Справа № 22- 1163 /12 Головуючий у 1-й інстанції -
Доповідач - Слюсар Т.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2012р. колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.,

суддів: Осипенка М.І., Шиманського В.Й.

при секретарі: Вендоліній А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 червня 2011р. в справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5 до дочірнього підприємства «Екос» AT ХК «Київміськбуд», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2011р. ОСОБА_3 та ОСОБА_5. звернулися у суд з позовом до дочірнього підприємства «Екос» AT ХК «Київміськбуд», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття їх помешкань 03.12.2010р.

Зокрема, ОСОБА_5 просив стягнути на його користь 65930грн. матеріальної шкоди та 10 000грн. моральної шкоди, а ОСОБА_3, відповідно, 23 723грн. матеріальної та 2000грн. моральної шкоди.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 16 червня 2011р. позов задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2: на користь ОСОБА_3 23 723грн.60коп матеріальної шкоди, та 2 000грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_5. - 65 930грн. матеріальної шкоди та 5 000грн. моральної шкоди, а також судові витрати.

У задоволенні вимог у іншій частині відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального й процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити по справі новее рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів, заслухавши представника ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, представника позивачів, який у задоволенні апеляційної скарги просив відмовити, думку представника дочірнього підприємства, який покладався на розсуд суду, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного.

Як убачається з матеріалів справи і встановлено судом, ОСОБА_6 є власником квартири № 3, а ОСОБА_5. − квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, будинок по вул. Татарській, 27 в м.Києві введено в експлуатацію 30.09.2008р./а.с. 158,159/.

З долученого до справи акту прийому-передачі квартири інвестору та свідоцтва про право власності вбачається, що 09.02.2009р. квартира АДРЕСА_2 була передана AT ХК «Київміськбуд» ОСОБА_2, як інвестору, а на підставі наказу головного управління житлового забезпечення КМДА № 740-С/КІ від 18.05.2009р. вказане нерухоме майно передано їй у приватну власність /а.с.47,48/.

Встановлено, що 03.12.2010р., приблизно о 05 год., в квартирі АДРЕСА_3 у зв'язку з виникнення тріщини у чавунному радіаторі опалення стався витік гарячої води, внаслідок чого було затоплено розташовану на поверх нижче квартиру № 7, що належить ОСОБА_5 та розташовану двома поверхами нижче квартиру 3, яка належить ОСОБА_6

Зазначені обставини підтверджуються даними, що відображені у актах від 04.12.2010р., складених комісією ЖЕУ «Південне» ДП «Екос» AT ХК «Київміськбуд» /а.с.9,10/, поясненнями сторін, а також іншими доказами.

Долученим до справи актом від 22.12.2010р., складеним за участю представника генерального підрядника - БУ №13 КМБ №3 та представників замовника будівництва буд.27/4 по вул. Татарській в м. Києві - AT ХК «Київміськбуд», а також ОСОБА_2, встановлено, що при обстеженні квартири №11 вказаного будинку виявлено тріщину у чавунному опалювальному приладі, який знаходиться на кухні квартири та його визнано таким, що потребує заміни, доведено матеріалами перевірки й відсутність ремонтних робіт у вказаному помешканні з моменту придбання, а також втручання у його систему опалення /а.с.52/.

Разом з тим, відповідачка у відповідності до положень ст.151 ЖК України та п.18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинкових територій, затверджених постановою КМ України № 572 від 08.10.1992р. з наступними змінами та доповненнями, як власник квартири зобов'язана забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень квартири, при наявності несправностей вживати заходів до їх усунення.

З огляду на викладені обставини, а також матеріали справи, у їх сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано визнав доведеним заявлений по справі позов й обов'язок по відшкодуванню збитків, заподіяних ОСОБА_6 та ОСОБА_5 залиттям їх помешкань, правомірно поклав на ОСОБА_2

Розмір матеріальної шкоди, заподіяної позивачам внаслідок затоплення їх квартир та пошкодження майна, зокрема, ОСОБА_5., у сумі 65 930 грн., а ОСОБА_3- у сумі 23 723 грн.60 коп., судом обґрунтовано визначено на підставі акту виявлених дефектів /кошторису на проведення відновлювального ремонту/ та рахунку - фактури № 22/12 від 22.12.2010р. щодо квартири 7 та локального кошторису на ремонт приміщення № 2-1-1 від 06.01.2011р. та кошторису на ремонт меблів від 20.04.2011р. відносно квартири 3 /а.с. 9-27/, остільки вони повністю узгоджуються з долученими до справи доказами, у їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги про те, що локальний кошторис з ремонту квартири № 3 не може бути визнано належним доказом по справі в частині визначення вартості ремонтно-відновлювальних робіт з причин відсутності на ньому реквізитів виконавця робіт та печатки підприємства, колегія суддів визнає безпідставним.

Відповідно до матеріалів справи, вартість відновлювального ремонту у помешканні ОСОБА_3 визначалася ТОВ «Спецбудкомплект» 06.01.2011р. на підставі її звернення, а локальний кошторис є складовою пакету документів, долучених до справи, що узгоджуються між собою - Договірної ціни на ремонт квартири потерпілої, який і містить дані підрядної організації, що проводила відповідні розрахунки та підпис посадової особи, який засвідчено печаткою товариства /а.с. 18,19/.

Датою виконання кошторису № 1, що складений ФОП ОСОБА_7, зазначено 20.04.2011р., а відображений у ньому перелік меблів, які підлягали ремонту, повністю узгоджуються з відображеними у акті залиття даними про те, які саме меблі було пошкоджено внаслідок їх залиття гарячою водою у квартирі ОСОБА_3 /а.с.20/.

Та обставина, що вартість матеріальних збитків, заподіяних позивачам, визначалася юридичними особами, місцем реєстрації яких не є м. Київ, правового значення по справі не має й на суть викладених у рішенні висновків не впливає.

Посилання про неналежність наданих позивачами кошторисів, актів доказом реально завданої їм шкоди не спростовують правильність висновків суду. При цьому, колегія суддів виходить з того, що відповідачкою під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції не надано інших належних та допустимих доказів, які б відображені у зазначених кошторисах, актах висновки спростовували.

З урахуванням зазначених обставин, колегія суддів вважає такими, що ґрунтуються на законі висновки районного суду про наявність правових підстав до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 23 723грн.60коп. та на користь ОСОБА_5. - 65930грн. матеріальної шкоди.

Враховуючи здобуті по справі докази, районний суд обґрунтовано визнав доведеним заподіяння позивачам і моральної /немайнової/ шкоди, остільки внаслідок залиття їх помешкань вони понесли й продовжують нести моральні страждання у зв'язку з пошкодженням облаштувань квартир, а також майна.

Визначений судом розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_3 у сумі 2000грн., а на користь ОСОБА_5 - 5000грн. відповідає характеру та тривалості моральних страждань, заподіяних їм внаслідок затоплення квартир та є правильним.

Посилання апеляційної скарги на те, що вина ОСОБА_2 у пошкодженні майна позивачів відсутня у зв'язку з тим, що у придбаній нею квартирі в новозбудованому будинку вона не проживала, а залиття сталося внаслідок пошкодження нового чавунного радіатора опалення з причин його виробничого дефекту, про що зазначено у висновках долученого до справи комплексного металознавчого та трасологічного експертного дослідження № 10533/11- 33/105234/11-34 від 10.11.2011р., складеного експертами КНІІСЕ /а.с. 131-140/, колегія суддів визнає такими, що не заслуговують на увагу, остільки відповідачка з моменту набуття у власність помешкання, з якого відбулося затоплення нижче квартир позивачів, несе повну відповідальність за стан санітарно-технічного обладнання, що знаходиться у цьому помешканні.

Між тим, колегія суддів враховує і те, що ОСОБА_2 не позбавлена можливості порушувати питання відшкодування понесених збитків, заподіяних внаслідок облаштування у її квартирі під час зведення новобудови неякісного обладнання.

Допущені судом першої інстанції процесуальні порушення під час вжиття заходів щодо повідомлення відповідачки про день і час судового розгляду справи, колегія суддів вважає такими, що не призвели до неправильного вирішення справи, а тому правових підстав до скасування ухваленого по справі рішення не дають.

Окрім цього, колегія суддів враховує й положення вимог ч.2 ст.308 ЦПК України, у відповідності до яких не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Районний суд, розглядаючи спір, з достатньою повнотою з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку й правильно застосував норми матеріального права.

Доводи, викладені у апеляційній скарзі, правових підстав до скасування постановленого по справі судового рішення, не дають.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 червня 2011р. залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: