БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/1007/940/2012, справа № 1007/978/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«03» травня 2012 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О., при секретарі Богдан Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку й визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

У січні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовував тим, що із 25 вересня 1976 року по 11 травня 1988 року він перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2, від якого у них народився син ОСОБА_6П У подальшому приблизно із 1998 року він почав знову фактично однією сім'єю проживати із ОСОБА_2, вести спільне господарство. 23 жовтня 1998 року ним була продана квартира, а у 2002 році він приймав участь у приватизації іншої квартири у місті Броварах. Ця квартира була також продана. 28 березня 2002 року відповідач ОСОБА_2 придбала за договором купівлі- продажу житловий будинок під номером 205 по вулиці Київське шосе в селі Семиполки Броварського району Київської області. Житловий будинок вона оформила на себе, повідомивши йому та сину, що це нерухоме майно зареєстроване за ними трьома. Про ці обставини він довідався лише під час участі в розгляді іншої цивільної справи за позовом ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення із зняттям з реєстраційного обліку. Спірний будинок придбано ОСОБА_2 за спільні кошти й оформивши його лише на себе вона ввела в оману його та сина. Весь цей час їхній син проживав разом з ними й вів спільне господарство. У 2010 році він помер. Із урахуванням уточнень позовних вимог ОСОБА_1 остаточно просить суд: - визнати частково недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку під номером 205 по вулиці Київське шосе в селі Семиполки Броварського району Київської області від 28 березня 2002 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2; - визнати за ним право власності на 1/г частину цього нерухомого майна (а.с. З, 33).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_7 позов підтримав й просив його задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2- ОСОБА_8 позов визнав не

заперечував проти його задоволення. При цьому він пояснив., що дійсно ОСОБА_2 приховувала від позивача ОСОБА_1 та їхнього сина ОСОБА_6П факт оформлення придбаного будинку

тільки на себе, оскільки перший зловживав алкогольними напоями, а інший наркотичними засобами.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_9 позовні вимоги не визнав й просив у їх задоволенні відмовити.

У судове засідання відповідач ОСОБА_3 не зявився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. До суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає (а.с.68).

У судове засідання третя особа - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу ОСОБА_5 не з'явилася. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. До суду надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги не визнає й просить у їх задоволенні відмовити (а.с.44).

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи й дослідивши зібрані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_10 одружилися 25 вересня 1976 року. Після одруження присвоєно прізвища: чоловіку - ОСОБА_1, дружині ОСОБА_1 (а.с.8).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_7 та представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_8 визнали ті обставини, що шлюб між цими сторонами було розірвано у 1988 році. Проте, із 1998 року вони почали проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вести спільне господарство.

28 березня 2002 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, за яким остання придбала житловий будинок під номером 205 з відповідними надвірними будівлями по вулиці Київське шосе в селі Семиполки Броварського району Київської області. Продаж будинку здійснено за - 45 139 грн. 00 коп. Цей правочин посвідчено приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу ОСОБА_5 й зареєстровано в реєстрі за номером 1613, а також у комунальному підприємстві «Броварське міжміське бюро технічної інвентаризації» (а.с. 23-24).

До укладення цього правочину відповідачем ОСОБА_2, позивач ОСОБА_1 мав власне нерухоме майно, яке реалізував у 1998 році (а.с.21), приймав участь 04 березня 2002 року в приватизації квартири 26 у будинку 15 б по вулиці Возз'єднання у місті Броварах разом із ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с. 12, 13).

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 постійно зареєстровані та проживають у будинку під номером 205 по вулиці Київське шосе в селі Семиполки Броварського району Київської області (а.с.69).

Згідно із повідомленням Броварської районної державної нотаріальної контори від 11 квітня 2012 року № 1310/01-16 (а.с.62) спадкова справа до майна померлого 05 квітня 2010 року ОСОБА_6 не відкривалася.

Відповідно до пунктів 1, 4, 5 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-IV (далі - ЦК України) цей Кодекс набрав чинності з 01 січня 2004 року й застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Таким чином, спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом Української PCP.

За змістом статті 57 Української PCP угода, укладена внаслідок обману може бути визнана недійсною за позовом потерпілого або за позовом державної чи громадської організації. Якщо угода визнана недійсною за цієї підстави, то потерпілому повертається другою стороною все одержане нею за угодою, а при неможливості повернення одержаного в натурі - відшкодовується його вартість.

За змістом пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 28 квітня 1978 року № 3 (яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Подібні положення викладені й у пунктах 2, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9, де вказано, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Статтями 10, 11, 60 ЦГЖ України чітко визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У судовому засіданні представником позивача не надано суду жодних переконливих доказів в обґрунтування доводів про те, що зі сторони відповідача ОСОБА_2 під час укладення договору купівлі-продажу спірного нерухомого майна дійсно мав місце обман щодо реєстрації речових прав саме за нею. На той час позивач ОСОБА_1 й відповідач ОСОБА_2 не перебували у зареєстрованому шлюбі. Доказів внесення ОСОБА_1 належних йому грошових коштів у придбання ОСОБА_2 спірного будинку до суду не надано.

Судом таких доказів під час розгляду справи, з урахуванням наведених вище положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України не здобуто.

У судовому засіданні представник позивача наголосив, що ОСОБА_1 не пропущено строк позовної давності, оскільки про реєстрацію речових прав на будинок він довідався лише влітку 2011 року. Інші учасники судового розгляду цієї справи заяв про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин до суду не подали.

Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання правочину частково недійсним задоволенню не підлягають через їхню недоведеність.

З цих самих підстав не підлягають задоволенню й вимоги про визнання права власності на ? частину спірного нерухомого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212 - 215 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області,

вирішив:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин