Справа № 4-с/1416/71/2012
УХВАЛА

02.10.2012 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі -Ордановій М.В.,

за участю:

скаржника -ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві скаргу ОСОБА_1 на дії Корабельного відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2012 р. ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на дії державного виконавця Корабельного відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції.

Свої вимоги мотивував тим, що на виконанні Корабельного ВДВС ММУЮ знаходиться виконавчий лист про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини. Державним виконавцем станом на 01.04.2012 р. було здійснено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, яка склала 19 423,51 грн. Однак скаржник вважає, вказаний розрахунок було зроблено невірно, а саме помилково при розрахунку заборгованості використовувались дані щодо середньої заробітної плати для даної місцевості. Оскільки відповідач на час розрахунку заборгованості не працював, заборгованість повинна була розраховуватись виходячи із середньої зарплати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника, в той час як державний виконавець неправомірно враховував завищені показники, які не відповідали діючому на час нарахування законодавству. За власними розрахунками ОСОБА_1 вважає, що навіть надмірно сплатив аліменти за означений період.

01.06.2012 р. державним виконавцем Корабельного ВДВС ММУЮ, в зв'язку з нарахуванням значної заборгованості по аліментам в розмірі 19 423,51 грн., було накладено арешт на майно боржника -АДРЕСА_1. Однак оскільки ДВС помилково було нараховано заборгованість по аліментам, то незаконною є і постанова про накладення арешту на майно боржника.

Посилаючись на вищевикладене, ОСОБА_1 просив суд визнати незаконною та скасувати постанову від 01.06.2012 р. про арешт АДРЕСА_1, зобов'язати державного виконавця усунути порушення його прав щодо розпорядження житлом; зобов'язати державного виконавця провести перерахунок проведених розрахунків за сплатою аліментів відповідно чинного законодавства.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги.

Представник Корабельного ВДВС ММУЮ, відповідно до письмових пояснень, проти задоволення заявлених вимог заперечував.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, повідомлялась судом належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

22.05.2006 р. державним виконавцем Корабельного ВДВС ММУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-2222, виданого 03.05.2006 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3, 1997 р.н., в розмірі ? частини від всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму.

02.06.2006 р. ОСОБА_1 державному виконавцю була подана заява, відповідно до якої він особисто зазначає, що офіційно не працює.

В зв'язку з систематичною недоплатою відповідачем нарахованих аліментів, станом на 01.04.2012 р. державним виконавцем Корабельного ВДВС ММУЮ було здійснено розрахунок заборгованості по аліментам, яка склала 19 423,51 грн.

Відповідно до ст. 195 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Згідно до п. 7.13.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень якщо боржник не працює або відсутня інформація про отримання боржником доходів, державний виконавець розраховує заборгованість виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості.

Посилання скаржника не незаконність дій держаного виконавця при нарахуванні заборгованості по аліментам не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки нарахування аліментів здійснювались державним виконавцем не одноразово під час виконання розрахунку, а щомісячно з часу призначення аліментів та відкриття виконавчого провадження, відповідно до діючого на той час законодавства.

У відповідності до ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» в разі наявності заборгованості зі сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника.

Згідно ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Оскільки державним виконавцем було нараховано заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 19 423,51 грн., ним правомірно було вчинено дії, спрямовані на примусове виконання рішення суду, - винесено постанову про накладення арешту на майно боржника.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та в їх задоволенні необхідно відмовити.

На підставі ст.ст. 11, 74 ЗУ «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 383 - 389 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії Корабельного відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: