Справа № 22-ц-5766/12 Головуючий у І інстанції Гапоненко А.П.
Провадження № 22-ц/1090/8076/12 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 52 20.12.2012
УХВАЛА

Іменем України

20 грудня 2012 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Київської області в складі : головуючого - судді Поліщука М.А., суддів - Данілова О.М., Оношко Г.М., при секретарі - Косенко Т.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Києва, матеріали цивільної справи з апеляційною скаргою головного лікаря Білоцерківської станції швидкої медичної допомоги ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 вересня 2012 року у справі за позовом Профспілкового комітету Білоцерківської станції швидкої медичної допомоги Київської області в інтересах членів профспілкової організації ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до головного лікаря Білоцерківської станції швидкої медичної допомоги ОСОБА_2 про вирішення трудового спору, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 09 червня 2011 року відповідач видав наказ № 126 «Про тривалість робочої зміни водіїв санітарного транспорту», яким встановлено новий графік чергувань. 22 серпня 2011 року відповідач, по-суті, продублювавши попередній наказ № 126, видав новий наказ № 200 «Про зміну графіків роботи водіїв санітарного транспорту», яким також встановлювався новий графік чергувань. У звязку з виданням зазначених наказів 12 травня 2012 року до профспілкового комітету надійшло звернення старших водіїв: ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про незаконність наказу і з проханням захистити їхні права в судовому порядку, тому просять суд визнати неправомірними та скасувати накази головного лікаря Білоцерківської станції швидкої медичної допомоги ОСОБА_2 за № 126 від 09 червня 2011 року та № 200 від 22 серпня 2011 року. Позивачі обґрунтовують свої вимоги тим, що зазначені накази суперечать колективному договору Білоцерківської станції швидкої медичної допомоги, інтересам працівників, суперечать діючому законодавству про працю та видані без погодження з виборним органом профспілкової організації.

Під час розгляду справи представник позивачів уточнив позовні вимоги та просив суд поновити строки звернення до суду за захистом порушених прав з врахуванням об'єктивних причин їх пропуску.

В судовому засіданні представник позивачів голова профспілкового комітету Білоцерківської станції швидкої медичної допомоги ОСОБА_7 та

позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 підтримали позовні вимоги в повному обсязі, пославшись на ті ж обставини та підстави, викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 і представник відповідача позов не визнали та пояснили суду, що зазначені накази видані на підставі наказу Міністерства охорони здоров'я від 18.12.2000 № 204-0 «Про затвердження Галузевих правил внутрішнього трудового розпорядку» в п. 16 якого зазначено: «За рішенням трудового колективу дозволяється встановлювати тривалість робочої зміни до 24 годин (крім водіїв санітарного транспорту)». Відповідно до даного наказу і були розроблені нові Правила внутрішнього трудового розпорядку та видані зазначені накази про зміну графіків роботи водіїв санітарного транспорту з переведенням їх на 12 годинну зміну за їх згодою. Про видання наказу № 200 від 22.08.2011 року водії були повідомлені письмово за 2 місяці, тому зазначений наказ відповідає вимогам діючого законодавства, просять суд відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Білоцерківського міськраойнного суду від 03 вересня 2012 року уточнені позовні вимоги задоволено повністю.

Поновлено строк позовної давності звернення до суду за захистом порушених прав.

Визнано неправомірними та скасувати накази головного лікаря Білоцерківської станції швидкої медичної допомоги ОСОБА_2 за № 126 від 09 червня 2011 року та № 200 від 22 серпня 2011 року.

Не погодившись з висновками наведеними в рішенні суду, апелянт звернувся з апеляційною скагою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає,що вона не обґрунтована та задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції було встановлено, що підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, відповідачем головним лікарем БІД СШМД ОСОБА_2 були видані і підписані накази № 126 від 9.06.2011 року «Про тривалість робочої зміни водіїв санітарного транспорту» та № 200 від 22.08.2011 року « Про зміну графіків роботи водіїв санітарного транспорту», якими водії швидкої медичної допомоги переведені з 24-годинного графіку на 12 годинну зміну за їх згодою.

Зазначеними наказами відповідач фактично вніс зміни в організацію роботи водіїв швидкої медичної допомоги та в односторонньому порядку встановив новий режим роботи, який не відповідає затвердженому колективному договору, укладеного між сторонами та затвердженого на засіданні трудового колективу 09.03.2010 року, згідно якого водіям встановлена тривалість робочої зміни 24 години з врахуванням галузевих правил внутрішнього розпорядку, затверджених наказом МОЗ України від 18.11.2000 року № 204-0. Зміна, чи встановлення режиму роботи - це право відповідача, що реалізується трудовим колективом за погодженням із профспілковим комітетом (ст.ст. 58. 142. 244 КЗпП; п.4 ч.І ст. 38 Закону України «Про професійні спілки. їх права та гарантії діяльності», в якому зазначено, що профспілкова організація разом з роботодавцем вирішує питання робочого часу і часу відпочинку, погоджує графіки змінності та надання відпусток тощо;).

У відповідності до п. 31 роз»яснень Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що згідно з ч.З ст.32 КЗпП в межах спеціальності, кваліфікації і посади, обумовленої трудовим договором, зміна істотних умов праці: систем і розмірів оплати, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміни розрядів і найменування посад та інших допускається за умови, що це викликано змінами в організації виробництва і праці та що про ці зміни працівник був повідомлений не пізніше ніж за 2 місяці. Якщо при розгляді трудового спору буде встановлено, що зміна істотних умов трудового договору проведена не у зв'язку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладенням на власника або уповноважений ним орган обов'язку поновити працівникові попередні умови праці.

Згідно ч.З ст. 32 КЗпП України зміна істотних умов праці без згоди працівника допускається у випадках зміни в організації виробництва і праці. При зазначених обставинах відповідачем не доведено суду, що в організації праці позивачів відбулась зміна, яка не потребує згоди позивачів і водіїв взагалі на зміну істотних умов їхньої праці.

При вирішені зазначеного трудового спору суд першої інстанції також обґрунтовано врахував ту обставину, що в наказі № 200 від 22.08.2011 року « Про зміну графіків роботи водіїв санітарного транспорту» зазначено про переведення водіїв на 12 годинну зміну за їх згодою, яку водії та позивачі не надавали, а лише були ознайомлені після видання наказу, що підтвердили у судовому засіданні свідки: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11JT., ОСОБА_12.

Допитана у судовому засіданні інспектор відділу кадрів БЦ СШМД ОСОБА_13 показала суду, що після видання наказу № 200 і до дня його дії водії були повідомлені завчасно письмово шляхом підпису про ознайомлення. Письмової згоди водії не надавали.

Крім цього, при видані зазначених наказів відповідач керувався ст.103 КЗпП України, яка регламентує повідомлення працівників про запровадження нових або зміну діючих умов оплати праці.

Вирішуючи позовні вимоги в частині поновлення строку позовної давності звернення до суду за захистом порушених прав суд правомірно врахував, що позивачі неодноразово звертались за захистом своїх прав до адміністрації БЦ СШМД, керівників міськвиконкому, області, до первинної профспілкової організації намагаючись врегулювати спір у позасудовому порядку, що підтвердили позивачі, свідки і не заперечується відповідачем, тому суд причини пропуску визнав поважними і поновив їх у відповідності до ст. 234 КЗпП України, 72 ЦПК України.

При цьому суд також врахував,що позовна заява подана до суду представником позивачів у відповідності до ст.19 ч. 5 Закону України « Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

У відповідності до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим у відповідності до норм ЦПК в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін.

Згідно ч. З ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,

встановлених ЦПК України.

Судом першої інстанції були надані рівні права сторонам тгсде:у щодо подання доказів, їх дослідження і доведення перед судом їх перекондгд Враховуючи, що відповідач видав накази Л° 126 від 9,06.2 . тривалість робочої зміни водіїв санітарного транспорту» та Л2 2 . ьд і 2. року « Про зміну графіків роботи водіїв санітарного транспорту . ме зг відповідають вимогам діючого законодавства, позовні вимоги слід зддсвс.шшг

Апелянт, намагаючись спростувати висновки суду, послався на -е. д_яд і межах своїх повноважень та просив колегії суддів скасувати рішення _ д :д ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог де ншд-і Разом з тим, посилання апелянта на ту обставину, що він діяв в мешш: : з повноважень, не може призвести до скасування обґрунтованого та зв:<с рішення суду.

Суд першої інстанції навів обґрунтовані докази та обставини, як: підтвердили доведеність позову позивача, підстав для ухвалення нового рішення суду з відмовою у задоволенні позовних вимог апелянта, колегія судді з не встановила.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 293, 303, 304, 307, 308. 313-3 і 5 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу головного лікаря Білоцерківської станції швидкої медичної допомоги ОСОБА_2 відхилити,

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 вересня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може б/ти оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді