Справа № 2/1328/593/12 Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н.Л.
Провадження № 22-ц/1390/6364/12 Доповідач в 2-й інстанції: Зверхановська Л. Д.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2012 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Зверхановської Л.Д.

суддів: Бойко С.М., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Служала А.Ю.

з участю: позивача ОСОБА_1 , представника Обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства Галсільліс Харчука В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Турківського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП Галсільліс, до якої приєдналося Обласне комунальне спеціалізоване лісогосподарське підприємство Галсільліс, на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23 травня 2012 року,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 23 травня 2012 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до Обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства Галсільліс, Турківського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП Галсільліс, третя особа ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Визнано незаконним звільнення ОСОБА_1 з посади в.о. головного лісничого Турківського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП Галсільліс на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України з 05.10.2011року відповідно до наказу Обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства Галсільліс №23-д від 05.10.2011 року та наказу Турківського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП Галсільліс №377-к від 05.10.2011року.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді в.о. головного лісничого Турківського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП Галсільліс з 05.10.2011року.

Стягнуто з Турківського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП Галсільліс в користь ОСОБА_1 23441 грн. 14 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Стягнуто з Турківського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП Галсільліс та Обласного комунального лісогосподарського підприємства ЛГП Галсільліс в користь ОСОБА_1 по 1150 грн. витрат за надання правової допомоги.

Стягнуто з Турківського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП Галсільліс та Обласного комунального лісогосподарського підприємства ЛГП Галсільліс в дохід держави по 53 грн. 65 коп. судового збору.

У задоволенні вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 30 серпня 2012 року стягнуто із Турківського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП Галсільліс в дохід держави 234,41 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржило Турківське дочірнє лісогосподарське підприємство ЛГП Галсільліс. До апеляційної скарги приєдналося Обласне комунальне спеціалізоване лісогосподарське підприємство Галсільліс.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення винесено із порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним і неправильним встановленням обставин справи. Вказує, що позивач був відсутній як на робочому місці, так і в приміщенні ДЛГП Галсільліс протягом 3 годин 03.10.2011 року та з 10.00 год. до кінця робочого дня 05.10.2011 року, про що були складені акти. Звертає увагу суду, що позивач не навів поважних причин відсутності на роботі та не заперечив сам факт відсутності. Вважає, що ОСОБА_1 був звільнений за прогули з дотриманням вимог чинного трудового законодавства, а саме ст. 148 КЗпП України. Окрім цього зазначає, що розрахунок середньомісячного заробітку позивача становить 21203,04 грн., а не 23441,14 грн. як визначено судом, так як згідно наказу №8-В від 01.03.2012 року працівники Турківського ДЛГП з 01.03.2012 року переведені на 0,75 посадового окладу у зв`язку із важким фінансовим становищем. Покликається на те, що стягнення витрат на правову допомогу є безпідставним, оскільки матеріалами справи не підтверджено оплати правової допомоги позивачем в розмірі 2300 грн.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , районний суд виходив з того, що звільнення ОСОБА_1 з роботи на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України було проведено без дотримання вимог трудового законодавства України, а відсутність позивача на робочому місці 05.10.2011 року взагалі не підтверджується жодними письмовими доказами.

Відповідно до п.4. ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу ( в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Районним судом встановлено, що ОСОБА_1 наказом Обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства Галсільліс №23-д від 11.08.2011року призначений на посаду в.о. головного лісничого Турківського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП Галсільліс з 11.08.2011 року.

На підставі цього наказу Турківське дочірнє лісогосподарське підприємство ЛГП Галсільліс видало наказ №58-К від 15.08.2011року про прийняття ОСОБА_1 на посаду в.о. головного лісничого заступника директора з 16.08.2011року.

Наказом Обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства Галсільліс №23-д від 05.10.2011року ОСОБА_1 звільнений з посади в.о. головного лісничого Турківського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП Галсільліс з 05.10.2011року на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України за вчинення прогулу відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, прийнятого на підставі доповідної записки службових осіб Турківського ДЛГП від 05.10.2011року.

Як вбачається з доповідної записки від 05.10.2011року, складеної в.о. директора Турківського ДЛГП Тупичаком М.В. зафіксовано відсутність ОСОБА_1 на робочому місці 03.10.2011року з 14.00 по 18.00 год. та вказано про невиконання ОСОБА_1 05.10.2011року розпорядження в.о. директора Турківського ДЛГП щодо відведення ділянки під рубку та ненадання ним письмового пояснення з приводу даних обставин.

Зі змісту акту від 05.10.2011року вбачається, що він складений з приводу невиконання ОСОБА_1 розпорядження ОСОБА_2 від 04.10.2011року про проведення відводу земельної ділянки під рубку.

Як вбачається з матеріалів справи, у ній наявні різні акти від 03.09.2011року та від 03.10.2011року щодо відсутності позивача на робочому місці впродовж чотирьох годин з розбіжностями в даті їх складання та у змісті, різні копії табелів обліку використання робочого часу за жовтень 2011року

Колегія суддів вважає, що оцінюючи зібрані по справі докази, суд дотримався встановленого ст.212 ЦПК України принципу оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об`єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв`язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін, та дав належну оцінку зібраним по справі доказам та ухвалив законне та обґрунтоване рішення по суті позовних вимог.

Твердження апелянта про те, що розрахунок середньомісячного заробітку позивача становить 21203,04 грн., а не 23441,14 грн., як визначено судом, так як згідно наказу №8-В від 01.03.2012 року працівники Турківського ДЛГП з 01.03.2012 року переведені на 0,75 посадового окладу у зв`язку із важким фінансовим становищем підприємства, є необґрунтованим та не може бути підставою для зміни рішення у частині стягнення оплати часу вимушеного прогулу.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Колегія суддів вважає, що судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Разом з тим, обґрунтованими є доводи апеляційної скарги про безпідставне стягнення із відповідачів витрат на правову допомогу у розмірі 2300 грн.

Матеріалами справи підтверджено оплату правової допомоги позивачем у розмірі 1300 грн., а тому у цій частині оскаржуване рішення слід змінити, визначивши, що відповідачів в користь ОСОБА_1 підлягає стягненню по 650 грн. витрат за надання правової допомоги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Турківського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП Галсільліс, до якої приєдналося Обласне комунальне спеціалізоване лісогосподарське підприємство Галсільліс, задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23 травня 2012 року у частині стягнення витрат на правову допомогу змінити, визначивши, що з Турківського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП Галсільліс та Обласного комунального лісогосподарського підприємства ЛГП Галсільліс в користь ОСОБА_1 підлягає стягненню по 650 грн. витрат за надання правової допомоги.

У решті рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23 травня 2012 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий :

Судді: