Справа № 22-ц-1741/12 Головуючий у 1 інстанції: Мулявка О.В.
Провадження № 22-ц/1390/1741/12 Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2012 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді Берези В.І., суддів: Павлишина О.Ф., Мікуш Ю.Р., при секретарі: ,Колодці М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Радехівського районного суду Львівської області від 17 жовтня 2011 року у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третьої особи ОСОБА_6 - приватного нотаріуса Радехівського районного нотаріального округу , та органу опіки та піклування Радехівської районної державної адміністрації про звернення стягнення на майно по кредитному договору та зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк`про визнання недійсною кредитної угоди та договору іпотеки ,-

в с т а н о в и л а:

рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 17 жовтня 2011 року частково задоволено позов .

Вирішено шляхом вилучення заставленого майна, належного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жителю АДРЕСА_1 і, яке зазначене в п.6 договору застави №б/н від 20.03.2008р., передати його в заклад Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк».

На майно, належне ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жителю АДРЕСА_1 і, яке зазначене в п.6 договору застави №б/н від 20.03.2008р., в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №Е/У3658 від 20.03.2008р., звернути стягнення шляхом його безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання ПАТ КБ «ПриватБанк`договору купівлі-продажу від імені ОСОБА_1 .

Вирішено виселити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із квартири у АДРЕСА_1 із зняттям його з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Радехівського РВ ГУМВСУ у Львівській області.

Стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»(, МФО305299, р/р НОМЕР_2 ) понесені ним у справі судові витрати в сумі 1828,50грн..

У задоволенні решти позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк`про визнання недійсними кредитної угоди та договору іпотеки, відмовлено за безпідставністю. Стягнуто із ОСОБА_1 120грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи за зустрічним позовом.

Рішення суду оскаржив представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк`Радик Б.А..

Просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове рішення яким позовні вимоги позивача задоволити виходячи з уточнених позовних вимог/а.с.168/. В решті прийняте рішення залишити без змін . Посилається на те, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, не є обґрунтованим, ухвалене без повно та всебічно з`ясованих обставин, на які відповідач посилався як на підставу своїх заперечень, підтверджених доказами не дослідженими в судовому засіданні.

В судове засідання сторони не з`явились, апелянт неодноразово не з`являвся, хоч належним чином були повідомлені ,про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки позивачу та повідомлення про вручення в судовому засіданні 20.06.2012 року представнику відповідача ОСОБА_7 , тому справу розглянуто без участі сторін , відповідно до ч.2 ст.305-1 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно Кредитної угоди №Eвід 20 березня 2008 року -Радехівське відділення «Західного головного регіонального управління`ЗАТ КБ «ПриватБанк`зобов`язується надати ОСОБА_1 грошові кошти в іноземній валюті у сумі 25тис. дол. США, а останній зобов`язується прийняти вказані кошти та повернути їх із виплатою нарахованих відсотків (а.с.9-11). Зобов`язання Банку виконані в повній мірі, а зобов`язання ОСОБА_1 останнім виконані частково,заборгованість за кредитним договором 21 319.21 дол.США. (а.с.6-7).

У відповідності до Іпотечного договору від 20.03.2008р., в забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, ним надано в іпотеку нерухоме майно, а саме - квартиру АДРЕСА_2 (а.с.17-18).

Із розрахунку заборгованості за договором №Eвід 20 березня 2008 року визначаються суми заборгованості за кредитом і в тому числі розмір штрафу, розмір і порядок нарахування якого зазначені у розділі шостому вказаної угоди (а.с.6-7).

Вирішуючи вимогу позивача в частині звернення стягнення на заставлене майно ,суд першої інстанції вірно виходив з того, що з метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за Кредитною угодою, між ним та Банком 20.03.2008р. укладено договір застави майна, відповідно до якого визначено перелік та узгоджено вартість заставленого майна (а.с.15-16), та вказав, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (ст.590 ЦК України).

Однак згідно уточненої позовної заяви позивача/а.с.168/, такий просив звернути стягнення і на квартиру загальною площею 78.0 кв.м., яка розташована- АДРЕСА_1 ,шляхом продажу вказаного майна предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки від 20.03.2008 року) ПАТ Комерційним банком «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру прав власності а також з наданням ПАТ КБ «Приватбанк`усіх повноважень необхідних для здійснення продажу.

Відмовляючи у задоволенні вище наведеної позовної вимоги суд мотивував тим, що всупереч вимогам п.20 Іпотечного договору від 20.03.2008р. (а.с.18), за вказаною адресою зареєстрованими значаться інші особи, в тому числі малолітні діти ОСОБА_1 - ОСОБА_8 , 02.О6.1995р.н. та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.66), та покликаючись на ст.7 Конституції України, ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей»№2623-IV від 02.06.2005р. (із подальшими змінами) та ст.18 Закону України «Про охорону дитинства»№2402-111 від 24.02.2001р. (із подальшими змінами), висновку комісії з питань захисту прав дитини Радехівської райдержадміністрації щодо недоцільності виселення ОСОБА_4 та ОСОБА_10 із квартири АДРЕСА_2 , вказав про неприпустимість зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь яких правочинів стосовно жилих приміщень, а відтак і неможливість виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (батьків дітей) та дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_10 та звернення стягнення на квартиру у АДРЕСА_1 ..

Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи.

Згідно ч.І ст.1054 ЦК України за кредитним договором Банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.ст.525,526,530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання, не допускається.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із вимогами ч.2 ст.39 Закону України «Про іпотеку`одночасно із рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Відповідно до ч.І ст.40 цього Закону та ст.109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, оскільки наявність осіб, зареєстрованих у будинку (приміщенні), на який звертається стягнення, перешкоджає реалізації предмета іпотеки.

Як вбачається з матеріалів справи ,про згоду щодо права іпотеко держателя (банк) звернути стягнення на майно предмет іпотеки, сторони договору іпотеки підтвердили і у іпотечному договорі /а.с.17-18/.

Як вбачається з матеріалів справи на час укладення договору іпотеки від 20.03.2008 року у квартирі (предмету іпотеки) АДРЕСА_1 з 17.03.2008 року зареєстрований лише ОСОБА_1 .

Як вбачається з відповіді Павлівської сільської ради Радехівського району Львівської області за адресою пр.. Юності 23/20 станом на день видачі відповіді - 23.09.2010 р. зареєстровані, але не проживають ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с.66/.

Як видно з договору іпотеки від 20 .03.2008 року /а.с.17/ предмет іпотеки- квартира АДРЕСА_2 вартістю 36 151 грн. належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири з реєстрацією КП Львівської обласної ради «Червоноградське МБТІ»-11.03.2008 року

Квартира предмет іпотеки куплена відповідачем ОСОБА_1 11.03.2008 року, зареєстрований такий у даній квартирі з 17.03.2008 року, договір іпотеки укладено 20.03.2008 року. Інші члени сім`ї на момент укладення договору іпотеки у зазначеній квартирі не значаться.

Таким чином на час укладення договору іпотеки, інших осіб , в т.ч. і неповнолітніх дітей у квартирі не значилось, довідка Павлівської сільської ради від 23.09.2010 р. підтверджує, що у квартирі станом на 23.09.2010 р. (дата видачі довідки) зареєстровані але не проживають - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с.66/.

Наведені обставини вказують на те, що на час укладення договору іпотеки малолітні діти відповідача не були зареєстрованими та не проживали у житлі (будинку ,який є предметом іпотеки) , жодних майнових прав щодо даного будинку такі не мали, права власності чи права користування предметом іпотеки у таких не було, а реєстрація таких у будинку після укладення договору іпотеки без згоди іпотекодержателя спростовує про порушення прав останніх та суперечить вимогам п.20.7 іпотечного договору .

Так як відповідно до ч.2 ст.39 Закону України «Про іпотеку`одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотеко держателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч. 1 ст.40 ЗУ «Про іпотеку та ст.. 109 ЖК України, тому відповідачі підлягають виселенню з житла предмету іпотеки.

На зазначені обставини суд першої інстанції уваги не звернув та прийшов до невірного висновку про відмову у задоволенні позову в частині вимог щодо звернення стягнення на квартиру загальною площею 78.0 кв.м., за адресою- АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмета іпотеки (на підставі договору іпотеки від 20.03.2008 р. публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» з укладенням від імені Відповідача договору купівлі- -продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк`усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, та вимогу про виселення відповідачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 задоволив частково ,виселив лише ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 з зазначеної квартири.

Зазначений спосіб набуття права власності на майно логічно узгоджується з нормами ст.. 33 ч.3 та ст..37 ч.1 ,38,39 Закону України «Про іпотеку`згідно яких іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Як вбачається з іпотечного договору /а.с. 17/ вартість предмету іпотеки- квартири загальною площею 78.0 кв.м., за адресою- АДРЕСА_1 , складає 36 151 грн. , у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач має заборгованість 21 319 .21 грн.,таким чином звернення стягнення на предмет застави- вищевказану квартиру не виходить за межі співмірності вартості майна та існуючої заборгованості.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк`про визнання договорів недійсними ,суд вірно надав оцінку доказам, якими встановлені обставини у справі, вірно визначив правові норми якими врегульовано характер спірних правовідносин,висновок суду про відмову у задоволенні зустрічного позову стороною відповідача(позивач за зустрічним позовом) не оспорюється.

Враховуючи невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, рішення суду слід змінити в частині вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відповідачів з житла.

Керуючись п.3 ч.1 ст.307, ч.1 п.3 ст.. 309 ,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

вирішила:

апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк`задовольнити частково.

Рішення суду змінити в частині вимоги про звернення стягнення на майно предмет іпотеки та в частині виселення відповідачів з житла. У цій частині ухвалити нове рішення яким звернути стягнення на майно, квартиру загальною площею 78,0 кв.м., яка розташована за адресою : АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного майна предмету іпотеки на підставі договору іпотеки від 20.03.2008 року Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк`з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем ,з визначенням вартості зазначеного майна квартири за цінами не нижчими ринкових, на підставі оцінки , проведеної суб`єктом оціночної діяльності, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк`усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу .

Виселити відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 із зняттям з реєстраційного обліку .

В решті задоволених вимог та щодо відмови у задоволенні зустрічного позову рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскарженим в касаційному порядку протягом двадцяти днів подачею касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Береза В.І.

Судді: Павлишин О.Ф.

Мікуш Ю.Р.