Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа№2-2027/4027/12

2027/10401/12

21.11.2012 р. м. Харків

Московський районний суд м.Харкова під головуванням судді Горбунової Я.М., при секретарі Дудці В.О., розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «НВП АТТІЗ» про стягнення заробітної плати,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до ТОВ «Науково-виробниче підприємство «АТТІЗ»про стягнення заробітної плати, посилаючись на те, що при звільненні з ним не був проведений повний розрахунок.

На обґрунтування свого позову позивач зазначив, що він працював на посаді заступника виконуючого директора і за сумісництвом виконував обовязки водія, використовуючи в якості службового автомобіля належний йому автомобіль. За виконання обовязків за сумісництвом адміністрація підприємства зобовязана була платити йому 33% від заробітної плати водія, яка по штатному розпису складає 1500 грн. За час виконання обовязків водія за сумісництвом, йому не доплачували 520 грн., що складає 33% від заробітної плати водія. За 17 місяців та 8 днів роботи на цій посаді сума заборгованості складає 9048 грн. 80 коп. Так як при звільненні з ним не був проведений повний розрахунок, середній заробіток по день фактичного розрахунку (520 грн. помножені на 33 місяці) становить 17160 грн. І загалом позивач просить стягнути з відповідача суму у розмірі 26206 грн.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та надав пояснення відповідно до тих обставин, які викладені в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав для приєднання до матеріалів справи письмові заперечення, із яких вбачається, що відповідач, не оспорюючи факту перебування з позивачем в трудових відносинах, не погоджується з твердженнями позивача про наявність заборгованості по заробітній платі. Так, на підприємстві заробітна плата формується з основної та додаткової ( у вигляді премій за сумлінне виконання службових обовязків та суміщення професій), і на підставі наказів по підприємству позивачу щомісячно нараховувалася та виплачувалася додаткова заробітна плата за сумлінне виконання службових обовязків в розмірах (725 грн., 520 грн., 500 грн.). При цьому, відповідачем заперечується факт роботи позивача за сумісництвом та використання в якості службового автомобіля позивачем свого особистого.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 працював у відповідача ТОВ «НВП»АТТІЗ»з 03.05.2006 р. на посаді заступника виконавчого директора, з окладом згідно штатного розпису, що підтверджується наказом № 19 від 03.05.2006 р. (а.с.41)

Наказом № 23 від 11.09.2009 р. ОСОБА_1 був звільнений із займаної посади за власним бажанням на підставі його заяви (а.с.43).

За розпорядженням № 7 від 26.03.2008 р. ТОВ «НВП «АТТІЗ»за ОСОБА_1 був закріплений автомобіль марки ВАЗ модель 21114, але доказів того, що позивач був оформлений та працював за сумісництвом водієм у відповідача, суду не надано.

Як стверджує представник відповідача, до менеджерів, до яких фактично відноситься заступник виконуючого директора, обовязковою умовою при прийнятті на роботу, є наявність посвідчення водія категорії В, але це не є підтвердженням факту того, що позивач працював за сумісництвом на посаді водія.

Ніяких доказів, які б підтверджували факт роботи позивача у відповідача за сумісництвом (ні наказу, ні трудового договору, ні запису у трудовій книжці або інших належних доказів) суду не надано.

Між тим, надана позивачем в якості доказу довідка про середню заробітну плату (дохід) від 13.03.2007 р. не містить відомостей про нараховану заробітну плату за сумісництвом і в графі «дата звільнення з роботи за сумісництвом»жодних записів щодо такої дати не міститься (а.с.92), так само, як і не містяться такі відомості у індивідуальній відомості про застраховану особу (а.с.6), де в графі «Код застрахованої особи»зазначено, що працівник найманий на загальних підставах.

Відповідно до наданих представником відповідача наказів за період з 01.06.2006 р. до 31.07.2009 р. позивачу щомісячно нараховувалися грошові кошти за сумлінне виконання службових обовязків в якості премій (а.с.47-85) і отримання цих сум позивачем не спростовується.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не доведений той факт, що він працював у відповідача за сумісництвом на посаді водія і йому повинна була за таку роботу нараховуватися заробітна плата відповідно до положень ст. 102-1 КЗпП України.

Відповідно до вимог ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, сторони мають рівні права щодо надання доказів, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

На підставі викладеного, суд вважає, що в позові необхідно відмовити за його недоведеністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через районний суд до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя - Я.М.Горбунова

26.11.2012