Справа № 2-790/11 Провадження № 22-ц/0290/1073/2012Головуючий в суді першої інстанції:ОСОБА_1
Категорія: 48 Доповідач: Зайцев А.Ю. А. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2012 м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Зайцева А.Ю.,

суддів: Денишенко Т.О., Луценка В.В.,

при секретарі: Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 03.11.2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини в твердій грошовій сумі, -

ВСТАНОВИЛА:

В суд звернулась ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини в твердій грошовій сумі, який мотивований тим, що батьком дитини позивача є відповідач. До досягнення повноліття сина відповідач сплачував аліменти в розмірі 400 гривень. На сьогодні син навчається на першому курсі університету і в звязку з цим потребує матеріальної допомоги, а тому просить стягнути аліменти з відповідача в розмірі 1000 гривень щомісячно.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 03.11.2011 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 400 гривень щомісячно, починаючи з 15.07.2011 року до закінчення ним навчання, але не більше ніж до 23 років та при умові продовження сином навчання.

На рішення суду відповідач подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, а справу направити на новий розгляд, посилаючись на поверховість розгляду справи, однобічність та необєктивність рішення суду.

В судовому засіданні ОСОБА_3 заперечила щодо задоволення апеляційної скарги вказавши, що відповідач матеріальної допомоги не надає.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.1 п.п. 1, 3, 4 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони мають повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться на утриманні позивачки ОСОБА_3

ОСОБА_4 є студентом 1 курсу Вінницького національного медичного університету ім. Пирогова, строк навчання закінчується 01.09.2016 року.

Задовольняючи частково позов та стягуючи з відповідача аліменти в розмірі 400 гривень щомісячно, суд першої інстанції обмежився лише посиланням на ст. 199, 200 СК України.

В той же час, судом першої інстанції залишено поза увагою те, що розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі лише при наявності певних обставин.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Судом першої інстанції не було встановлено та обґрунтовано у рішенні, що відповідач має мінливі доходи, частину доходу отримує в натурі та не наведено і інших обставин в обгрунтування такого визначення аліментів.

Натомість, з матеріалів справи вбачається, що відповідач має постійне місце роботи працює лікарем та отримує відповідну заробітну плату, а також отримує пенсію по інвалідності.

Враховуючи встановлене, судова колегія вважає, що в даному випадку відсутні підстави, щодо застосування ст. 184 СК України та визначенні аліментів у твердій грошовій сумі, а тому рішення суду не є законним, оскільки постановлено з порушенням норм матеріального права, а відтак підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, оскільки направлення справи у даній стадії на новий розгляд не передбачено чинним цивільно-процесуальним законодавством.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 03.11.2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини в твердій грошовій сумі скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

З оригіналом вірно: