Справа № 2-6291/11
РІШЕННЯ

Іменем України

10.02.2012 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

при секретарі Носулі А.Л.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розподіл майна подружжя.

В обґрунтуванні своїх позовних вимог посилається на те, що вона з листопада 2003 року по 20 жовтня 2006 року проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з відповідачем як дружина і чоловік, разом вели домашнє господарство та мали спільний сімейний бюджет. 20.10.2006 року позивачка з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. У період спільного проживання, 01 вересня 2005 року вони придбали квартиру АДРЕСА_1, яку оформили на відповідача ОСОБА_2 Під час шлюбу, 07.08.2008 року був придбаний автомобіль Mercedes-Benz ML550 легковий-універсал, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за відповідачем. З квітня 2011 року припинені шлюбні відносини та позивачкою поданий до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська позов про розірвання шлюбу.

Оскільки шлюбні відносини з відповідачем припинені, в спірній квартирі проживають позивачка з двома малолітніми дітьми, відповідач в квартирі не проживає та не приймає участі в матеріальних затратах на утримання квартири, не сплачує комунальні послуги, квартира є неподільною річчю та спільне володіння і користування з відповідачем квартирою є неможливим, автомобіль знаходиться у користуванні відповідача і також є неподільною річчю та спільне володіння і користування з відповідачем автомобілем є неможливим, приймаючи до уваги, що спірна квартира була придбана в період спільного проживання, тому позивачка просила суд установити факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, як чоловіка та дружини, її, ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2, в період з листопада 2003 року по день реєстрації шлюбу - 20 жовтня 2006 року, розподілити спільно нажите майно, виділивши їй у власність квартиру АДРЕСА_2, відповідачу - автомобіль Mercedes-Benz ML 550 легковий-універсал, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований 07.08.2008 року, визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1, та скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру №233 в будинку №32 по вулиці Малишева у місті Дніпропетровську за відповідачем ОСОБА_2

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечував частково, посилаючись на те, що з 20.10.2006 року він знаходиться у шлюбі з позивачкою, який зареєстрований Амур-Нижньодніпровським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 З листопада 2003 року по день реєстрації шлюбу - 20 жовтня 2006 року, вони проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу як чоловік і дружина, разом вели домашнє господарство та мали спільний сімейний бюджет. У період спільного проживання, 01.09.2005 року він купив виключно за власні кошти квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується тим, що у договорі купівлі-продажу квартири покупцем зазначений саме він. Відповідач не заперечує, що під час шлюбу, 07.08.2008 року був придбаний автомобіль Mercedes-Benz ML550 легковий-універсал, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований на його імя. З квітня 2011 року між ними припинені шлюбні відносини та позивачкою поданий до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська позов про розірвання шлюбу. Вважає, що квартира АДРЕСА_1, придбана ним за власні кошти у період спільного проживання з позивачкою не є спільною сумісною власністю, тому просив в цій частині позову відмовити, визнавши за позивачкою право власності на ? частину на спірний автомобіль, придбаний в період шлюбу.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, свідків, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що 20.10.2006 року позивачка ОСОБА_1 уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2, зареєстрований Амур-Нижньодніпровським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №1074. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4

З листопада 2003 року по день укладення шлюбу, 20 жовтня 2006 року, сторони проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу як чоловік і дружина, разом вели домашнє господарство та мали спільний сімейний бюджет. Даний факт визнаний сторонами та відповідно до ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягає.

У період спільного проживання, 01.09.2005 року була придбана квартира АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01.09.2005 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим №3541, та зареєстрованого в КП Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації04.10.2005 року, реєстраційний № 7987949, яка зареєстрована за відповідачем ОСОБА_2.

Ст.74 СК України встановлено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено

письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, як чоловіка та дружини, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період з листопада 2003 року по 20 жовтня 2006 року у судовому засіданні також підтвердили свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 та допитаний в якості свідка відповідач ОСОБА_2

Таким чином суд вважає встановити факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, як чоловіка та дружини, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період з листопада 2003 року по 20 жовтня 2006 року, розподілити спільно нажите майно між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Зібраними по справі доказами у судовому засіданні не знайшов підтвердження факт купівлі відповідачем спірної квартири за власні кошти.

Під час шлюбу, 07.08.2008 року був придбаний автомобіль Mercedes-Benz ML550 легковий-універсал, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за відповідачем ОСОБА_2

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, квартира АДРЕСА_2 та автомобіль Mercedes-Benz ML550 легковий-універсал, реєстраційний номер НОМЕР_1, є обєктами права спільної сумісної власності позивача та відповідача: ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Ст.69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно зі ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Враховуючи, що автомобіль і квартира є неподільними речами, оскільки згідно з ч.2 ст.183 ЦК України, неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення, сторони припинили шлюбні відносини, в спірній квартирі проживають позивачка з двома малолітніми дітьми, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, відповідач в квартирі не проживає та не приймає участі в матеріальних затратах на утримання спірної квартири, не сплачує комунальні послуги, спільне володіння і користування квартирою є неможливим, автомобіль знаходиться в користуванні відповідача і також спільне користування автомобілем є неможливим, суд вважає розподілити спільно нажите майно між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, виділивши у власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1, ОСОБА_2 - автомобіль Mercedes-Benz ML 550 легковий-універсал, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований 07.08.2008 року, визнавши за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 107,0 кв.м., житловою площею 48,7 кв.м., та скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру №233 в будинку №32 по вулиці Малишева у місті Дніпропетровську за ОСОБА_2.

Згідно зі ст.154 ЦПК України, суд може одночасно з ухваленням судового рішення скасувати заходи забезпечення позову.

У зв'язку з тим, що даним рішенням розподілено майно між подружжям і відпала необхідність забезпечення позову, суд вважає скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою судді від 07.12.2011 року та зняти заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст.5-11, 60, 154, 174, 208, 209, 213, 214, 215, 256 ЦПК, ст.ст. 60, 61, 69, 70, 71, 74 СК України, 183, 368, 372 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Встановити факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, як чоловіка та дружини, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період з листопада 2003 року по 20 жовтня 2006 року.

Розподілити спільно нажите майна між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, виділивши у власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1, ОСОБА_2 - автомобіль Mercedes-Benz ML 550 легковий-універсал, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований 07.08.2008 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 107,0 кв.м., житловою площею 48,7 кв.м.

Скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою судді від 07.12.2011 року та зняти заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 01.09.2005 року, реєстровий №3541.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя: