У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2012 року Рівненський міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М. при секретарі - Жижчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне скаргу Товариства Обмеженою Відповідальністю «Рівнетеплоенерго» на дії державного виконавця,-

встановив:

В Рівненський міський суд з скаргою на дії державного виконавця звернулось Товариство з Обмеженою Відповідальністю «Рівневтеплоенерго».

В судовому засіданні представник скаржника скаргу повністю підтримав, просить суд її задоволити з підстав, викладених в скарзі та постанову державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_1 від 02 листопада 2012 року за №ВП №35016979 про відмову у відкритті виконавчого провадження скасувати; визнати дії державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_1 по відмові у відкритті виконавчого провадження за судовим наказом Рівненського міського суду від 13 серпня 2012 року за №1715/12432/12 неправомірними; зобовязати державного виконався відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_1 відкрити виконавче провадження за судовим наказом Рівненського міського суду від 13 серпня 2012 року за №1715/12432/12.

В судовому засіданні державний виконавець відділу ДВС просить суд відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що скарга не підлягає до задоволення

Судом встановлено, що 13 серпня 2012 року Рівненським міським судом було винесено судовий наказ №1715/12432/12 за заявою Товариства з Обмеженою Відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання.

02 листопада 2012 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_1 було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті де провадження виконавчого документу) по виконанню судового наказу №1715/12432 виданого Рівненським міським судом 20 вересня 2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Рівнетеплоенерго» заборгованість за надані послуги з теплопостачання в розмірі 1955,36 грн., інфляційні витрати в розмірі 174,85 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 77,92 грн. та судовий збір в сумі 107,30 грн., всього 2315,43 грн., оскільки виконавчий документ не відповідає вимогам п.З ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме не вказано індивідуальний номер боржника або номер і серія паспорта боржника.

Відповідно до змін до Закону України «Про виконавче провадження» від 08 серпня 2012 року, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження якщо виконавчий документ предявлений до виконання, не відповідає вимогам, що передбачені ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище власне імя та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходженні (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) ідентифікаційний код субєкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржник для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України. У даному виконавчому документі відсутні такі відомості, як індивідуальний ідентифікаційний номер боржника.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач має право на звернення до суду, який видав виконавчий документ, про приведення виконавчого документа у відповідність із вимогами ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.2 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», у заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач вправі зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, місцезнаходження його майна тощо), а також шляхи отримання ним коштів, стягнутих з боржника.

Відповідно до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обовязкових платежів (далі Державний реєстр), який створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які зобовязані сплачувати податки, збори, інші обовязкові платежі до бюджетів та внески до державних цільових фондів у порядку і на умовах, що визначаються законодавчими актами України, фізичні особи, які є платниками податків, зобовязані зареєструватися у Державному реєстрі з моменту виникнення обєкта картки фізичної особи - платника податків та інших обовязкових платежів, до якої вносяться такі дані, як: прізвище, ім»я та по-батькові, дата і місце народження місце проживання, місце основної роботи, види сплачуваних податків та ін. обовязкових платежів. На підставі одержаних даних Державна податкова адміністрація України налає фізичним особам ідентифікаційний номер.

До державного реєстру не вноситься інформація про осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляється від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні органи.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків вказано, що ідентифікаційний номер Державного реєстру є обовязковим для використання підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності в разі укладення цивільно-правових угод, предметом яких є обєкти оподаткування та щодо яких виникають обовязки сплати платежів.

Стаття ст.55 Закону України «Про виконавче провадження» трактує собою мету забезпечення виконання рішення суду, однак при формуванні постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження слід зазначати дату народження боржника або його ідентифікаційний номер, оскільки однією з обовязкових даних, що вносяться до Єдиного реєстру у органі ДВС є повне найменування стягувача та боржника їх адреси, і у разі наявності -ідентифікаційний номер фізичної особи - платника податків або ідентифікаційний код за ЄДРПОУ для юридичних осіб (відповідно до п.2.2.3 Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень).

Пошук інформації про наявність виконавчих проваджень відносно боржників - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців у Єдиному реєстрі здійснюється за такими реквізитами: найменування боржника юридичної особи або прізвище, імя та по - батькові боржника фізичної особи - підприємця; ідентифікаційний код за Єдиним державним реєстром підприємств і організацій України боржника (для юридичних осіб), а для фізичних осіб - підприємців - ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обовязкових платежів (за його наявності), (пункт 6.3. V редакції наказу Міністерства юстиції України від 25 квітня 2008 року №710/5).

Отже, слова «у разі наявності» слід трактувати, як такі, що застосовуються до фізичних осіб, у яких наявний ідентифікаційний код, а відсутність у боржника ідентифікаційного коду відноситься до осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляються про це відповідні органи.

Що стосується дати народження боржника, слід зауважити, що такі відомості є наявною інформацією для позивача, оскільки при укладенні договору між фізичною особою та, в даному випадку, скаржником вимагається надання наступних документів, таких, як паспорт, ідентифікаційний номер, будинкова книга та свідоцтво на право власності на квартиру. Ідентифікаційний номер боржника, стягувачу потрібен для здійснення грошових операцій, паспорт для засвідчення особи, а інші документи для нарахування боргу у відповідності до «квадратури» квартири. Варто звернути увагу, що позивачу були відомі відомості про дату народження та ідентифікаційний код боржника, як це можна побачити з копій договору та копії будинкової книги. При наявності цих даних у позивача, необхідно повідомляти про них суд до винесення відповідного рішення про стягнення боргу, з подальшим занесенням цих даних до виконавчого документа, який направляється на виконання до органу державної виконавчої служби. В подальшому, наявність відомостей у державного виконавця, що ідентифікують боржника (в даному випадку - дата народження боржника) або можуть сприяти примусовому виконанню, значно прискорить проведення розшуку майна боржника та забезпечить виконання рішення.

У своїй скарзі представник посилається на те, що чинне законодавство не передбачає обовязку скаржника при звернені до суду зазначати ідентифікаційний номер боржника або номер та серію паспорта, оскільки дана інформація є обмеженого доступу. У скаржника є згода боржника на отримання позивачем інформації про нього, оскільки вона надається самим боржником при укладенні договору.

Керуючись ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» позивач у своїй скарзі звертає увагу на те, що державний виконавець зобовязаний прийняти виконавчий документ до виконання і відкрити виконавче провадження, однак в статті присутні слова «у разі якщо цей документ відповідає вимогам цього закону». В даному випадку скаржником порушені вимоги ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі відсутні відомості, які ідентифікують боржника, такі як дата народження та ідентифікаційний код боржника. Ці дані про боржника не вказані і в заяві позивача про прийняття виконавчого листа до виконання.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні представник скаржника свою скаргу не довів, а державний виконавець повністю спростував викладене у скарзі, тому її задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19,26 Закону України Про виконавче провадження», ст.ст.293,296,383-387 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Товариства з Обмеженою Відповідальністю «Рівнетеплоенерго» на дії державного виконавця про скасування постанови державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_1 від 02 листопада 2012 року за №ВП №35016979 про відмову у відкритті виконавчого провадження визнання дії державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_1 по відмові у відкритті виконавчого провадження за судовим наказом Рівненського міського суду від 13 серпню 2012 року за №1715/12432/12 неправомірними; зобовязання державного виконавці Відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_1 відкрити виконавче провадження за судовим наказом Рівненського міського суду від 13 серпня 2012 року за №1715/12432/12 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: