У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Драгомерецького М.М.

суддів: Панасенкова В.О.,

ОСОБА_1,

при секретарі: Павлін О.В.,

за участю: представника позивача ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 березня 2011 року за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

30 липня 2010 року ПАТ «ОСОБА_2 банк Аваль» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 16 травня 2007 року між позивачем та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредитні кошти в сумі 99 552 доларів США, терміном до 05 червня 2017 року, зі сплатою 13,75% річних.

Також у забезпечення належного виконання зобов'язань між Банком, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 05 червня 2007 року було укладено договір поруки, а також договір поруки між Банком та ОСОБА_6 і ОСОБА_8, за якими ОСОБА_7 та ОСОБА_5 прийняли на себе зобов'язання відповідати в повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов'язань ОСОБА_6 за кредитним договором.

Однак, відповідачі не виконують своїх зобов'язань, внаслідок чого станом на 12 липня 2010 року у них виникла заборгованість у сумі 114 125,85 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 902 028,21 гривень. Тому позивач звернувся до суду із позовом про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості по кредитному договору.

Справа розглянута за відсутності відповідачів, які належним чином сповіщались про розгляд справи, однак причини неявки до суду та міркувань щодо невизнання ними позову вони не надали.

Заочним рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 березня 2011 року позов задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_8 просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю, мотивуючи це тим, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання апеляційної інстанції апелянт ОСОБА_4 та відповідачі ОСОБА_8 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не з'явилися, але про розгляд справи вони сповіщалися належним чином, документи підтверджуючі поважність причини неявки до суду ними надано не було. Тому у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка в суд апеляційної інстанції не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_8, та заперечення на апеляцію представника ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість заочного рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки заочне рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 травня 2007 року між Банком та ОСОБА_9 був укладений кредитний договір № 014/79729/82/76003, за умовами якого він отримав кредитні кошти в сумі 99 552 доларів США, терміном до 05 червня 2017 року, зі сплатою 13,75% річних.

Згідно п.п. 5.1, 6.5, 10.1 кредитного договору позичальник зобов'язаний щомісячно до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно п. 1.3 договору та остаточне погашення отриманого кредиту до 05 червня 2017 року. У випадку невиконання умов договору кредитор має право вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій. За порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

05 червня 2007 року між Банком та ОСОБА_8 було укладено договір поруки №014/79729/82/76003/2, по якому останній прийняв на себе зобов'язання відповідати у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов'язань ОСОБА_6 за кредитним договором.

Також 05 червня 2007 року між Банком та ОСОБА_7 було укладено договір поруки №014/79729/82/76003/1, по якому остання прийняла на себе зобов'язання відповідати в повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов'язань ОСОБА_6 за кредитним договором.

Згідно п.п. 2.1, 3.1 договорів поруки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання вимоги, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків.

Відповідачі належним чином свої обов'язки не виконують, у зв'язку з чим станом на 12 липня 2010 року виникла заборгованість, яка складає по простроченій частині кредиту

762 756,46 гривень, по прострочених відсотках 87 273,21 гривень, по простроченій пені 51 998,54 гривень.

Згідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ч.1,2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи викладене відповідачам рекомендованою кореспонденцією були направлені письмові претензії - вимоги про дострокове повернення кредиту та сплати за кредиту у повному обсязі.

Згідно ч.1. ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Частиною 4 цієї ж статті встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

З договору поруки вбачається, що строк виконання зобов'язання за кредитним договором закінчується 05 червня 2017 року. Тому суд вважає, що поручитель не звільняється від свого обов'язку відповідати як солідарний боржник за зобов'язаннями кредитора.

Однак, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 договірні зобов'язання не виконують, кошти у встановлені строки до банку від них не надходять.

Отже, за таких обставин розглядаючи справу, суд першої інстанції вірно послався на норми закону, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами, перевірив усі докази по справі та зробив вірний висновок про задоволення позовних вимог.

Доводи ОСОБА_8 в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню не заслуговують на увагу, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи, оскільки відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 належним чином прийняті на себе зобовязання по договору не виконували, що є порушенням умов Цивільного Кодексу України, кредитного договору та договору поруки.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 303,307 ч.1 п.1, 308,313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_8 відхилити, заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, однак вона може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою.

Судді апеляційного суду Одеської області: підпис ОСОБА_10

ОСОБА_11

ОСОБА_1