Справа № 2513-853/12
Номер провадження 2/2513/154/12
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2012 року м.Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді - Кочура О.О.,

при секретарі - Худорба Р.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Новгород- Сіверський справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання частково недійсним рішення Новгород- Сіверської міської ради та визнання права власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання частково недійсним рішення Новгород-сіверської міської ради та визнання права власності на земельну ділянку.

В обгрунтування своїх вимог зазначає що мати, позивача ОСОБА_2 постійно мешкає у м.Новгород-Сіверський, Чернігівської області по вул.Дружби, 26-А і 23 травня 1996 року згідно договору дарування, посвідченим приватним нотаріусом Новгород-Сіверського районного нотаріального округу подарувала позивачу ОСОБА_1, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться в місті Новгород-Сіверський, Чернігівської області по вулиці Дружби за №26/А на земельній ділянці 600 кв. метрів. Таким чином позивач ОСОБА_1, являється власником житлового будинку по вул.Дружби, 26/А м.Новгород-Сіверський, Чернігівської області. Але рішенням виконавчого комітету Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області від 28 листопада 1996 року № 176 було вирішено видати державний акт на право приватної власності і постійного користування землею Мамченко Марії Павлівні вул.Дружби, 26/А-ОД га м.Новгород-Сіверський, Чернігівської області. 04 грудня 1996 року ОСОБА_3, отримала Державний акт на право приватної власності на землю та акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №510. Таким чином, згідно правовстановлюючих документів позивач має право приватної власності на житловий будинок, розташований по вул.Дружби, 26/А у м.Новгород-Сіверський, Чернігівської області, а мати позивача,-ОСОБА_3, має право приватної власності на землю, на якій розташовані житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. У продовження обгрунтування своїх позовних вимог позивач ОСОБА_1, зазначає, що відповідно до ч.І ст.ЗО ЗК України від 18.12.1990 р. на момент здійснення договору дарування, від 23 травня 1996 року, при переході права власності на будівлю та споруди за (цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002року, переходить належне йому і право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі). Отже з переходом права власності на будинок із надвірними спорудами за адресою по вул.Дружби, 26/А

м.Новгород-Сіверський, Чернігівської області зазначає позивач ОСОБА_1, до неї перейшли всі права стосовно земельної ділянки, на якій вони розташовані і остання вважає, що в рішенні виконкому Новгород-Сіверської ради від 28 листопада 1996 року №176 «Про видачу державних актів на право постійного користування землею і право приватної власності громадянам міста» помилково було вказано про вирішення видати державні акти на право приватної власності і постійного користування землею громадянам міста- Мамченко ОСОБА_4 вул.Дружби, 26/А - 0,1 га, оскільки вона не мала власності на будинок на той час. Враховуючи, що іншим, несудовим способом виправити вищевказану помилку в рішенні виконкому не можливо на цей час, тому позивач ОСОБА_1, змушена звернутися з позовом щодо захисту своїх прав і при цьому зазначає, що на даний час остання позбавлена можливості зареєструвати право власності на земельну ділянку по вул.Дружби, 26/А, м.Новгород-Сіверський, Чернігівської області оскільки право власності на цю земельну ділянку закріплено за матірю позивача- Мамченко ОСОБА_5 завершення обгрунтування своїх позовних вимог та викладу обставин справи ОСОБА_1, додала, що мешкає на далекій відстані від місця договорів та зайнята на роботі, і тому просить суд розглянути справу без її участі.

Позивач в судове засідання не зявилась, виклавши у позові клопотання про розгляд справи за її відсутності та просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3, у судове засідання не зявилась, хоча про час та місце проведення розгляду справи була повідомлена належним чином, але попередньо на адресу суду подала письмову заяву у якій повідомляє про неможливість явки у сдове засідання розгляд спрви просить провести без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник третьої особи, Новгород-Сіверської міської ради у судове засідання не зявився, хоча про час та місце проведення розгляду справи був повідомлений належним чином, але попередньо на адресу суду подав письмову заяву у якій повідомляє про неможливість явки у сдове засідання розгляд спрви просить провести без участі представника міської ради, та проти задоволення позовних вимог у повному обсязі не заперечує.

Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку,- за адресою вул.Дружби 26/а, м.Новгород-Сіверський, Чернігівської області.

Рішенням виконавчого комітету Новгород-Сіверської міської ради від 28 листопада 1996 року «Про видачу днржавних актів на право постійного користування землею і право приватної власності організаціям і громадянам міста» земельна ділянка площею 0,1 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, за адресою вул.Дружби 26/а. м.Новгород-Сіверський Чернігівської області передана ОСОБА_3

Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії I- ЧН №028668 від 04 грудня 1996 року власником земельної ділянки вказано відповідача ОСОБА_2.

Згідно ч.І ст.30 ЗК України від 18.12.90 року чинного на момент укладання договору-дарування житлового будинку від 17 лютого 2001 року, при переході права власності на будівлю або споруду разом з цими обєктами переходить і право власності або право користування земельною ділянкою у розмірах, передбачених ст.67 ЗК України, без зміни її цільового призначення, якщо інше не передбачено у договорі відчуження-будівлі, споруди.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними та обгрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки, також, визнаються відповідачами.

Згідно ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі - продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами.

Виходячи з вище викладеного та керуючись ст.ст.11, 60, 212- 215 ЦПК України, ст.81 ЗК України суд-

В И РІШИ В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання частково недійсним рішення Новгород-Сіверської міської ради та визнання права власності на земельну ділянку- задовольнити у повному обсязі.

Визнати недійсним рішення Новгород-Сіверської міської ради, Чернігівської області від 28 листопада 1996 року №176 у частині вирішення видачі державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_2, яка розташована за адресою Чернігівська область, м.Новгород-Сіверський, вул.Дружби, 26/а у розмірі,-0,1 га.

Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю №510 від 04 грудня 1996 року на імя -ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на земельну ділянку, розміром 0,1 га, розташовану за адресою: вул.Дружби 26/а, м.Новгород-Сіверський, Чернігівської області.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуюча Кочура О.О.