Справа № 2517/3367/12 Провадження № 22-ц/2590/2700/2012 Головуючий у I інстанції Кантур А. М.
Категорія цивільна Доповідач - Висоцька Н. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2012 року
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Прилуччина на заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 квітня 2012 року в справі за позовом ОСОБА_5 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Прилуччина про розірвання договору оренди землі,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13.04.2012 року в справі за позовом ОСОБА_5 до СТОВ „Агрофірма „Прилуччина про розірвання договору оренди землі було договір оренди землі укладений між ОСОБА_5 та СТОВ „Агрофірма „Прилуччина 01.11.2007 року, зареєстрований в Прилуцькому райвідділі Чернігівської регіональної філії центру ДЗК, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис № 87 від цієї ж дати - розірвано.

Стягнуто з активів СТОВ „Агрофірма „Прилуччина в користь ОСОБА_5 107, 30 грн. в рахунок понесених нею витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08. 05.2012 року заяву СТОВ „Агрофірма „Прилуччина в особі ліквідатора- арбітражного керуючого ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення від 13.04.2012 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі СТОВ „Агрофірма „Прилуччина просить скасувати заочне рішення від 13.04.2012 року та в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовити в повному обсязі.

Апелянт посилається на те, що факт наявності заборгованості з орендної плати не встановлено і жодним чином не підтверджено. Задовольняючи позовні вимоги позивача суд виходив з припущень про наявність такої заборгованості, недостатньо уваги приділив дослідженню доказів по справі та прийняв заочне рішення без жодного його обґрунтування.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до слідуючого висновку.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що дійсно мало місце грубе порушення істотних умов вказаного договору, яке і є підставою для його розірвання. СТОВ „Агрофірма „Прилуччина в порушення своїх зобов»язань своєчасно не сплатило орендну плату за користування в 2011 році земельної ділянки позивачу, після свого банкрутства втратило право на користування за цільовим призначенням належною їй земельного паю, що є для ОСОБА_5 правовою підставою для розірвання спірного договору оренди з нинішнім відповідачем та узгоджується з приписами постанови господарського суду, які є обов»язковими для нього, як арбітражного керуючого ліквідаційною процедурою банкрута.

Висновки суду відповідають встановленим по справі обставинам та вимогам нормативних актів, які регулюють правовідносини між сторонами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

По справі встановлено, що позивач ОСОБА_5 відповідно до державного акту на земельну ділянку є власником земельної ділянки площею 2,3403 га., 01.11.2007 року позивач уклала договір оренди землі з СТОВ „Агрофірма „Прилуччина на 10 років, з визначеною орендною платою. Але в порушення зазначених в договорі обов»язків орендар не сплатив орендну плату за 2011 рік, що стало підставою для звернення позивача до суду з позовною заявою про розірвання договору оренди землі.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької діяльності та інших видів діяльності.

Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату віднесені до істотних умов договору оренди землі.

Пунктами 5, 7 Договору оренди землі від 01.11.2007 року передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій та натуральних формах у строк з 01 січня по 31 грудня кожного року.

Пунктом 31 даного договору, дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов»язків.

Виходячи з вищевикладеного, обов»язком орендодавця є передача в користування земельної ділянки у стані, що відповідає умовам договору оренди, натомість обов»язком орендаря є своєчасна орендна плата за користування земельною ділянкою.

Апелянтом не спростовано висновку суду першої інстанції та не надано доказів про те, що відповідач сплатив позивачу орендну плату за 2011 рік, тому посилання апелянта про відсутність заборгованості перед позивачем по орендній платі за 2011 рік є необґрунтованими та недоведеними, тому вказані доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту, що звичайно ставляться.

Враховуючи те, що відповідачем відповідно умов договору про оренду землі та відповідно до ЗУ «Про оренду землі» не було виконано умови щодо оплати оренди земельної ділянки орендодавцю, то суд розірвав вказаний договір.

Розірвання договору оренди землі у зв»язку з несплатою орендної плати передбачено ч.1 ст.32 ЗУ «Про оренду землі» та положенням 651 ЦК України, за приписами якої договір може бути розірвано за рішенням суду у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. При цьому істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Посилання в апеляційній скарзі, щодо прийняття судом рішення на припущеннях та не на підставі чинного законодавства є безпідставними.

Доводи, щодо незаконності ухвали від 08.05.2012 року Прилуцького міськрайонного суду про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення по справі фактично стосуються заочного рішення від 13.04.2012 року з яким не погоджується апелянт, враховуючи, що заочне рішення прийнято з дотриманням норм ст.. 212, 213 ЦПК України, вказані доводи не дають підстав для скасування рішень суду першої інстанції.

За викладених обставин доводи апеляційної скарги не спростовують законності і обґрунтованості рішення, яке судом ухвалено з дотримання норм матеріального і процесуального права, підставою для скасування якого не можуть бути і інші доводи апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Прилуччина відхилити.

Заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 квітня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: