Справа № 1328/2-167/11 Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н.Л.
Провадження № 22-ц/1390/3489/12 Доповідач в 2-й інстанції: Мацей М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2012 року Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Мацея М.М.

суддів: Бакуса В.Я., Монастирецького Д.І.

при секретарі: Мариняк О.І.

з участю: ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,

представника ЗАТ „Львівський домобудівний комбінат

Цибака О.В., представника ВАТ „Львівський домобудівний

комбінат № 2 Сприси А.В., ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 12 березня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства „Львівський домобудівний комбінат, треті особи Відкрите акціонерне товариство „Львівський домобудівний комбінат № 2, ОСОБА_3 про визнання майнових прав на квартиру та позовом третьої особи з самостійними вимогами фізичної особи підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , закритого акціонерного товариства „Львівський домобудівний комбінат, Відкритого акціонерного товариства „Львівський домобудівний комбінат № 2, третя особа ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів, усунення перешкод у володінні та користуванні квартирою, виселення, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 12 березня 2012 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано майнові права ОСОБА_1 на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та криту стоянку АДРЕСА_2 .

Стягнуто з Закритого Акціонерного товариства „Львівський домобудівний комбінат в користь ОСОБА_1 30 грн. судових витрат, в доход держави 2157,50 грн. судового збору.

У задоволенні позову третьої особи з самостійними вимогами фізичної особи підприємця ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів, усунення перешкод у володінні та користуванні квартирою, виселення відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_4 .

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення незаконне, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам та матеріалам справи. Вважає, що суд безпідставно та необґрунтовано визнав майнові права на спірну квартиру за ОСОБА_1 , оскільки на час укладення оскаржуваного договору у 2003 році права на цю квартиру виникли та існували у нього, оплату він провів у 2003-2004 роках, а оскаржуваний договір з ОСОБА_1 , без його відома та згоди, було підписано в січні 2005 року. зазначає, що укладений між ВАТ „ЛДБК №2 та ЗАТ „ЛДБК в частині спірної квартири визнаний недійсним, а тому жодних прав на квартиру ЗАТ „ЛДБК не набуло і не могло передати такі права ОСОБА_1 .

Просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, а його позовні вимоги задовольнити.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_1 і її представника ОСОБА_2 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 на заперечення скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Положеннями ст.ст.177, 190 ЦК України, ст. 7 Закону України „Про інвестиційну діяльність, ст. 16 Закону України „Про іпотеку, ст.ст. 4,48 Закону України „Про заставу, Законом України „Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні майнові права визнані самостійним обєктом цивільних прав.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про інвестиційну діяльність інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в обєкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект, такими цінностями можуть бути, зокрема, кошти.

Установлено, що 16 травня 2003 року між ІНФОРМАЦІЯ_1 та ВАТ „Львівський домобудівний комбінат № 2 укладено договір підряду № 85 згідно якого останній зобов`язався здійснити реконструкцію будівлі дитячого садка по АДРЕСА_3 під житловий будинок. Згідно п.4.4 зазначеного договору ВАТ „ЛДБК №2 за погодженням із замовником має право залучати до інвестування об`єкта інших інвесторів з наступною передачею їй квадратних метрів житла у власність зі своєї долі відповідно їх фактичному внеску.

20 січня 2004 року було укладено договір про передачу функцій замовника за договором № 85 від 16 травня 2003 року та додаткову угоду № 2 від 28 січня 2004 року за якими функції замовника передані ВАТ „ЛДБК №. 20 квітня 2004 року між ВАТ „ЛДБК № 2 та ЗАТ „ЛДБК укладено договір субпідряду № 6 (а.с.102-103, 135-136,137,138-139).

У відповідності з п.4.4 зазначеного вище договору підряду від 16 травня 2003 року № 85, між ВАТ „ЛДБК №2 та ЗАТ „ЛДБК 21 червня 2004 року укладено договір інвестування в будівництво житла № 17/74 згідно якого останнє прийняте ВАТ „ЛДБК №2 в пайову участь на будівництво трьох двохкімнатних квартир № АДРЕСА_4 та однієї однокімнатної квартири АДРЕСА_5 . 30 грудня 2005 року між зазначеними підприємствами укладено додаткову угоду № 59/48 згідно якої ВАТ „ЛДБК №2 додатково приймає ЗАТ «ЛДБК`в пайову участь на будівництво однієї двокімнатної квартири АДРЕСА_6 , загальною площею 59,15 кв.м. (а.с.140-141,142). 30 грудня 2005 року складено акт передачі пайової участі, згідно якого ВАТ „ЛДБК №2 передав, а ЗАТ „ЛДБК прийняв пайову участь у будівництві квартири АДРЕСА_6 (а.с.143).

Установлено, що 04 січня 2006 року між ЗАТ „ЛДБК та ОСОБА_1 укладено Договір № 2 та Договір № 3, за умовами яких остання прийнята відповідачем в пайову участь на будівництво, однієї двохкімнатної квартири АДРЕСА_6 , загальною площею 59,15 кв.м. на четвертому поверсі будинку та критої автостоянки № 13 загальною площею 20,3 кв.м. (а.с.6,8,9).

03 жовтня 2007 року між сторонами укладено Додаткову угоду № 35 до Договору № 2 від 04 січня 2006 року згідно якої збільшено вартість зазначеної квартири на 8155 грн.80 коп., зазначену суму доплати погоджено в розмірі 6500 грн. (а.с.7). Вказані договори від 04 січня 2006 року, предметом яких є фінансування будівництва квартири та критої стоянки за своєю правовою природою визнаються інвестиційними договорами, метою яких є внесення інвестицій у вигляді грошових коштів в об`єкти квартиру та криту стоянку в житловому будинку.

Згідно положень ст.ст. 525, 526,629 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Позивачка ОСОБА_1 повністю виконала умови Договору №2 від 04 січня 2006 року і Додаткову угоду № 35 від 03 жовтня 2007 року та умови Договору № 3 від 04 січня 2006 року, що підтверджено документами про повну сплату нею пайових внесків та факт належного виконання своїх зобов`язань перед відповідачем.

Відповідач ЗАТ „ЛДБК завершивши будівництво будинку не передав ОСОБА_1 профінансовані нею квартиру та криту автомобільну стоянку, порушивши при цьому п.п. 3.1.1., 3.1.2. Договору № 2 та п.п. 2.2. Договору № 3 від 04 січня 2006 року.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 суд виходив з вищенаведеного, що вона профінансувавши повністю об`єкти будівництва, набула майнові права (є добросовісним набувачем майнових прав) на вказані об`єкти будівництва, вселилася у спірну квартиру, провела в ній ремонтні роботи, проживає у цій квартирі з двома дітьми. Спірна квартира не може бути витребувана у неї, вона разом з членами сімї не може бути позбавлена права користуватися цією квартирою та виселена з цього житлового приміщення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог третьої особи з самостійними вимогами фізичної особи підприємця ОСОБА_4 . районний суд виходив з того, що він, як кредитор, незважаючи на визнання за ним майнових прав на спірну квартиру, не набув права на користування та володіння цією квартирою.

Встановлено, що 18 серпня 2003 року між ФОП ОСОБА_4 (пайовик) та ВАТ „ЛДБК № 2 (забудовник) було укладено Договір № 97 на пайову участь у будівництві житла, згідно якого ОСОБА_4 зобов`язався оплатити вартість будівництва замовленої квартири, а забудовник зобов`язався побудувати будинок, в якому знаходиться замовлена квартира, і в обумовлений термін передати у власність пайовику замовлену квартиру, об`єктом договору є спірна квартира (а.с.36-38).

Спори між ВАТ „ЛДБК № 2 та ФОП ОСОБА_4 щодо зазначеного Договору № 97 від 18 серпня 2003 року та інші спори стосовно угод з приводу спірної квартири і майнових прав ОСОБА_4 на неї Господарськими судами розглядалися і переглядалися неодноразово.

Постановою Вищого господарського суду України від 03 червня 2010 року залишено без змін рішення господарського суду Львівської області від 07 травня 2009 року, яким визнано майнові права ФОП ОСОБА_4 на спірну квартиру (а.с.67-71, 163-167).

Заявляючи вимоги про визнання недійсними Договорів № 2 та № 3 від 04 січня 2006 року, укладених між ЗАТ „ЛДБК та ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_4 посилається на вимоги ст.ст. 203, 215 ЦК України вказуючи, що ці договори суперечать вимогам законодавства, оскільки укладені на час дії договору № 97 від 18 серпня 2003 року без його відома і згоди, при цьому посилається на те, що на час укладення оскаржуваних ним договорів він набув майнові права на спірну квартиру.

Суд першої інстанції підставно не погодився з такими доводами, оскільки його майнові права на спірну квартиру були визнані лише на підставі постанови Вищого господарського суду України від 03 червня 2010 року, якою залишено без змін рішення господарського суду Львівської області від 07 травня 2009 року про визнання майнових прав ФОП ОСОБА_4 на спірну квартиру.

На час оспорюваних договорів від 04 січня 2006 року ФОП ОСОБА_4 майнових прав на спірну квартиру не мав і власником її не був.

Згідно з положеннями ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знайти (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у передбачених цією статтею випадках.

Відповідно до ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються майнові права та обов`язки .

Матеріалами справи достовірно встановлено, що ОСОБА_1 є добросовісним набувачем майнових прав на спірну квартиру.

Згідно з ч.2 ст.620 ЦК України кредитор втрачає право на витребування у боржника речі, визначеної індивідуальними ознаками, у разі, якщо ця річ передана третій особі у власність або користування.

Колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції на підставі наявних у справі доказів, оцінених судом належним чином кожного окремо, на їх достовірність та достатність, взаємний зв`язок у сукупності встановлених судом обставин.

При встановленні зазначених обставин судом першої інстанції не було порушено норм матеріального та процесуального права. Висновки суду грунтуються на аналізі наявних у справі доказів.

З такими висновками суду слід погодитися, оскільки ними правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстави для скасування рішення районного суду відсутні, тому апеляційну скаргу слідвідхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1п.1, 308, 313, 314 ч.1п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 12 березня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Мацей М.М.

Судді: Бакус В.Я.

Монастирецький Д.І.