Справа № 22-ц-619/12 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин Я.М.
Провадження № 22-ц/1390/619/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2012 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Богонюка М.Я., Савуляка Р.В.

при секретарі: Рванцовій О.О.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ВАТ СКБ «Дністер» на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 12 липня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ВАТ СКБ «Дністер», з участю третьої особи ОСОБА_5, про стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням суду позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача в користь позивача моральну шкоду в розмірі 150000 грн.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржило ВАТ СКБ «Дністер».

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права, при неповно з»ясованих обставинах справи. Стверджує, що договором, укладеним між сторонами не передбачено відшкодування моральної шкоди, а тому така не підлягає стягненню. Позивачем не доведено факту заподіяння шкоди відповідачем. Зазначає, що у ВАТ СКБ «Дністер» відкликано ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Встановлено, що вироком Франківського районного суду м. Львова від 30 грудня 2009 року ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.3,4,5 ст.191, ч.2 ст.364, ч.І,2 ст.366 КК України та призначено покарання у виді 8 років позбавлення років з позбавленням права обіймати посади, пов»язані організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими обов»язками на 3 роки. Вказаний вирок набрав законної сили.

Судом при розгляді кримінальної справи встановлено, що ОСОБА_5, працюючи на посаді начальника Галицького Відділення ВАТ СКБ «Дністер» з 2003 року по 2006 рік, будучи службовою та матеріально відповідальною особою, з корисливою метою, з 2001 року, займаючись оформленням документів для відкриття депозитних рахунків для ОСОБА_4, в період часу з 2003 року по 2006 рік, шляхом підроблення підписів ОСОБА_4 на депозитних договорах, заявах про переказ та видачу готівки з депозитних рахунків останнього привласнила кошти ОСОБА_4 у сумі 522 277 грн., 17 610 доларів США та 4 000 євро.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 30 вересня 2011 року у цивільній справі, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11 квітня 2011 року, стягнуто із ВАТ СКБ «Дністер» в користь ОСОБА_4 грошові кошти в вищезазначених сумах.

Як вбачається із вказаного рішення, задовольняючи позов Личаківський районний суд м. Львова виходив із факту завдання матеріальної шкоди ОСОБА_4 працівником ВАТ СКБ «Дністер» - ОСОБА_5 під час виконання нею трудових (службових) обов»язків. Грошові кошти ОСОБА_6 не повернуті.

У відповідності до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи-стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно прописів ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

З роз»яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України у від 31 березня 1995 року № 4. п.17.1, вбачається, що особа, якій злочином заподіяно моральну шкоду має право пред»явити позов про її відшкодування у кримінальному процесі або в порядку цивільного судочинства.

В силу приписів ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Як роз»яснив Верховний Суд України у Постанові Пленуму від 31 березня 1995 року N 4. п. 8, за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов»язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах.

Суд приходить до вірного висновку, що обов»язок по відшкодуванню моральної шкоди, що завдана позивачу протиправною поведінкою щодо нього з боку ОСОБА_5 та порушенням його права власності, покладено на відповідача ВАТ СКТ «Дністер».

Згідно приписів ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З Постанови Пленуму Верховного Суду України у від 31 березня 1995 року № 4, п.9, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров»я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Судом встановлено обставину вчинення злочинних дій з боку ОСОБА_7М щодо майна ОСОБА_4, позбавлення його значної суми грошових коштів на тривалий період часу, відсутність факту відновлення порушеного права, з огляду на характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат та тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану. Судом обґрунтовано суму завданої позивачеві моральної шкоди.

Шкода позивачу завдана у зв»язку із виникнення деліктного зобов»язання - заподіяння шкоди злочином. Відтак, посилання апелянта на ту обставину, що вона не підлягає відшкодуванню, оскільки це не передбачено умовами договору, не заслуговує на увагу та не спростовує висновків суду.

Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних по справі доказів.

З висновками суду слід погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування рішення суду відсутні, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ВАТ СКБ «Дністер» відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 12 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя Т.І. Приколота