АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/4001/2012 Номер провадження 22-ц/1690/4001/2012Головуючий у 1-й інстанції Дігтяр М.І. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2012 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого - судді : Чумак О.В.

Суддів: Дряниці Ю.М., Кривчун Т.О.,

при секретарі: Мотрій С.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 24 квітня 2012 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до Філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Полтавської області Чумак О.В., -

в с т а н о в и л а:

В грудні 2010 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до Філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідач взятих на себе зобов»язань не виконує, тому станом на 15.12.2010 року має заборгованість в сумі 15 357 грн. 91 коп. Просив стягнути вказану суму заборгованості .Також просив стягнути солідарно з відповідача ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус», яке є поручителем за кредитним договором, кошти в сумі 200 грн. в рахунок погашення боргу.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним кредитного договору, посилаючись на те, що він помилився щодо умов договору, прав та обов»язків сторін, оскільки представниками банку йому не були вручені Умови та Правила надання банківських послуг, що є порушенням ст.. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 24.04.2012 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Скасовано ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 11.05.2011 року про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 в межах заявлених позовних вимог - 15 357 грн. 91 коп., заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії по відчуженню вищезазначеного майна.

Скасовано ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 11.05.2011 року про обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов»язань.

Позов ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено повністю.

Визнано недійсним кредитний договір б/н, укладений 18.05.2006 року між ОСОБА_2 і ПАТ КБ «Приватбанк», в особі уповноважени х представників Опішнянського віділення ПАТ КБ «ПриватБанк» в с.м.т. Опішня Зіньківського району Полтавської області.

Зобов»язано ОСОБА_2 повернути ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредиту в сумі 4338 грн. 82 коп., як грошові кошти одержані на виконання кредитного договору, звільнивши його від сплати заборгованості за процентами в сумі 6221 грн. 57 коп., штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн., штрафу (процентна складова) в сумі 707 грн. 52 коп.

Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 107 грн. З0 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 24 квітня 2012 року скасувати, постановити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Посилається на те, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не повно з»ясовані всі обставини, що мають значення для справи, а саме те, що ПАТ КБ «Приватбанк» належним чином виконав свої зобов»язання, надав відповідачу кредитні кошти, які останній використовував та сплачував заборгованість, погоджуючись з умовами договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши межі апеляційного оскарження та заслухавши пояснення представника позивача, відповідача ОСОБА_2 та його представника, колегія суддів приходить до необхідності часткового задоволення апеляційної скарги та ухвалення нового рішення з підстав, визначених п. З, 4 ч.І ст.309 ЦПК України - невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального права.

У відповідності з ч. З ст. 10, ч.іст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.І ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин.

Як вбачається з матеріалів справи, що 18.05.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір б/н. Згідно умов даного договору ОСОБА_2 отримав кредит у сумі 1000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

В подальшому кредитний ліміт був збільшений до 8000 грн., що визнається відповідачем.

20.10.2010 року між Банком та ТОВ «Українське фінансове Агентство «Верус» укладено договір поруки № 418, в якому зазначено, що останні поручаються перед кредитором за належне виконання боржником відповідачем ОСОБА_2 умов кредитного договору, розмір відповідальності ТОВ «Українське фінансове Агентство «Верус» визначено в сумі 200 грн.

Відповідач ОСОБА_2 умови договору виконував не повному обсязі, в зв»язку з чим станом на 15.12.2010 року утворилась заборгованість в сумі 15 357 грн. 91 коп., яка складається з: 7928,82 грн. - заборгованості за кредитом; 6221,57 грн. -заборгованості по процентам за користування кредитом; 500 грн. - штрафу (фіксована частина); 707,52 грн. - штрафу (процента складова).

В ході розгляду справи відповідач частково погасив заборгованість, перерахувавши позивачу грошові кошти в сумі 3590 грн., що підтверджується відповідними квитанціями.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» та задовольняючи зустрічний позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 при підписанні кредитного договору помилився щодо прав та обов»язків сторін, тобто вказаний правочин вчинений під впливом помилки, викликаної неналежним наданням йому кредитодавцем інформації щодо Умов та Правил банківських послуг.

Однак з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може, в зв»язку з тим, що він не відповідає фактичним обставинам справи, що призвело до невірного застосування норм матеріального та процесуального права.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами.

Згідно ст.. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Виходячи з положень ст.. 1054, 1048 ЦК України істотними умовами кредитного договору є умови про предмет, ціну та строк його дії, порядок одержання і розмірів процентів.

Відповідно до частини 1 статті 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Як встановлено судом апеляційної інстанції і це вбачається із заяви про надання та отримання кредиту, під час укладення договору ОСОБА_2 в повному обсязі ознайомлено з умовами договору, а саме: суму, на який виданий кредит, типу відсоткової ставки за його використання, порядку погашення кредиту тощо.

Відповідач підтвердив згоду на укладення договору своїм підписом, справжність якого не заперечується ОСОБА_2, що є повним дотриманням положень ЗУ «Про захист прав споживачів». Будь-яких застережень або зауважень з боку відповідача, щодо неповного розуміння або незгоди з частиною умов договору під час його підписання, або ненадання на ознайомлення Умов надання банківських послуг. Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку, які в сукупності складають договір про надання банківських послуг, ОСОБА_2 не надано (а.с. 16).

Також колегією суддів встановлено, що виконання зобов»язань за кредитним договором було розпочате і виконується сторонами, в тому числі відповідачем, шляхом часткового повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним, як це було визначено кредитним договором.

Таким чином, дії відповідача свідчать про те, що він не помилявся щодо прав та обов»язків сторін при укладенні договору та його виконанні, тому у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до норм статей 629, 610, 612, 625 ЦК України - договір є обов'язковим для виконання; порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з

порушенням умов, визначених змістом зобов'язання; боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк,

встановлений договором та не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору у встановлений договором строк, як закріплено нормами статей 526, 530 ЦК України.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як

солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову

(субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки,

відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст. ст. 553, 554 ЦК України).

Забезпечення виконання зобов'язання здійснюється шляхом встановлення спеціальних засобів, які стимулюють боржника до належної поведінки, гарантують виконання ним основного зобов»язання з урахуванням інтересів кредитора. Ці способи спрямовані на на упередження або зменшення обсягу негативних наслідків, які можуть настати у разі порушення зобов»язання. Їх відрізняють за ступенем впливу на боржника та засобами досягнення мети. Вони полягають у покладенні на боржника додаткових майнових обтяжень (неустойка, завдаток), у резервуванні майна, за рахунок якого можливо забезпечити майнові інтереси кредитора ( застава), у залученні до виконання зобов»язання, поряд із боржником, третіх осіб (порука, гарантія).

Дані види забезпечення виконання зобов»язання визначені нормами статті 546 ЦК України.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення

боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми

невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідач не в повному обсязі здійснював погашення кредитної заборгованості, тому на суму основного боргу була нарахована заборгованість за процентами та штрафні санкції, в результаті чого загальна сума заборгованості станом на 15.12.2010 року становила 15357,91 грн. Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення суми заборгованості за кредитним договором колегія суддів вважає за необхідне зменшити суму заборгованості за кредитом та відсотками на погашену відповідачем в ході розгляду справи суму в розмірі 3590 грн.

Таким чином, заборгованість, що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 становить 11 767,91 грн. та складається з: заборгованості за кредитом та відсотками в сумі 10 560 грн. 39 коп. та штрафу в сумі 1 207, 52 грн.

Згідно укладеного договору поруки № 418 від 20.10.2010 року розмір відповідальності поручителя ТОВ «Українське фінансове Агенство «Верус» перед кредитором становить 200 грн., як підлягають солідарному стягненню з боржника поручителя.

Також відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 226 грн. При цьому суд не вбачає підстав для стягнення витрат, пов»язаних з наданням правової допомоги в сумі 1950 грн., оскільки вказані витрати не підтверджені належними та допустимими доказами.

Викладені в апеляційній скарзі доводи є обгрунтованими, та такими, що підлягають частковому задоволенню.

За таких обставин, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п .п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» - задовольнити частково.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 24 квітня 2012 року - скасувати.

Постановити нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до Філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "приватБанк" заборгованість за кредитним договором в сумі 11767 грн. 91 коп., яка складається із заборгованості за кредитом та процентами в сумі 10 560 грн. 39 коп., штрафу - 1207 грн. 52 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 солідарно з Філією Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агенство "Верус" на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" - 200 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" судові витрати в сумі 226 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) О.В.Чумак

Судді: (підпис) Ю.В.Дряниця

(підпис) Т.О.Кривчун

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Чумак О.В.