Дата документу 31.01.2012
Справа 815/871/2012
У Х В А Л А

„31 січня 2012 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Урупа І.В.

при секретарі Головіній І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за поданням відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням, в якому просить тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу шляхом заборони перетину кордону України до виконання боржником своїх зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, посилаючись на те, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області знаходиться зведене виконавче провадження до складу якого входять виконавчий лист № 2-2225 від 10.08.2000 р., виданий Мелітопольським міським судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави 70 гр., виконавчий лист № 2-2063 від 27.11.2001 року, виданий Мелітопольським міським судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави 386,3 гр. та виконавчий лист № 2-2063 від 27.11.2001 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 38629,64 гр. ОСОБА_4 вказаними виконавчими листами відкрито виконавче провадження. Рішення суду добровільно не виконано, борг не сплачений, державним виконавцем складені акти, про те, що боржник про рішення суду повідомлений, постанову отримав, але добровільно не виконав, перешкоджає примусовому виконанню. В разі виїзду боржника за кордон буде неможливим або ускладненим виконати рішення суду.

Від представника заявника надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, вимоги підтримав.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця.

Конституцією України, а зокрема статтею 33 встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Закон України від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду України і вїзду в Україну громадян України" (зі змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Крім того, Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» визначено підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон та способи здійснення таких обмежень, а саме шляхом відмови у видачі паспорта або шляхом затримання чи вилучення паспорта.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон визначені у ст. 6 Закону „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України і пунктом 5 цієї статті передбачено, що підставою для тимчасового обмеження виїзду може бути ухилення від виконання зобов'язань, покладених на громадянина судовим рішенням.

Таким чином, застосування вказаних обмежень допускається тільки у випадку ухилення боржника від виконання зобов'язань.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні ВДВС перебуває зведене виконавче провадження до складу якого входять виконавчий лист № 2-2225 від 10.08.2000 р., виданий Мелітопольським міським судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави 70 гр., виконавчий лист № 2-2063 від 27.11.2001 року, виданий Мелітопольським міським судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави 386,3 гр. та виконавчий лист № 2-2063 від 27.11.2001 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 38629,64 гр.

Додані до подання виконавчі листи та постанови про відкриття виконавчого провадження свідчать лише про наявність невиконаних зобов'язань, а не про ухилення від виконання, як того вимагає чинне законодавство.

Так само не можуть бути прийняті до уваги посилання державного виконавця стосовно того, що про ухилення боржника від виконання зобов'язань свідчать надані ним до подання акти. Ці акти були складені державним виконавцем протягом 2007 року та 15.02.2008 року і свідчать лише про відсутність боржника за місцем проживання на час виходу державного виконавця та його неявку у відділ державної виконавчої служби. В чому полягає ухилення боржника від виконання зобовязання на час звернення до суду, які дії здійснені державним виконавцем для підтвердження цих обставин суду не надано.

Крім того, з подання вбачається, що боржник ОСОБА_2 з питань оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон у ВГІРФО ГУМВС в Запорізькій області не звертався та по архіву не значиться, будь-яких відомостей про можливість виїзду ОСОБА_2 за кордон та виїзд його за кордон з часу відкриття виконавчого провадження суду не надано.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження»державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Однак, державним виконавцем не наведено підстав наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття зазначених ним заходів може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання, взагалі не наведено причин у звязку з чим потрібно обмеження у праві виїзду за межі України.

Оскільки державним виконавцем не представлено до суду достовірних доказів з приводу того, що ним було вжито всіх можливих заходів для виконання даного рішення, а також доказів, які б свідчили на користь неможливості виконання рішення суду не інакше як шляхом тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, та за відсутності обставин, що свідчать про наявність фактів ухилення боржника від виконання судового рішення, суд вважає, що достатніх підстав для задоволення подання не має.

Керуючись ст. 33 Конституції України, Законом України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, ст.ст. 209-210, 377-1 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 5 днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: