АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22ц-2190/394/12 Головуючий в суді 1 інстанції: ОСОБА_1 Категорія: 5 Доповідач: Вейтас І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі :

Головуючого: Цуканової І.В.

Суддів: Радченка С.В.

ОСОБА_2

При секретарі: Кримцевій І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, в інтересах ОСОБА_4 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 05 грудня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, що діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 та до ОСОБА_7, що діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя,-

встановила:

У вересні 2011 року ОСОБА_3, в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про визнання спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_10 житлового будинку розташованого за адресою: Херсонська області, Генічеський район с.Стрелкове, вул..Приморська, 11, посилаючись на те, що зазначений будинок ними набуто за час шлюбу, після розірвання якого питання щодо поділу майна не ставилось. 27.09.2007 року ОСОБА_10 помер, а відповідачі по справі оспорюють її право на часку вказаного будинку.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 05 грудня 2011 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, в інтересах ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову, зазначаючи, що суд допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_5, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги, просить скаргу відхилити.

ОСОБА_7 в письмових запереченнях на апеляційну скаргу вказуючи що спірний будинок ОСОБА_10 придбав після припинення шлюбних відносин з позивачкою, для проживання там з новою сімєю, просить скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які зявились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_4 та ОСОБА_10 з серпня 1980 року по 30 жовтня 1992 року перебували в зареєстрованому шлюбі. (а.с.6,7).

Згідно договору купівлі продажу від 07.04.1992 року ОСОБА_10 придбав у приватну власність житловий будинок з господарськими спорудами по вул. Приморській,11 в с.Стрілкове Генічеського району Херсонської області (а.с.12-18).

27.09.2007 року ОСОБА_10 помер. Після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі на належний йому на праві власності спірний житловий будинок (а.с.9).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вказав, що законом не передбачено, що після смерті одного з подружжя інший не може вимагати в судовому порядку визнання набутого за час шлюбу майна спільною сумісною власністю цього подружжя.

З таким висновком суду погодитись не можна оскільки суд прийшов до нього через неправильне застосування норм матеріального права

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в тому числі визнання права.

Як розяснив Пленум Верховного Суду в п.5 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності», що розглядаючи позови, повязані зі спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст.16 Закону України «Про власність», ст.22 КпШС України) та що частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі її із спільного майна, відкритті спадщини.

Законом не заборонено визнання майна спільною сумісною власністю в разі смерті одного з подружжя.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду необхідно змінити, на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, виключивши з мотивувальної частини рішення суду висновок про те, що законом не передбачено, що після смерті одного з подружжя інший не може вимагати в судовому порядку визнання набутого за час шлюбу майна спільною сумісною власністю цього подружжя.

Разом з тим, судом правильно встановлено, що ОСОБА_10 придбав спірний будинок після припинення ведення з позивачкою спільного господарства.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело та час його придбання.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, рішенням апеляційного суду від 22.03.2011 року у справі за позовом ОСОБА_5 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_7, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про визнання житлового будинку приватною власність спадкодавця, визнання незаконним свідоцтва про право власності на майно, за позовом ОСОБА_7 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про визнання житлового будинку приватною власністю спадкодавця, визнання незаконним свідоцтва про право власності на майно, було встановлено, що ОСОБА_4 не проживали з ОСОБА_10 з березня 1992 року (а.с.24-26).

Договір купівлі продажу спірного будинку ОСОБА_10 укладено 07.04.1992 року, тобто після припинення спільного ведення господарства.

Судом обґрунтовано не прийнято до уваги довідку про сплату ОСОБА_10 вартості будинку (а.с.17) як достовірний доказ на підтвердження позовних вимог ОСОБА_4, оскільки в даній довідці не зазначена дата внесення ОСОБА_10 коштів за договором купівлі продажу будинку.

Зважаючи на те, що позивач жодним належним доказом не довела, що ОСОБА_10 придбав будинок за спільні кошти подружжя, її позовна вимога про визнання спірного будинку спільною сумісною власністю подружжя не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 303, п.3 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1 ст.309, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 05 грудня 2011 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення суду висновок про те, що законом не передбачено, що після смерті одного із подружжя інший може вимагати в судовому порядку визнання набутого за час шлюбу майна спільною сумісною власністю цього подружжя. Вважати, що в задоволенні позову відмовлено за безпідставністю вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді:

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа №22ц-2190/394/12 Головуючий в суді 1 інстанції: ОСОБА_1 Категорія: 5 Доповідач: Вейтас І.В.

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частини)

12 березня 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі :

Головуючого: Цуканової І.В.

Суддів: Радченка С.В.

ОСОБА_2

При секретарі: Кримцевій І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, в інтересах ОСОБА_4 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 05 грудня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, що діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 та до ОСОБА_7, що діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 05 грудня 2011 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення суду висновок про те, що законом не передбачено, що після смерті одного із подружжя інший може вимагати в судовому порядку визнання набутого за час шлюбу майна спільною сумісною власністю цього подружжя. Вважати, що в задоволенні позову відмовлено за безпідставністю вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: