Справа № 2-4954/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2012 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді: Рудики Л.Д.

при секретарі: Хлуд І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсними правочинів та визнання права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів відчуження нерухомого майна та повернення майна як такого, що набуте без достатньої правової підстави.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно рішення Рівненського міського суду від 17 січня 2008 року визначено, що на момент смерті ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 року частки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 і місті Рівне були рівними і становили 1/3 кожному. Визнано за ОСОБА_3 право спільної часткової власності на спадкове майно, а саме на ? частку, що складається з 1/3 частки, яка належала ОСОБА_7 згідно свідоцтва про право власності від 21.05.1993 року, та з 1/6 спадкового майна ОСОБА_7 , що залишилось після смерті ОСОБА_6 Визнано за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на частку, що складається з частки, яка належала ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право власності та з 1/6 частки спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_6 Визнана судом за ОСОБА_3 ? частка квартири останнім неодноразово відчужувалась. На підставі договору дарування, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 право власності на ? частку квартири Рівненським БТІ було зареєстровано за ОСОБА_5 У липні 2008 року на підставі договору дарування, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 право власності на ? частку спірної квартири було зареєстровано за ОСОБА_2 Ухвалою Рівненського міського суду від 07 травня 2009 року заочне рішення суду від 17 січня 2008 року скасоване, а позовна заява ОСОБА_3 ухвалою суду від 17 липня 2009 року залишена без розгляду, а отже майно відчужено ОСОБА_3 без достатньої на те правової підстави. Із вказаних підстав просить задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1підтримав позовні вимоги про визнання недійсними договорів дарування та просить визнати недійсним договір дарування ? частки квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, визнати недійсним договір дарування між ОСОБА_5 та ОСОБА_2.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 в судове засідання не з"явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, повідомлень про причини неявки та заяв про розгляд справи у їх відсутність не подали.

Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення у відсутності відповідачів, які не з'явились в судове засідання.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Як вбачається із дослідженого судом свідоцтва про право власності на житло від 21 травня 1993 року виданого рівненською міською радою народних депутатів ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1 належить на праві приватної спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Рівненського міського суду від 17 січня 2008 року визначено, що на момент смерті ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 року частки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 і місті Рівне були рівними і становили 1/3 кожному. Визнано за ОСОБА_3 право спільної часткової власності на спадкове майно, а саме на ? частку у квартирі АДРЕСА_1, що складається з 1/3 частки, яка належала ОСОБА_7 згідно свідоцтва про право власності від 21.05.1993 року, та з 1/6 спадкового майна ОСОБА_7 , що залишилось після смерті ОСОБА_6 Визнано за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на ? частку, що складається з частки у квартирі АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право власності на житло від 21.5.1993 року та з 1/6 частки спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_6

Відповідно до ухвали Рівненського міського суду від 07 травня 2009 року заочне рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення часток у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на спадкове майно від 17 січня 2008 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_8 про визначення часток та визнання права власності на спадкове майно скасовано, справу призначено до розгляду у загальному порядку. В подальшому вказаний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення часток у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на спадкове майно залишено без розгляду, у зв"язку з неявкою в судове засідання позивача ОСОБА_3

Відповідно до оглянутої судом копії договору дарування від 19.02.2008 року ОСОБА_3 подарував а ОСОБА_4 прийняв в дар належну ОСОБА_3 ? частину квартири АДРЕСА_1. Вказана частина квартири, що дарується належить ОСОБА_3 на підставі рішення суду (справа № 2-10179/07) від 17.01.2008 року виданого Рівненським міським судом , та зареєстроване Рівненським МБТІ в реєстрі прав власності на нерухоме майно за номером запису 117-14156 в книзі 62.

Відповідно до договору дарування від 24.06.2008 року ОСОБА_4 подарував ОСОБА_2 ? частину квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.. 227, 228,231 ЦПК України відповідачам, які не з'явилися в судове засідання, направляється рекомендованим листом із повідомленням копія заочного рішення не пізніше трьох днів з дня його проголошення. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Відповідно до п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка діяла на момент вчинення спірного правочину право власності на житловий будинок, квартиру, дачу,садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, що відчужуються, може бути підтверджено одним з таких документів або їх дублікатом,

- нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, пожертви,

- довічного утримання (догляду), ренти, дарування, міни;

- спадковим договором;

- свідоцтвом про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів);

- свідоцтвом про придбання майна з прилюдних торгів

- (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися;

- свідоцтвом про право власності на об'єкти нерухомого майна;

- свідоцтвом про право на спадщину;

- свідоцтвом про право власності на частку в спільному майні подружжя;

- договором про поділ майна;

- договором про припинення права на утримання за умови набуття права на нерухоме майно;

- договором про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно;

- іпотечним договором, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що укладений після набрання чинності Законом України "Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва", або договором про задоволення вимог іпотекодержателя, якими передбачена передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки;

- рішенням суду;

- договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, за умови реєстрації права власності в органах, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно.

Оскільки заочне рішення суду, на підставі якого ОСОБА_3 подарував частину спірної квартири ОСОБА_4 фактично не набрало законної сили, було скасоване судом, який його ухвалив ОСОБА_3 не мав права на розпорядження часткою квартири № АДРЕСА_2 з огляду на відсутність у нього правовстановлюючих документів на неї.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 215.ЦК України підставою недійсності правочинує недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 N 9 про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК,міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України статті 1, 8 Конституції України.

А отже вчинений ОСОБА_3 правочин є недійсним, оскільки при його оформленні у відповідача у справі фактично не було передбачених вказаною Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка діяла на момент вчинення спірного правочину правовстановлюючих документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 236. ЦК України нікчемний правочинабо правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Оскільки правочин між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є недійсним з моменту його вчинення то і на укладення договору дарування від 24.06.2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у ОСОБА_4 не було жодних правових підстав.

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 N 9 про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними. Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину.

Норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна,переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК.

Відповідно до частини п'ятої статті 12 ЦК добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна.

У зв"язку з викладеним, та зважаючи на те, що позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги про повернення від ОСОБА_2 у спільну сумісну власність ? частки квартири АДРЕСА_1 та визнання права власності на неї не підтримав та доказів на їх підтвердження не подав суд вважає за необхідне роз"яснити позивачу його право звернення до суду із віндикаційним позовом до ОСОБА_2

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Визнати недійсним договір дарування ? частини квартири АДРЕСА_1 від 19.02.2008 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Визнати недійсним договір дарування ? частини квартири АДРЕСА_1 від 24.06.2008 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

Позовні вимоги про повернення майна та визнання права власності на квартиру -залишити без розгляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Рівненського міського суду

Рівненської області Л.Д. Рудики