Справа № 2-4355/11
Провадження № 2/1007/584/2012
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 квітня 2012 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

Головуючого судді - Сердинського В.С.

при секретарі - Калита Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк про визнання незаконними дій відносно нарахування збільшеної суми процентів по кредитному договору № 410/44/07 Ж від 19 квітня 2007 року, сплату пені та штрафних санкцій за користування її кредитними коштами, визнання недійсним п. 3.3.14 кредитного договору, повернення суми та відшкодування шкоди, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до ПАТ Укрсоцбанк про визнання незаконними дій відносно нарахування збільшеної суми процентів по кредитному договору № 410/44/07 Ж від 19 квітня 2007 року, сплату пені та штрафних санкцій за користування її кредитними коштами, визнання недійсним п. 3.3.14 кредитного договору, повернення суми та відшкодування шкоди.

Позивачка зазначала, що 19 квітня 2007 року між ОСОБА_2 та АКБ соціального розвитку Укрсоцбанк, був укладений кредитний договір № 410/44/07-Ж.

Відповідно до п.1.1 кредитного договору банк надав позивачу цільовий кредит в сумі 47 500 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 239 875,00 грн. строком до 18 квітня 2021 року, зі сплатою 12,5 % річних.

19.04.2007 року між ОСОБА_2 та АКБ соціального розвитку Укрсоцбанк було укладено договір іпотеки на однокімнатну квартиру загальною площею 35,6 кв.м., житловою площею 18,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

20.10.2008 року між ОСОБА_2 та АКБ соціального розвитку Укрсоцбанк була укладена додаткова угода № 1 Про внесення змін до Договору кредиту № 410/44/07 Ж від 19 квітня 2007 року про збільшення процентної ставки по кредитному договору.

На день укладення кредитного договору іноземний курс валюти становив 1 долар США 5,05 грн., а на сьогоднішній день 1 долар США становить 7,97 грн. Тобто існує істотна зміна становища, щодо виконання боргових зобовязань за кредитним договором. З підвищенням курсу іноземної валюти сума боргу значно зростає, що в свою чергу погіршує фінансовий стан позивачки.

В період з 07.05.2007 року по 01.08.2011 року позивачка сплатила відповідачу 15 681,55 доларів США по тілу кредиту та 22 306,45 доларів США нараховані проценти за користування кредитом. Залишок боргу по кредиту станом на 01.08.2011 року складає 31 818,45 доларів США, загальна сума переплачених процентів з квітня 2007 року по 31 липня 2011 року становить 201,92 доларів США.

Вважає, що комісійні платежі, які зазначені в кредитному договорі є незаконними, тому що встановивши в кредитному договорі додаткову комісію, банком було надано недостовірну інформацію позивачці, які саме послуги за вказані комісії їй були надані.

За невиконання або неналежне виконання зобовязань, які передбачені в п. 3.3.4 кредитного договору позивач повинен сплатити на користь відповідача штраф у розмірі 3 % від суми кредиту за кожний випадок. Таким чином, відповідач змушує позивачку сплатити штраф.

Кредитний договір не містить жодних умов, які б регулювали відповідальність з боку відповідача за невиконання або неналежне виконання умов договору.

Внаслідок протиправних дій відповідача щодо неналежних умов кредитного договору, а також невиконання відповідачем обовязку по обслуговування кредитного договору позивачці було завдано також і моральну шкоду, яка полягає в порушенні її прав, наданих і гарантованих як споживачу, зокрема, права на належну якість кредитних послуг та права на доступну, достовірну інформацію про кількість, якість і асортимент кредитних послуг, які надає відповідач. Моральну шкоду було також заподіяно протиправними діями, які виразились у невиконанні умов кредитного договору, що призвело до значних негативних наслідків, а саме: нервових переживань, погіршення стану здоровя, систематична необхідність пошуку додаткових джерел роботи для отримання додаткових доходів. Моральну шкоду оцінює у розмірі 5 000 грн.

Посилаючись на викладене позивачка просила суд визнати дії відповідача відносно систематичного нарахування збільшеної суми процентів по кредитному договору № 410/44/07 Ж від 19 квітня 2007 року - незаконними. Зобовязати сплатити відповідача на користь позивача суму нарахованих процентів по кредитному договору у розмірі 201,92 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 1609,30 грн. Зобовязати відповідача на користь позивача суму штрафних санкцій за користування чужими грошовими коштами у розмірі 4085,52 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 3261,60 грн.: з яких сума пені 900,06 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 7173,48 грн., сума інфляційних витрат 3185,46 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 25 388,12 грн. Визнати недійсними умови п. 3.3.14 кредитного договору № 410/44/07 Ж від 19 квітня 2007 року згідно з яким на позивача покладено обовязок сплати на користь відповідача суму комісійних витрат за ведення кредитної справи, відкриття позивачкою рахунку, моніторинг застави, видачу готівки (кредиту). Застосувати наслідки недійсності частини угоди та стягнути на користь позивачки суму оплачених комісійних втрат за ведення кредитної справи, відкриття позичкового рахунку, моніторинг застави, видачу готівки (кредиту) в розмірі 1 178,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 9388,66 грн. та 100,00 грн.Сягнути з відповідача на користь позивачки штрафні санкції в розмірі 284,66 грн., що становить 3% від суми комісійних витрат. Стягнути з відповідача на користь позивачки компенсацію моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні позовній заяві та просила суд про задоволення позову.

В судове засідання представник відповідача ПАТ Укрсоцбанк не зявився, надав суду заяву про слухання справи без його участі та надав письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнав, пояснив, що відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони своїм вільним волевиявленням визначили умови договору кредиту, відповідно до якого позивачу було надано кредитні кошти в розмірі 47 500,00 доларів США зі сплатою 12,5 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту до 18.04.2021 року. При укладанні договору кредиту позивач та відповідач домовились про існування та зміст п. 2.6 кожного із них та позивач не заперечував проти існування п. 2.6 його змісту та погоджувалась його виконувати, що підтверджується підписанням договором кредиту та вчиненням дій, направлених на виконання умов договору кредиту.

Відповідних до наданих пропозицій між позивачкою та відповідачем 20.10.2008 року була укладена додаткову угода № 1 до договору кредиту з предмету збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом з 12,5 до 14% річних.

Крім того, сума надмірно нарахованих процентів за користування кредитом у розмірі 201,92 доларів США є наслідком неправильного застосування позивачкою п. 2.4. договору кредиту.

Позивачка не виклала правове обґрунтування, за яким п. 3.3.14 договору кредиту не відповідає вимогам діючого законодавства. Також не навела умову договору кредиту невиконання відповідачем умов якого надає право позивачці здійснювати нарахування штрафних санкцій у розмірі 284,66 доларів США, що становить 3% річних.

Крім того, вважають, що позивачка не надала жодного доказу в підтвердження нею моральних чи фізичних страждань на суму 5000 грн.

Посилаючись на викладене просили відмовити в задоволені позову позивачки в повному обсязі.

Судом встановлено, що 19 квітня 2007 року між ОСОБА_2 та АКБ соціального розвитку Укрсоцбанк, був укладений кредитний договір № 410/44/07-Ж. (а.с.13-14)

Відповідно до п.1.1 кредитного договору банк надав позивачу цільовий кредит в сумі 47 500 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 239 875,00 грн. строком до 18 квітня 2021 року, зі сплатою 12,5 % річних.

19.04.2007 року між ОСОБА_2 та АКБ соціального розвитку Укрсоцбанк було укладено договір іпотеки на однокімнатну квартиру загальною площею 35,6 кв.м., житловою площею 18,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.77-78).

20.10.2008 року між ОСОБА_2 та АКБ соціального розвитку Укрсоцбанк була укладена додаткова угода № 1 Про внесення змін до Договору кредиту № 410/44/07 Ж від 19 квітня 2007 року про збільшення процентної ставки по кредитному договору. (а.с.16)

Ст. 524 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.

Згідно статті 533 Цивільного кодексу України горшове забовязання повинно бути виконано у гривнях. Пункт 3 цієї статті зазначає, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за забовязаннями дозволяється у випадках, порядку та на умовах визначених законом.

Відповідно до ст. 35 Закону України Про ОСОБА_3 банк України гривня (банкноти і монети), як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України, який приймається усіма фізичними і юридичними особами без будь-яких обмежень на всій території України за всіма видами платежів, а також для зарахування на рахунки, вклади, акредитиви та для переказів.

Режим здійснення валютних операцій на території України, загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ України в регулюванні валютних операцій, права та обов'язки субєктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства передбачені Декретом Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю.

Під валютними операціями у вказаному Декреті Кабінету Міністрів України розуміються операції, повязані з переходом права власності на валютні цінності, за винятком: операцій, що здійснюються між резидентами у валюті України; операцій, повязаних з використанням валютних цінностей в міжнародному обігу як засобу платежу, з передаванням заборгованостей та інших зобовязань, предметом яких є валютні цінності; операцій, повязаних з ввезенням, переказуванням і пересиланням на територію України та вивезенням, переказуванням і пересиланням за її межі валютних цінностей. Надання відповідачем позивачу грошових коштів (кредиту) в іноземній валюті та проведення позивачем дій відносно виконання своїх обовязків в іноземній валюті (в тому числі, оплата процентів за користування кредитом, різного роду комісій) за своєю правовою природою є валютною операцією.

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю передбачено, що валютні операції проводяться на підставі відповідної ліцензії ОСОБА_3 банку України.

П.2 та п.3 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю передбачено, що генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового звязку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання, а саме на здійснення операцій, повязаних з торгівлею іноземною валютою, з правом відкривати на території України пункти обміну іноземних валют, у тому числі на підставі агентських угод з іншими юридичними особами - резидентами.

Індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції.

Згідно із пунктами в), г) ч.4 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю індивідуальної ліцензії потребують, в тому числі, операції щодо:

надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі;

використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, надання відповідачем та одержання позивачем кредиту в іноземній валюті, використання іноземної валюти, як засобу платежу за користування кредитними коштами, можливо при дотриманні сторонами правочину імперативних вимог законодавства, щодо одержання відповідної індивідуальної ліцензії.

Відповідно до частини 5 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю, пункту 1.10 Положення Про порядок видачі ОСОБА_3 банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу № 483, одержання індивідуальної ліцензії однією зі сторін валютної операції, означає також дозвіл на її здійснення іншою стороною або третьою особою, яка має відношення до цієї операції, якщо інше не передбачено умовами індивідуальної ліцензії.

Відповідно до п.1.5 цього Положення, використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Нацбанк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями), у випадках передбачених законами України.

Як вбачається з кредитного договору, саме позивач звернувся до банку з заявою про видачу кредиту, надав до банку усю необхідну інформацію про свій фінансовий стан, анкетні дані тощо. Тобто ініціатором отримання кредиту був саме позивач. До того ж, як свідчить кредитний договір отримувачем за валютною операцією (за кредитним договором в іноземній валюті) був теж позивач.

Кредитний договір між позивачем та відповідачем забезпечений договором іпотеки.

Згідно розділу 1 статті 2 ЗУ Про іпотечне кредитування, операціі з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати, основні економічні та правові вимоги виникнення іпотечного боргу мають бути розкриті до укладення договору про іпотечний борг. Ця інформація має бути оприлюднена кредитодавцем у письмовій формі і містити:

-опис усіх грошових зборів і витрат, повязаних з установленням іпотеки;

-принципи визначення плати за договором про іпотечний борг;

-положення про інфляційне застереження;

-порядок дострокового виконання основного зобовязання у разі неплатоспроможності боржника або невиконання боржником своїх зобовязань за договором та юридичні наслідки цього невиконання;

-право боржника попереджати кредитодавця про можливе невиконання основного зобовязання;

-реквізити, ліцензіі та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру фінансових установ чи Державного реєстру банків;

-інші умови за рішенням кредитодавця.

Таким чином, надання і отримання кредиту в іноземній валюті, використання іноземної валюти як засобу платежу є можливим при дотриманні імперативних вимог законодавства щодо одержання відповідної індивідуальної ліцензії. Відсутність такої ліцензії при укладенні договору є порушенням вимог Закону, зокрема ст.ст.227, 524, 533 ЦК України, п. г ч.4 ст.5 Декрету КМУ Про систему валютного регулювання і валютного контролю та Положення Про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України, як засобу платежу.

При укладенні кредитного договору позивачем та відповідачем повністю були дотримані вимоги ст. 203 ЦК України, а тому відсутні підстави для визнання незаконними дій відносно нарахування збільшеної суми процентів по кредитному договору № 410/44/07 Ж від 19 квітня 2007 року, сплати пені та штрафних санкцій за користування її кредитними коштами, визнання недійсним п. 3.3.14 кредитного договору, та повернення суми.

Крім того, відповідно до п. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

В даній справі вина публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк нічим не підтверджується, тому для відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 немає жодних підстав, а тому в задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди також необхідно відмовити.

Керуючись Законами України Про заставу, Про іпотеку, Про ОСОБА_3 України, Про ліцензування певних видів господарської діяльності, Про банки та банківську діяльність, Про платіжні системи та переказ коштів в Україні, Про захист прав споживачів, Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати, Декретом Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю, Положенням Про порядок видачі ОСОБА_3 Банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, Постанови № 5 від 12. 04. 96 Пленуму Верховного Суду України, 192, 203, 207, 215, 216, 227, 229, 230, 236, 316, 317, 318, 319, 321, 391, 524, 533, 546, 548, 593, 627, 628, 638, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 214-215 ЦПК України,-

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк про визнання незаконними дій відносно нарахування збільшеної суми процентів по кредитному договору № 410/44/07 Ж від 19 квітня 2007 року, сплату пені та штрафних санкцій за користування її кредитними коштами, визнання недійсним п. 3.3.14 кредитного договору, повернення суми та відшкодування шкоди відмовити.

На рішення протягом 10 днів може бути апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області.

Суддя В. С. Сердинський