Справа №
Провадження №22-ц-6086/12
Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія26Доповідач у 2 інстанції Яворський
____________________________________________________________________________________
УХВАЛА

Іменем України

11 грудня 2012 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Яворського М.А.

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагєєва В.О.,

при секретарі Дрозд О.С..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Банк Київська Русь до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором

ВСТАНОВИЛА :

У травні 2012 року Публічне акціонерне товариство Банк Київська Русьзвернулося до суду із вказаним вище позовом, який мотивував тим, що 13 листопада 2007 року між АБ Київська Русь і відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, згідно якого банк надав відповідачу кредит на споживчі цілі в розмірі 30 тисяч грн. строком на 3 роки із розрахунку 26 % річних. Вказував, що за умовами кредитного договору відповідач мав повертати кредит щомісячними платежами, однак з грудня 2008 року припинив погашення кредиту. Після закінчення терміну повернення кредиту станом на 24 травня 2012 року має заборгованість в розмірі 42799,40 грн., з яких 19991,20 грн. - тіло кредиту, 16489,32 грн. - відсотки, 4997,80 грн. штраф за прострочення погашення тіла кредиту, 13210 грн. штраф за прострочення погашення відсотків. Просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2012 року позов ПАТ Банк Київська Русьзадоволено в повному обсязі і з ОСОБА_2 на користь банку стягнуто 42799,40 грн. та судові витрати в розмірі 427,99 грн.

Відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити банку в позові, посилаючись на неповне зясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов ПАТ Банк Київська Русь, суд обгрунтовував свої висновки тим, що відповідач не виконав передбачених кредитним договором обовязків по поверненню кредиту і після закінчення терміну повернення кредиту має заборгованість, що у свою чергу відповідно до закону та умов кредитного договору є підставою для стягнення з відповідача на користь банку боргу за кредитним договором в повному обсязі.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що 13 листопада 2007 року між АБ Київська Русь, правонаступником якого є позивач, і відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір, на підставі якого відповідач отримав в банку на споживчі цілі кредит готівкою в розмірі 30000 гривень строком на 3 роки із розрахунку 26 % річних . Повернення кредиту згідно п.1.2 кредитного договору та додатку № 1 до договору передбачено шляхом внесення позичальником щомісячних платежів за кредитом і відсотками в розмірі 834 грн. (а.с.5).

Також судом встановлено, що позичальник ОСОБА_2 порушив обовязки по поверненню кредиту, з грудня 2008 року припинив погашення кредиту, після закінчення строку договору має заборгованість, яка станом на 20 квітня 2011 року становить 42799,40 грн., з яких 19991,20 грн. - тіло кредиту, 16489,32 грн. - відсотки, 4997,80 грн. штраф за прострочення погашення тіла кредиту, 13210 грн. штраф за прострочення погашення відсотків (а.с. 8). Наведене порушує права банку, які підлягають до захисту.

За таких обставин суд обґрунтовано задовольнив позов банку і стягнув із відповідача на користь позивача борг за кредитним договором в повному обсязі.

Такі висновки суду є вірними та ґрунтуються на досліджених судом матеріалах справи, в тому числі на досліджених матеріалах кримінальної справи у відношенні ОСОБА_3 за ч.2 ст.222, ч.2 ст.366 КК України.

Відповідно до положень ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Судом першої інстанції встановлено, що при укладенні оспорюваного кредитного договору відповідач ОСОБА_2 надав свої документи, а саме копію паспорта та ідентифікаційного коду, необхідні для оформлення договору. Крім того, ОСОБА_2 в приміщенні Рокитнянського відділення АБ Київська Русь власноруч підписав заяву про надання кредиту, підписав сам кредитний договір, а також підписав заяву на видачу готівки, яку власноруч і отримав в касі банку в сумі 30000 грн.

Отже, встановлені судом обставини справи свідчать про те, що кредитний договір укладено ОСОБА_2 з наміром створення правових наслідків обумовлених цим правочином, а саме - з метою отримання останньою грошових коштів та послідуючого їх повернення.

Факт передачі ОСОБА_2 отриманої нею готівки в розмірі 30000 грн. в приміщенні банку третій особі ОСОБА_3 не є підставою для визнання кредитного договору недійсним і не свідчить про його фіктивність. В даному випадку мета отримання кредиту, яка, як стверджує позивач, полягала у отриманні коштів для ОСОБА_3, не є підставою для визнання правочину недійсним.

Крім того, згідно п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Проте відповідач ОСОБА_2 не надав суду доказів наявності у банку умислу на укладення фіктивного правочину у вигляді кредитного договору, за яким отримано кошти.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права, що виразилося у неприйнятті до уваги постанови Рокитнянського районного суду Київської області від 12 травня 2010 року про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_4 у звязку із амністією, яка згідно ч.4 ст.61 ЦПК України є обовязковою для суду, суперечать змісту вказаної норми, згідно якої обовязковими для суду є вирок у кримінальній справі, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, а не постанова про закриття кримінальної справи, як помилково вважає апелянт.

Крім того, доводи апелянта на те, що постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 12 травня 2010 року встановлений факт отримання особисто ОСОБА_4 кредиту на імя ОСОБА_2 безпідставні. З постанови вбачається, що вона ухвалена при попередньому розгляді кримінальної справи без розгляду справи по суті та встановлення обставин скоєного ОСОБА_4, а відтак суд зясував лише наявність підстав для застосування амністії і не встановлював жодних обставин щодо винності особи у скоєнні злочину. Апелянт не звернув увагу, що суд лише процитував у постанові, що встановлено досудовим слідством, а не судом.

Посилання апелянта на те, що фактично кредитні кошти отримала, розпорядилася ними та частково повертала саме ОСОБА_4, що у свою чергу є доказом фіктивності кредитного договору необґрунтовані, оскільки як вище вказувалося судом встановлено, що при укладенні кредитного договору відповідач ОСОБА_2 надав свої документи для оформлення договору, власноруч підписав необхідні для отримання кредиту документи, а також отримав в касі банку гроші.

Показами ОСОБА_2 , даними останнім при допиті у якості свідка в кримінальній справі № 1-54/10 р. по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.2 ст.222, ч.2 ст.366 КК України, підтверджується факт надання ним своїх документів, а також підпису кредитного договору та інших документів і отримання ним готівки в приміщенні Рокитнянського відділення АБ Київська Русь.

Твердження апелянта про те, що він безпосередньо не скористався кредитними коштами, що свідчить про фіктивність кредитного договору, безпідставні, оскільки спосіб використання кредитних коштів після їх отримання ОСОБА_2 (на особисті потреби, чи передачу іншій особі) взагалі не має правового значення для вирішення позову по суті.

З урахуванням наведеного, викладені в апеляційній скарзі доводи колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони матеріалами справи не підтверджуються, не ґрунтуються на вимогах закону і висновків суду про задоволення позову не спростовують.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді : Т.Ц.Кашперська

ОСОБА_5