УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа 22-ц/0690/3920/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2012 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Матюшенка І.В.

суддів: Косигіної Л.М.. ОСОБА_1

при секретарі судового

засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Романівського районного суду Житомирської області від 20 жовтня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Печанівське про визнання недійсним договору оренди землі,

в с т а н о в и л а :

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Печанівське (далі - СТОВ) про визнання недійсним договору оренди землі. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховані положення ст. ст. 13, 15, 19 Закону України „Про оренду землі, у тексті договору оренди маються незаповнені всі графи, відсутні умови відповідальності за несплату орендної плати, не передбачено розмір пені, рішення суду базується на припущеннях.

У поданих письмових запереченнях (а.с.53-57) представник СТОВ заперечує проти задоволення апеляційної скарги, вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_3, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.22), є власником земельної ділянки, площею 1.3376 га. на території Печанівської сільської ради, цільове призначення земельної ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 25 березня 2008 року між сторонами по справі було укладено договір оренди землі (а.с.9-11), за яким ОСОБА_3 передала в оренду СТОВ належну їй земельну ділянку, строком на десять років з оплатою в натуральній формі сільськогосподарською продукцією в розмірі 1.5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням індексу інфляції. Вказана земельна ділянка передана власником орендарю (СТОВ) для сільськогосподарських потреб згідно акту про передачу та прийом земельної ділянки (а.с.12).

Відповідно до положень ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього кодексу. Договір оренди землі також може бути визнаний недійсним у разі відсутності у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених ст. 15 Закону України „Про оренду землі, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17 та 19 вказаного Закону.

Статтею 3 Закону України „Про оренду землі встановлено, що обєктом оренди землі є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Власність позивачки на спірну земельну ділянку засвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку у якому відображено місце розташування земельної ділянки, її межі, розміри та кадастровий номер. До оспорюваного договору оренди було додано копію вказаного Державного акту та викопіровку з проекту організації території земельних часток (паїв) реформованого КСП ім. Лесі Українки, на якій відображено місце знаходження спірної земельної ділянки по відношенню до інших земель (а.с.23). Оскільки вказаний Державний акт... є чинним, сторонами не оспорюється, доводи апелянта щодо не визначення на місцевості меж земельної ділянки та неможливості ідентифікації обєкта оренди, переданого СТОВ, є безпідставними.

Також суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що при укладенні між сторонами договору оренди землі, останнім передбачені і погоджені сторонами усі істотні умови договору, передбачені ст. 15 Закону України „Про оренду землі, а відсутність кадастрового плану земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів, в якості невідємної частини договору оренди, не є підставою для визнання договору недійсним, оскільки обмеження щодо цільового використання земельної ділянки оговорені в договорі оренди, а обтяження або земельні сервітути відсутні.

Безпідставними є доводи апелянта щодо не врахування судом першої інстанції наявності незаповнених граф у тексті договору, так, як будь-які виправлення чи доповнення у тексті договору відсутні.

За таких обставин, коли рішення суду постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апелянта про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права є безпідставними. Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Романівського районного суду Житомирської області від 20 жовтня 2011 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді