Справа № Провадження №22-ц-3728/12 22-ц/1090/4756/12 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Категорія26Доповідач у 2 інстанціїГолуб
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 вересня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - судді Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.

при секретарі Клименко В.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2012 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу з урахуванням інфляції та трьох відсотків річних.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з названим позовом посилаючись на те, що він за договором позики передав своєму двоюрідному брату ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 100 000 доларів США в наступному порядку: 15.04.2009 року 10 500 доларів США, 21.04.2009 року 39 500 доларів США, 07.05.2009 40 000 доларів США, 12.05.2009 року 10 000 доларів США, строком на 1 рік, але останній їх не повернув. Просив стягнути на свою користь кошти в сумі 908 241,52 грн. з них: 797 700,00 грн. основний борг, 76 579 грн. 20 коп. інфляційні нарахування та 3% річних від простроченої суми в розмірі 4 257 грн. 53 коп. та судові витрати.

Уточнивши позовні вимоги, просив стягнути 798865,5 грн. боргу за договором позики, 3% річних 34011,98, та інфляційні нарахування у розмірі 76691,09 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2012 року позовні вимоги ОСОБА_3 частково задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму заборгованості за договором позики в розмірі 845093 грн. , що складається з суми основного боргу в розмірі 797000 грн., 3% річних в розмірі 33938,84грн., суми індексу інфляції 14154,72 грн., 4 000 грн. витрати на правову допомогу, судовий збір в розмірі 1 700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120 грн. 00 коп.

Додатковим рішенням Броварського міськрайонного суду ухваленого 05 березня 2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, 420 грн. понесених витрат за подачу оголошення в газету «Урядовий кур'єр».

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що між сторонами не було визначено строку повернення позики, а тому нарахування 3% річних та індексу інфляції починаючи з 30.05.2010 року є неправомірним.

Також апелянт не погоджується із стягненням витрат на правову допомогу.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на протязі квітня 2009 року та травня 2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір позики та передано грошові кошти в розмірі 81 500 дол. США та 147445 грн. Так загальна сума заборгованості відповідача склала в національній валюті гривні 797 00 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконав умови договору, а тому має сплатити суму, заборговану у гривнях з врахуванням індексу інфляції, а також сплатити три відсотки річних.

Розмір заборгованості за період з 01 червня 2009 року по 01 лютого 2012 року з врахуванням індексу інфляції склав 147445 * 1,096-147445 = 14154,72 грн.

Зважаючи на те, що існувала домовленість про сплату 3% річних за користування грошима, сума відсотків склала 33938,84 грн.

Таким чином загальна сума заборгованості відповідача складала 845093,56 грн.

Проте із таким висновком суду не можна погодитись, оскільки він зроблений із неправильним застосування норм матеріального права, крім того, обставини справи, які суд вважав встановленими, не доведені у судовому засіданні.

За правилами ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказуванню.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

При розрахунку суми боргу з урахуванням індексу інфляції та розрахунку розміру процентів річних ОСОБА_3 зазначив дату повернення заборгованості за позикою 31.05.2011 року. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що домовленість про дату повернення коштів була досягнута усно.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

На підтвердження укладення договору позики ОСОБА_3 надав суду реєстр сум отриманих (позичених) ОСОБА_4 під заставу 2-х квартир в м.Бровари. Цей документ не містить в собі необхідних умов договору, як то сторони договору, а саме зазначення особи, яка передавала гроші в борг, а також строку виконання договору.

Разом з тим, оскільки відповідач визнає суму боргу, яка зазначена в наведеному доказі, а також те, що цю суму йому передавав ОСОБА_3, то ця обставина, а саме отримання ним від ОСОБА_3 позики в розмірі 100000 доларів США не підлягає доказуванню.

Однак у вказаному документі не вказаний строк повернення позики, а тому у позивача відсутні підстави стверджувати, що цей строк сторони встановили 31.05.2011 року. Показання свідків, на які посилається позивач, не можуть бути визнані допустимим доказом, оскільки умови договору позики мають бути визначені письмово, або визнані іншою стороною.

За таких обставин, висновки суду в тій частині, що між сторонами був укладений договір позики із зазначенням строку його виконання є такими, що не ґрунтуються на досліджених доказах, а тому є помилковими.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернута позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається із матеріалів справи, до звернення позивача до суду з даним позовом, він не пред»являв відповідачу вимоги про повернення коштів, а тому його вимоги про стягнення боргу із врахуванням індексу інфляцій та 3% річних не ґрунтуються на вимогах ст. 625ЦК України, а тому не могли бути задоволені судом і рішенні суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Також колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції норми процесуального законодавства при вирішенні питання про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 4000 грн.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 79 та ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, є витратами, пов'язаними з розглядом справи, які несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Вирішуючи вказану справу, та стягуючи з відповідача на користь позивача витрати понесені позивачем на оплату правової допомоги в розмірі 4000 грн., суд першої інстанції не врахував, що в матеріалах справи відсутні належно оформлені документи, які підтверджують оплату позивачем правової допомоги. Тому рішення в цій частині також підлягає скасуванню.

Судова колегія не може погодитись із доводами апеляційної скарги в тій частині, що рішення суду підлягає скасуванню у повному обсязі з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, оскільки відповідач не відмовляється від повернення боргу, але позивач не висував такої вимоги. При цьому судова колегія виходить з того, що звернення позивача до суду з даним позовом свідчить про наявність спору між сторонами з приводу виконання зобов»язань, протягом строку розгляду справи судом першої інстанції з жовтня 2011 року по лютий 2012 року позивач не вчинив дій щодо виконання взятих на себе зобов»язань, а тому підстав вважати, що між сторонами не існує спору, немає.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що рішення суду підлягає скасуванню в частині стягнення інфляційних нарахувань на суму боргу, трьох відсотків річних за прострочення виконання зобов»язання та витрат на правову допомогу і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні наведених позовних вимог. В іншій частині, а саме в частині стягнення суми позики у розмірі 797 000 грн., рішення суду має бути залишене без змін.

На підставі ст.ст. 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, керуючись ст.ст. 57,58,60,61, 84, 303,307,309 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2012 року в частині стягнення інфляційних нарахувань на суму боргу 14154,72 грн., трьох відсотків річних за прострочення виконання зобов»язання 33938,84 грн. та витрат на правову допомогу 4000 грн. скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні наведених позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді