АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/1928/12 Справа № 22-ц/490/1928/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Міхеєва В.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2012 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Міхеєвої В.Ю.

суддів Гайдук В.І., Макарова М.О.

при секретарі Качур Л.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2011 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області, Третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Абріс» про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на домоволодіння та гараж в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_3, який помер 14 квітня 2011 року (а.с.2,3).

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2011 року у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с.57,58).

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність цих обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (а.с.61-64).

Вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 квітня 2006 року помер ОСОБА_3, батько позивача ОСОБА_2 (а.с.19).

Згідно рішення виконкому Солонянської районної ради від 19 жовтня 1988 року №231/2 померлому під будівництво індивідуального 4-кімнатного жилого будинку житловою площею 54,0 кв.м, корисною 97,86 кв.м було виділено земельну ділянку у розмірі 0,07 га, що розташована по вул. Набережній, 5 у смт. Солоне Дніпропетровської області (а.с.4).

Також 19 жовтня 1988 року був виготовлений проект забудови земельної ділянки а.с.5).

Відповідно до рішення Солонянської селищної ради від 07 квітня 1996 року ОСОБА_3 отримав у приватну власність зазначену земельну ділянку на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 348406 (а.с.6,7).

Після смерті батька позивач успадкував вищезазначену земельну ділянку, що підтверджується свідоцтвом на право власності від 25 жовтня 2011 року (а.с.8).

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 вересня 2011 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок по вул. Набережній, 5 у смт. Солоне Дніпропетровської області та гараж, який розташований вул. Гагаріна, 42 у смт. Солоне Дніпропетровської області позивачу було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на імя померлого (а.с.17).

При забудові виділеної законним шляхом земельної ділянки спадкодавець допустив відхилення від узгодженого плану забудови та збудував двоповерховий жилий будинок загальною площею 285,6 кв.м та житловою площею 71,9 кв.м., що підтверджується копією експлікації приміщень до плану садибного індивідуального будинку (а.с.11). Доказів, що зазначене будівництво здійснено з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, позивачем суду не надано.

Тому суд дійшов правильного висновку, що у даному випадку мало місце самочинне будівництво.

Колегія суддів погоджується також з висновком суду, що будівля гаражу №18, розташованого по вул. Гагаріна, 45 у смт. Солоне Дніпропетровської області також є самочинно побудованою, оскільки позивачем не надано ніяких належних підтверджень права власності померлого на цю будівлю, а наданий технічний паспорт та рішення Солонянської селищної ради №2 «Про присвоєння гаражу адреси» від 21 липня 2011 року не є доказами права власності померлого на гараж.

Підтверджень того, що забудова гаражу проведена на земельній ділянці, що була відведена для будівництва гаража спадкодавцеві за одержаним у встановленому порядку дозволом чи належно затвердженим проектом, позивач не надав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд правильно звернув увагу на те, що відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Так як спадкодавцем за життя не було належним чином оформлено право власності на майно із отриманням правовстановлюючих документів та їх реєстрацією, це позбавило спадкоємця можливості оформити право власності на домоволодіння та гараж в порядку спадкування.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, просив визнати за ним право власності на житловий будинок та гараж у порядку спадкування за законом на підставі ст.ст. 392, 328, 1261, 1268, 1269 ЦК України.

Тому судова колегія не може взяти до уваги доводи позивача в апеляційній скарзі, що суд першої інстанції не розглянув по суті його позовну вимогу про визнання права власності на обєкти нерухомості в порядку ч.5 ст. 376 ЦК України, так як такі підстави позову ним не наводилися.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення не встановлено, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді