АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 22-ц/2690/2333/2012
головуючий у 1-й інстанції: Коробенко С.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного су- ду м. Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Шахова О.В., Поливач Л.Д.

при секретарі: Охневській Т.В.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Фірми «Т.М.М.» - товариство з обмеженою відповідальністю, Головного управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації про визнання свідоцтва недійсним та визнання права власності на майно, за апеляційною скаргою Фірми «Т.М.М.» - товариство з обмеженою відповідальністю на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21 лис- топада 2011 року,

встановила:

У липні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаю- чись на те, що 13 лютого 2009 року між ним, як покупцем, та Фірмою «Т.М.М.» - товариство з обмеженою відповідальністю (далі - Фірма «Т.М.М.» - ТОВ), як продавцем, було укладено до- говір № 53/02-С1-К купівлі-продажу майнових прав, за умовами якого продавець продав, а по- купець придбав майнові права на квартиру АДРЕСА_1. Вартість майнових прав на дату укладення даного договору, за умови здій- нення покупцем платежу у розмірі 100% складає 1538460 грн., внесення зазначених грошових коштів, проводиться покупцем в національній валюті України, шляхом банківського переказу на поточний рахунок продавця або внесенням готівкою в строк до 18 лютого 2009 року.

13 лютого 2009 року між ним та відповідачем було підписано акт заліку зустрічних од- норідних вимог, відповідно до якого сторони у справі провели між собою зарахування зустріч- них однорідних вимог, зокрема і за договором № 53/02-С1-К купівлі-продажу майнових прав від 13 лютого 2009 року на суму 1538460 грн. У результаті проведеного взаємозаліку сторони погодили, що після виконання заліку зустрічних однорідних вимог, його заборгованість перед Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ, зокрема, за договором № 53/02-С1-К купівлі-продажу майнових прав вважається повністю погашеною.

Умовами договору купівлі-продажу майнових прав передбачено, що продавець зо- бов'язаний передати покупцю приміщення у власність по акту прийому-передачі приміщення не пізніше через 60 календарних днів з дня настання кожної з наступних подій: 1) закінчення оздоблювальних робіт в приміщенні; 2) здача будинку в експлуатацію; 3) проведення технічної інвентаризації приміщення БТІ м. Києва та виготовлення технічного паспорта на приміщення.

Незважаючи на свій обов'язок передати приміщення за актом прийому-передачі, відпо- відачем не було здійснено зазначених дій, при цьому 23 березня 2011 року Фірма «Т.ММ.» - ТОВ оформила на себе правовстановлюючі документи на оплачену ним квартиру.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив визнати недійсним свідоцтво про право власності на АДРЕСА_1 від 23 березня 2011 року, видане Головним управлінням житлового забезпечення вико- навчого органу Київської міської ради (київської міської державної адміністрації) на ім'я Фірми «Т.М.М.» - ТОВ, та визнати за ним право власності на зазначену квартиру.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 21 листопада 2011 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з Фірми «Т.М.М.» - ТОВ на користь ОСОБА_1 витрати на інформа- ційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. Стягнуто з Фірми «Т.М.М. - ТОВ на користь держави судовий збір в розмірі 1700 грн.

У апеляційній скарзі Фірма «Т.М.М.» - ТОВ, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині задо- волених позовних вимог про визнання права власності на квартиру скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Представник Фірми «Т.М.М.» - ТОВ в суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

ОСОБА_1 та його представник в суді апеляційної інстанції заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважали, що спір судом вирішений правильно.

Рішення суду оскаржується в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру, в частині відмови у визнанні недійсним свідоцтва про право власності на квартиру рішення сторонами не оскаржується.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення в цій частині, колегія судців дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що 13 лютого 2009 року між ОСОБА_1 та Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ був укладений договір № 53/02-С1-К купівлі-продажу майнових прав, за умовами якого відповідач зобов'язався передати позивачу майнові права на жиле приміщення в багатокварти- рному будинку, а саме АДРЕСА_1, а позивач зобов'язався сплатити грошові кошти в розмірі 1538460 грн.

13 лютого 2009 року між сторонами було підписано акт заліку зустрічних однорідних вимог, відповідно до якого сторони у справі провели між собою зарахування зустрічних одно- рідних вимог, зокрема і за договором № 53/02-С1-К купівлі-продажу майнових прав від 13 лю- того 2009 року на суму 1538460 грн. У результаті проведеного взаємозаліку сторони погодили, що після виконання заліку зустрічних однорідних вимог, його заборгованість перед Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ, зокрема, за договором № 53/02-С1-К купівлі-продажу майнових прав вража- ється повністю погашеною.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 23 березня 2011 року, виданого Голо- вним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (київсь- кої міської державної адміністрації), власником квартири АДРЕСА_1 є Фірма «Т.М.М.» - ТОВ.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову і визнаючи за ОСОБА_1 право власності на квартиру, суд першої інстанції керувався ст. 328 ЦК України і виходив із то- го, що ОСОБА_1 набув право на передачу йому у власність спірного приміщення, а зва- жаючи на відмову відповідача від виконання у такому порядку своїх зобов'язань за договором, позивач має право на захист своїх порушених прав шляхом визнання оспорюваного відповіда- чем права власності у судовому порядку.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

За положенням ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтова- ним. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'яс- ованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвер-

джених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене у справі рішення в частині визнання права власності на квартиру вказаним вимогам не відповідає.

За правилами статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Цивільним законодавством, зокрема статтею 328 ЦК України (набуття права власності), не передбачено такої підстави для визнання права власності за особою як не виконання зобов'язання за договором, тобто закон не пов'язує виникнення права власності у набувача за договором з невиконанням його умов. У разі невиконання умов договору однією із сторін, інша сторона може вимагати його виконання.

Отже, порушення зобов'язання за договором купівлі-продажу майнових прав тягне за собою інші правові наслідки, а не визнання права власності, яке регулюється іншими нормами Цивільного кодексу України.

Згідно статті 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, звернутися з позовом про захист права власності шляхом його визнання може саме власник цього майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою і це право повинно підтверджуватися відповідними право встановлювальними документами, на підставі яких у встановлених законом випадках здійснюється реєстрація права власності.

ОСОБА_2 не був та не є власником квартири АДРЕСА_1, оскільки предметом укладеного між ним та Фірмою «Т.М.М.» -ТОВ договору № 53/02-С1-К є купівля-продаж майнових прав, що є відмінним від права власності.

Крім того, відповідно до свідоцтва про право власності від 23 березня 2011 року власни- I ком квартири АДРЕСА_1 є Фірма «Т.М.М.» - ТОВ.

Зазначеним обставинам, які безпосередньо стосуються предмета даного спору, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки, що призвело до ухвалення незаконного та необгрунтованого рішення в частині задоволених позовних вимог.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині ви- знання за ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_1 відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухва- ленням нового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до частини п'ятої статті 88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касацій- ної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ за подання апеляційної скарги сплачено 1411 грн. 50 коп. судового збору, а подана апеляційна скарга задовольняється, то з позивача підлягають стягненню понесені відповідачем витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1411 грн. 50 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу Фірми «Т.М.М.» - товариство з обмеженою відповідальністю задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21 листопада 2011 року в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 стягнення судових витрат скасувати і ввалити нове рішення в цій частині.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Фірми «Т.М.М.» - това-

риство з обмеженою відповідальністю про визнання права власності на майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Фірми «Т.М.М.» - товарис-

тво з обмеженою відповідальністю витрати по сплаті судового збору в розмірі 1411 грн. 50 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене

в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримі-

нальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до

цього суду касаційної скарги.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: О.В. Шахова

Л.Д. Поливач