Справа №22-2690/3738/12
Головуючий у 1 інстанції-Коробенко С.В. Доповідач-ПанченкоМ.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2012року

м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

Головуючого судді Панченка М.М.

Суддів Кирилюк Г.М., Кабанченко О.А.

При секретарі Мурзі М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє за дорученням ОСОБА_3, на рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 23 листопада 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, Солом»янської районної у м.Києві державної адміністрації про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, визнання права власності на квартиру,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2011 року позивачка ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_5, Солом»янської районної у м.Києві державної адміністрації і просила винести рішення, яким визнати недійсним в Ѕ частині свідоцтво від 18 липня 1996 року видане Відділом приватизації Залізничної районної державної адміністрації м.Києва про право власності в рівних частках за ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1, та визнати за нею право власності на всю квартиру.

Послалась на те, що, до приватизації у 1996 році, спірна квартира була надана у користування лише позивачці, а відповідач ОСОБА_5 був у цій квартирі лише зареєстрований з дозволу позивачки,на правах її чоловіка.

Крім того, зазначала, що після приватизації квартири, відповідач ОСОБА_5 не брав участі в утриманні цієї квартири та сплаті комунальних послуг.

З указаних підстав вважала неправомірним приватизацію квартири в 1/2 частині на відповідача ОСОБА_5.

Рішенням Солом »янського районного суду м.Києва від 23 листопада 2011 року у позові відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, пославшись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, представник позивачки оскаржив його до Апеляційного суду м.Києва.

Скаржник послався на те, що позивачка, підписуючи заяву про приватизацію квартири, вважала, що квартира буде приватизована лише на неї одну.

Сторони належним чином повідомлялись судом про розгляд справи, однак в судове засідання не з»явились, про неможливість явки в судове засідання не повідомили, у з»язку з чим суд вважає за правомірне розглянути справу на підставі доказів, які містяться у матеріалах справи.

Заслухавши доповідь по справі, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Як слідує з матеріалів справи і таке встановлено судом, спірна квартираАДРЕСА_1 була надана у користування позивачці ОСОБА_3, де вона і була зареєстрована у 1980 році.

В 1982 році, після укладення шлюбу з ОСОБА_5, останній, на правах чоловіка позивачки, був зареєстрований в указаній квартирі /а.с.7/.

5 липня 1996 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5, у відповідності з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», звернулись до Відділу приватизації житла Залізничної районної державної адміністрації м.Києва з заявою про передачу у спільну часткову власність на всіх членів сім»ї /а.с.30/.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача займаних квартир (будинків) здійснюється у спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім»ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов»язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

Таким чином, в силу заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_5, у відповідності до зазначеного Закону, квартира АДРЕСА_1 була передана за ними у приватну власність у рівних частках, про що свідчить Свідоцтво про право власності на житло, видане Відділом приватизації Залізничної районної державної адміністрації м.Києва за НОМЕР_1 від 18 липня 1996 року /а.с.6/.

Підстав для визнання недійсним указаного Свідоцтва про право власності на житло позивачка суду не навела. При цьому, посилання скаржниці на те, що, підписуючи заяву про приватизацію квартири у спільну власність з відповідачем ОСОБА_5, вона гадала, що квартира приватизується лише у її одноособову власність, не є підставою для задоволення позову.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відмову у позові, оскільки рішення суду постановлене на повно з»ясованих обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє за дорученням ОСОБА_3, відхилити, а рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 23 листопада 2011 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до касаційної інстанції.

Головуючий

Судді