідно до ст. ст. 3, 11 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та вирішенні питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 12 Розділу X Перехідних положень ЗК України, до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзацах другому та четвертому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Земельна ділянка площею 0,1870 га кадастровий номер :00:000:1759 розташована за адресою с. Черкаська Лозова, вул. Архітекторів, 11. Повноваження щодо розпорядження зазначеною земельною ділянкою відповідно до чинного законодавства здійснює Черкасько-Лозівська сільська рада Дергачівського району Харківської області

Згідно із положеннями глави 5 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд

встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На виконання зазначених вище вимог позивач - Заступник прокурора Харківської області на обґрунтування своїх позовних вимог належних та допустимих доказів суду не надав.

У позовній заяві Заступник прокурора Харківської області посилається на результати позачергової перевірки Управління держкомзему у Дергачівському районні. Дане посилання безпідставне та необґрунтоване. Позапланова перевірка Управління Держкомзему у Дергачівському районі відбулася з порушенням вимог Порядку планування та проведення перевірок з питань здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, затвердженого Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 312 від 12.12.2003 року. В п. 4.1. даного Порядку зазначено, що державні інспектори проводять перевірки стану дотримання земельного законодавства в присутності власників земельних ділянок чи землекористувачів або уповноважених ними осіб. У разі відсутності при перевірці власника чи землекористувача або уповноважених ними осіб перевірка проводиться за наявності двох свідків. Пункт 5.5. Порядку встановлює, що акт підписується державним інспектором (інспекторами), який (які) проводить (проводять) перевірку, представником юридичної особи чи фізичної особи, що використовують земельні ділянки, свідками (за їх наявності). Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, на який посилається позивач не містить ані підпису, ані двох свідків, а отже позапланова перевірка з питань дотримання вимог земельного законодавства проводилася без дотримання вищезазначених вимог.

Згідно з п. 4.2. Порядку, при проведенні перевірки державний інспектор: установлює особу,яка є власником земельної ділянки чи землекористувачем; при встановленні факту зміни власника чи користувача об'єкта нерухомості уживає заходів для з'ясування особи фактичного власника чи користувача; установлює правомірність використання земельних ділянок іншими землекористувачами, яким вони не надані у власність чи користування; перевіряє наявність документів, що посвідчують право власності чи право користування земельною ділянкою; перевіряє дотримання режиму використання земельної ділянки відповідно до цільового призначення; уточнює відповідність місця розташування та меж земельної ділянки, мір ліній, визначених у документах, які посвідчують право користування земельною ділянкою, фактичним мірам ліній на місцевості. Нічого з переліченого державним інспектором Управління Держкомзему у Дергачівському районі здійснено не було, тому є всі підстави вважати, що перевірка була фіктивною, неповною, здійсненою з порушенням вимог законодавства.

В п. 4.3. Порядку встановлено, що при виявленні порушення земельного законодавства державний інспектор: обстежує земельну ділянку і встановлює, чи завдана юридичними чи фізичними особами шкода земельним ресурсам унаслідок їхньої господарської та іншої діяльності.

Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства складений без фактичного виїзду на місцевість, адже уточнення відповідності місця розташування меж земельної ділянки, мір ліній, визначеним у документах, які посвідчують право користування земельною ділянкою, фактичним мірам ліній на місцевості і обстеження земельної ділянки не було проведено і зафіксовано в ОСОБА_1 перевірки.

ОСОБА_3 перевірки дотримання вимог земельного законодавства складено з порушенням вимог п. 5.6. Порядку, в якому зазначено, що в ОСОБА_3 наводиться план-схема місця розташування земельної ділянки (схематичний абрис чи викопіювання з картографічних матеріалів планів земельної ділянки з прив'язкою до місцевості та зазначенням суміжних землекористувачів). На плані-схемі вказується загальна площа земельної ділянки та площа, на якій виявлено порушення (забруднення, самовільне зайняття тощо).

План-схема земельної ділянки, яка є додатком до позову та знаходиться в матеріалах справи, та складена у ході перевірки Управління Держкомзему у Дергачівському районі схема не містить прив'язки до місцевості, зазначення суміжних землекористувачів, загальної площі земельної ділянки та площі, на якій виявлено порушення, що ще раз підтверджує фіктивність зазначеної перевірки, яка фактично не відбувалася на місцевості. Тому відсутні будь-які докази того, що земельна ділянка, яка належить на праві власності ОСОБА_2, знаходиться у користуванні інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 14 Конституції України, п. 2 ст. 1 ЗК України право власності на землю гарантоване. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені територіальної громади щодо регулювання земельних відносин є прийняття рішення сесії ради. Вказане рішення про передачу у власність відповідачу надавалось. На підставі цього рішення була розпочата процедура оформлення права власності.

Таким чином, державний акт є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, а тому вимога про визнання державного акту недійсним є похідною й залежить від доведеності незаконності самого рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого видано оспорюваний державний акт.

Доказів того, що земельна ділянка відповідачем одержана неправомірно, не має. В наявності є виражена воля органу місцевого самоврядування розпорядитися земельною ділянкою взагалі -шляхом надання її у власність відповідачу. Тому викладені в позову обставини не можуть розцінюватися як достатня правова підстава для припинення права власності.

Відповідно до ст. 140 ЗК України, підставами припинення права власності на земельну ділянку є добровільна відмова власника від права на земельну ділянку, смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця, відчуження земельної ділянки за рішенням власника, звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора, відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб, конфіскація за рішенням суду, не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк. Жодної із перелічених підстав в даній справі не існує.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЗК України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку крім випадків передбачених вищезазначеною статтею.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1, 2 ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази, які б підтверджували правову позицію позивача. В змісті позову позивач посилається на ОСОБА_3 перевірки, але крім того, що було зазначено вище щодо оформлення ОСОБА_3, вказаний ОСОБА_3 навіть не містить печатки, що ставить під сумнів його юридичну силу.

Таким чином, зміст позовної заяви і позовні вимоги прокурора - необґрунтовані, оскільки вони не підтверджені доказами, хоча, керуючись принципом змагальності сторін, ст. 10 ЦПК, Прокурор повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Прокурором не надано належних та допустимих доказів для скасування державного акта на право власності на земельну ділянку відповідача.

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували обґрунтованість позовних вимог.

На підставі ст. ст. 316, 321, 328 ЦК України, ст. ст. 1, 38, 116, 140, 153 ЗК України, ст. ст. 14, 19 Конституції України суд, керуючись ст. ст. 3, 5, 10, 11, 58, 59, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області до ОСОБА_2, третя особа управління Держкомзему в Дергачівському районі Харківської області, про визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації та повернення земельної ділянки відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку в судову палату по цивільним справам апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. М. Жорняк