Справа №2-123/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2012 року Соломянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Макухи А.А.

при секретарі - Лісовій Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства страхова компанія Гранд - полісдо ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_2, публічне акціонерне товариство Західінкомбанк, відкрите акціонерне товариство Акціонерна компанія Київреконструкція про визнання недійсним договору про участь у фонді фінансування будівництва,-

в с т а н о в и в :

18.05.2011 р. позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_2, публічне акціонерне товариство Західінкомбанк, відкрите акціонерне товариство Акціонерна компанія Київреконструкціяпро визнання недійсним договору про участь у фонді фінансування будівництва.

Позовні вимоги мотивував тим, що 29 липня 2005 року між ОСОБА_2 та ТОВ Комерційний банк Західінкомбанкв особі відкритого акціонерного товариства Акціонерна Компанія Київреконструкціябуло укладено Договір № Б/107 про участь у Фонді фінансування удівництва. За цим договором ОСОБА_2 передавав грошові кошти товариству з обмеженою відповідальністю Комерційний банк Західінкомбанкдля отримання у власність обєкту інвестування.

Згідно умов зазначеного Договору ОСОБА_2 після внесення всієї суми інвестиції ітримував право вимагати від ТОВ КБ Західінкомбанкв особі ВАТ АК Київреконструкціяпередачі майнових прав на обєкт інвестування, а саме квартира, район забудови якої: місто Київ, Соломянський район, вулиця Борщагівська, 182-В, поверх 4, кількість кімнат 2 (дві), загальна площа 82,10 (вісімдесят два цілих десять сотих) квадратних метри.

24 листопада 2004 року між ЗАТ Страхова компанія Гранд - Поліс та ОСОБА_2 був кладений Договір безвідсоткової позики № Зз. Предметом даного договору були грошові іошти у загальному розмірі 300 000,00 гри. (триста тисяч гривень 00 копійок). Позика вдавалася для придбання побудованого житла або інвестувагіня у будівництво житла.

30 липня 2005 року Додатковою угодою № 1 до Договору безвідсоткової позики № Зз від 24.11.2004 року предметом зазначеного договору визначено надання позики для участі третьої особи у фонді фінансування будівництва, об"єкт інвестування квартира, район забудови якої: місто Київ, Соломянський район, вулиця Борщагівська, 182-В, поверх 4, кількість кімнат 2 (дві), загальна площа 82,10 (вісімдесят два цілих десять сотих) квадратних метри.

Згідно із ст. 15 ЗУ Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю, після внесення довірителем коштів до ФФБ управитель видає довірителю свідоцтво про участь у ФФБ - документ, що підтверджує участь довірителя у ФФБ.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_2, було оплачено 100 % внеску до ФФБ, йому уло видано свідоцтво про участь у ФФБ.

10 серпня 2005 року з метою забезпечення виконання зобовязань за договором позики, кінцевий термін виконання зобовязання за яким (основне зобовязання) - 23.11.2010 року. ОСОБА_2 передав у заставу ЗАТ СК Гранд-Полісмайнові права на квартиру, район забудови якої: місто Київ, Соломянський район, вулиця Борщагівська, 182- В, поверх 4, кількість кімнат 2 (дві), загальна площа 82,10 (вісімдесят два цілих десять сотих) квадратних метри, про що було укладено Договір застави майнових прав на нерухоме майно квартиру) від 10 серпня 2005 року.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

В частині 1 статті 576 ЦК України зазначено, що предметом застави може бути будьте майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем на яке може бути звернене стягнення.

Статтею 49 ЗУ Про заставувизначено, що Заставодавець може укласти договір устави як належних йому на момент укладення договору прав вимоги по зобовязаннях, в яких він є кредитором, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Статтею 586 ЦК України передбачено, що заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином ропоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено Договором.

Статтею 50 ЗУ Про заставупередбачено, що заставодавець зобовязаний не здійснювати уступки заставленого права

Пунктом 4.1.1 розділу 4 Договору застави майнових прав на нерухоме майно квартиру) передбачено, що ОСОБА_2, зобовязаний не передавати (не відчужувати) предмет застави будь-яким третім особам, що є предметом застави за даним договором. Тобто, третя особа, не має права за цим договором якимось чином відчужити (продати, одарувати, обміняти) або передати предмет Договору застави майнових прав на нерухоме майно (квартиру).

Натомість ОСОБА_2 10 листопада 2005 року не повідомивши ЗАТ СК Гранд- Полісздійснив відчудження заставлених майнових прав на квартиру, район забудови якої: місто Київ, Соломянський район, вулиця Борщагівська, 182-В, поверх 4, кількість кімнат 2 (дві), загальна площа 82,10 (вісімдесят два цілих десять сотих) квадратних метри, шляхом подання до ТОВ КБ Західінкомбанкта ВАТ АК Київреконструкціязаяви, на підставі якої мав намір відступити на користь Відповідача майнові права на нерухоме майно квартиру, що є обєктом інвестування згідно Договору № Б/107 про участь у фонді фінансування будівництва від 29 липня 2005 року.

Третя особа не мала права підписувати такої заяви' оскільки заборона відчуження майнових прав на квартиру передбачена Договором застави майнових прав на нерухоме іайно (квартиру) та дана заява не має юридично значущої сили, як документ і не породжує юридичні наслідки.

На підставі заяви, що не має юридичної сили та не притримуючись процедури зміни довірителя по Договору про участь у фінансуванні будівництва, Відповідач став стороною в договорі участі у Фонді фінансування будівництва № Б/107-1 від 10 листопада 2005 року та йому було видано Свідоцтво про участь у ФФБ (вид А) за програмою ВАТ АК Київреконструкція(Договір № Б/107-1 від 10.11.05 р.) від 10 листопада 2005 року.

Про існування даного договору Позивач довідався випадково у серпні 2010 року.

Згідно із ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу та актам цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в Іомент вчинення правочину вимог, встановлених ч. 1 ст. 203 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави |іше за згодою заставодержателя, якщо інше не передбачено договором застави.

Згідно з п. 4.1.1 розділу 4 Договору застави майнових прав на нерухоме майно квартиру) від 10 серпня 2005 року заставодавець (ОСОБА_2Є.), зобовязаний не передавати (не відчужувати) предмет застави будь-яким третім особам, що є предметом застави за даним договором.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, (пм тих, що повязані з його недійсністю.

За таких обставин, даний договір, що укладений між Відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю Комерційний банк Західінкомбанкв особі Відкритого ісціонерного товариства Акціонерна Компанія Київреконструкція, необхідно вважати недійсним, оскільки він був укладений з порушенням вимог чинного законодавства.

Третьою особою так і не був виконаний обовязок по основному зобовязанню перед позивачем, тому Позивач має право звернути стягнення на предмет застави по Договору устави майнових прав на нерухоме майно (квартиру).

Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року - Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив праву згідно з нормами процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, увалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, невідповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, враховуючи викладені в позовній заяві обставини.

Представник відповідача проти позову заперечував, про що надав письмові заперечення.

, також, в судовому засіданні пояснив, що позивач просить визнати недійсними істотні умови договору №34 від 2.10.2008р. які і передбачають порядок набуття права власності, і якщо їх визнати недійсними, то вони потягнуть за собою визнання недійсним і всього договору. Наголосив, що жодна із умов вказаного договору не передбачає за собою набуття право власності на квартиру і позивач обрав невірний спосіб захисту свого права і вважає, що вказаний договір за своєю юридичною природою є договором про наміри з ознаками попереднього договору, а не договором інвестування. Оскільки позивач порушив окрім іншого, ще і 3-х місячний з моменту введення в експлуатацію будинку, термін проведення дострокового викупу облігацій, на придбання яких власник облігацій і отримав право, тому згідно п.11.9 Інформації покупець втрачає право на отримання приміщень.

Третя особа ОСОБА_5, яка була залучена до розгляду у вказаній справі протокольною ухвалою суду від 22.06.2010р., просить розглядати справу у її відсутність.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні обставини і відповідні ним правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи і не оспорюється сторонами, Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку 29.12.2005 року була зареєстрована та опублікована 6.01.2006 р. в газеті Дивіденти інформІнформація про випуск облігацій ТОВ Мегаполісстрой(а.с.70-90); станом на час випуску вказаної Інформації, позивач ОСОБА_4 мав 30% в статутному фонді вказаного ТОВ Мегаполісстрой(а.с.89).

Між ТОВ Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів Актив Плюс, що діяла від імені пайового закритого не диверсифікованого венчурного інвестиційного фонду Будівельні інвестиціїта ЗАТ Обрій капітал, - з однієї сторони та ОСОБА_4 з другої сторони, уклали 8.10.2008р. договір № В413; 4-25 купівлі продажу 8475 цінних паперів - іменних безпроцентних облігацій серії А в бездокументарній формі загальною вартістю 296625,00 грн., емітент ТОВ Мегаполісстрой. При цьому, термін погашення облігацій з 1.01.2015 року по 30.06.2015 року та передбачено право дострокового погашення облігацій Емітентом (а.с.14-20).

Відповідно до умов п.3.1 Договору від 8.10.2008 року купівлі-продажу цінних паперів, позивач стверджує, що на момент підписання договору він ознайомлений з умовами випуску та обігу облігацій, викладеними в Інформації про випуск облігацій ТОВ Мегаполісстрой.

Відповідно до п. 3.2 договору передбачено, що істотною умовою укладання та виконання вказаного Договору є одночасне (у будь-якому разі в строк не довший пяти банківських днів з моменту підписання цього Договору) укладання Покупцем Договору про резервування, що передбачений Інформацією.

Однак, в порушення умов вищевказаного договору, договір №34 про резервування приміщення був укладений завчасно 2.10.2008 року (а.с.9-13).

Обєктом резервування є двокімнатна квартира АДРЕСА_2. Відкрито рахунок в цінних паперах НОМЕР_1 (а.с.25); придбано повний пакет облігацій відповідача шляхом сплати їх номінальної вартості, про що свідчить виписка про стан рахунку у цінних паперах (а.с.26).

Будинок був введений в експлуатацію 31.12.2008р. про що свідчить відповідний акт від 11.11.2008 року (а.с.21-24).

Позивачем 22.05.2009 року та 11.01.2010 року направлялися вимоги відповідачу про викуп Повного пакету облігацій та укладання Договору щодо передачі обєкта позивачу (а.с.27-29).

Зі змісту договору №34 від 2.10.2008р., вбачається, що предметом договору резервування є резервування приміщення спірної квартири, яке позивач повинен був в майбутньому викупити шляхом укладання з відповідачем договору купівлі-продажу (п.2.1, 4.3.1, 4.4.1 Договору №34 та п.11.9,11.12 Інформації).

Також, в п.11.12 Інформації визначений 3-місячний термін проведення дострокового викупу облігацій з моменту здачі житлових/нежитлових приміщень в експлуатацію. Відповідно до п.2.1. Договору резервування позивач повинен у встановлений строк предявити для викупу Повний пакет облігацій, що згідно з п.1.1 Договору резервування надає додаткове право отримати Обєкт у власність згідно з умовами, викладеними в Інформації.

Однак, як вбачається із наданих копій, позивачем з порушенням визначеного трьохмісячного терміну, а саме: тільки 22.05.2009 року та 11.01.2010 року направлялися вимоги відповідачу про викуп Повного пакету облігацій та укладання Договору щодо передачі обєкта позивачу (а.с.27-29).

Оскільки умовами договору чітко не передбачений порядок повідомлень, Відповідач умови п.4.1.3 Договору №34 виконав загальнодоступним способом - шляхом розміщення інформації і її оприлюднення на офіційному веб-сайті товариства та реклами. А вимоги, передбачені п.п.4.1.4 та 4.1.5 не виконав, оскільки ОСОБА_4 не виконав умови договору передбачені п.5.1 та 5.2, оскільки із пропуском визначених строків, через 9 місяців, предявив для викупу повний пакет облігацій.

В п.11.9 Інформації про випуск облігацій ТОВ Мегаполісстройвказано про необхідність надання облігацій емітенту для дострокового викупу шляхом здійсненя розрахунків за договором купівлі-продажу приміщення. У випадку ненадання облігацій для дострокового викупу, покупець втрачає право на отримання житлових/нежитлових приміщень в експлуатацію згідно договору резервування.

Вищевказане право є додатковим, і це право закріплено у вказаній Інформації та передбачає, що одна облігація серії А надає покупцю право на купівлю 0,01 кв.м житлових приміщень, а не право на безпосередньо визначені кв .м в спірному приміщенні.

Як зазначив позивач у своїй заяві про уточнення позовних вимог (а.с.41) і проти чого не заперечував представник відповідача, хоча ніхто із сторін ніяких доказів вказаному не надав та не наполягав на подальшому їх витребуванні, 18.03.2009 року між ТОВ ФК Уко-Капіталта ОСОБА_5 було укладено договір №189/І-М про участь у Фонді фінансування будівництва спірної квартири.

Суд вважає у даному випадку, що відповідачем не були порушені умови 4.1.1, оскільки його обовязок не змінювати без погодження із позивачем умови передачі закріпленого за ним обєкту, не продавати, не передавати під заставу та інше, закріплений на підставі того, що відповідач зобовязується не вчиняти дії направлені на обтяження чи відчудженя майна за умови належного та

повного виконання другою стороною умов зазначеного договору. Однак, як встановлено в судовому засіданні, позивач сам належним чином не виконував його умови.

Адже, для того, щоб позивач став власником майнових прав на обєкт нерухомості, він повинен був у визначений строк укласти договір купівлі-продажу визначеної нерухомості та перерахувати повний пакет облігацій, який повинен бути зарахований на рахунок відповідача.

Із змісту вказаних договорів не вбачається жодного положення (умови) яке б передбачало наявність у сторони права власності на квартиру.

В судовому засіданні згідно пояснень представника відповідача, і не оспорювалось представником позивача, встановлено, що на сьогоднішній день облігації на рахунок ТОВ Мегаполісстройне зараховані і знаходяться у власності позивача. Тому суд вважає безпідставним та таким, що не відповідає дійсності, посилання позивача в позовній заяві та його представника в судовому засіданні, про те, що вартість спірної квартири на сьогодні сплачена позивачем на користь відповідача.

Суд вважає помилковим посилання позивача на порушення відповідачем умов ст.198 ЦК України, оскільки відповідач не заперечує основне право предявлення і погашення облігацій позивачем до 2015 року (строк вказано в Інформації), також не заперечується і відповідачем не порушено його право, що посвідчують вказані облігації право на купівлю визначеної кількості квадратних метрів житлового приміщення, а не право на самі визначені кв.м в спірному приміщенні.

Загальні умови виконання зобов'язання відповідно до вимог ст.526 ЦК України передбачають, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Сторони при укладанні вищевказаних договорів дійшли згоди з усіх істотних їх умов, додаткових угод не укладали. Оскільки позивач не виконав в повному обсязі умови договорів не пред'явивши своєчасно до погашення пакет облігацій та не уклавши відповідний договір купівлі-продажу щодо передачі йому квартири у власність, тобто не виконав всі дії, спрямовані на виконання зазначених умов договорів, в той же час як відповідач виконав умови вказаних договорів в повному обсязі направлені на набуття права власності на квартиру і тому не має внаслідок цього законних підстав визнати за ним право власності на спірну квартиру, таке його право порушено не було і захисту не потребує, тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

В судовому засіданні як і в тексті самого позову не зазначено та не надано жодного належного і допустимого доказу, які б давали суду підстави для визнання положення пунктів 4.1.4; 4.2.2; 4.2.5; 4.4.1; 5.1; 5.2 договору №34 від 2.10.2008р. недійсними як таких, що порушують право власності позивача на спірну квартиру. Окрім того, вказані пункти договору резервування №34 регулюють умови передачі обєкта, або майнових прав щодо нього, позивачу, його обовязок укласти договір і взагалі весь порядок набуття права власності на спірний обєкт нерухомості. На думку суду, позовні вимоги щодо визнання даних пунктів договору недійсним і водночас заявлення позовних вимог про визнання права власності на квартиру на підставі цього ж договору, суперечать один одному.

Як вбачається з ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Нормами ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст. 58-59 ЦПК України.

Оскільки, обставини на які посилається позивач, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а його позовні вимоги щодо визнання Договору недійсним не ґрунтуються на жодній з підстав недійсності правочину, передбачених ЦК України, суд прийшов до висновку, що позов в частині визнання недійсним Договору також не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Право визначення підстав і предмета позову належить позивачеві (ст. 3, 10, 31 ЦПК України).

У відповідності принципу диспозитивності, суд за власною ініціативою не має можливості вийти за межі позовних вимог. Своїми процесуальними правами позивач та його представники розпорядились на власний розсуд, зокрема, позовних вимог щодо зобовязання відповідача укласти з позивачем договір купівлі-продажу спірної квартири - не заявлялось.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини. на які посилається позивач, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 4,7,9 Закону України Про інвестиційну діяльність, ст.ст. 198, 203, 215, 216, 526, 638 ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 62, 64, 179, 208, 209, 212-215, 218, 294, 296 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

В задоволені позову Приватного акціонерного товариства страхова компанія Гранд - полісдо ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_2, публічне акціонерне товариство Західінкомбанк, відкрите акціонерне товариство Акціонерна компанія Київреконструкціяпро визнання недійсним договору про участь у фонді фінансування будівництва - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :