Справа № 1328/2-3964/12 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/1390/4291/12 Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2012 року м. Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.

суддів : Берези В.І., Штефаніци Ю.Г.

при секретарі Дідусю О.Р.,

з участю: ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПАТ «Український інноваційний банк`на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 19 квітня 2012 року у справі за позовом ПАТ «Український інноваційний банк`до Гатілова Григорія Петровича, третя особи ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и л а :

оскаржуваним рішенням відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Український інноваційний банк`про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішення оскаржило ПАТ «Український інноваційний банк», просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Посилається на те, що судом неправильно застосовано норми матеріального права. Зазначає, що наявність рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03.11.11 р. про стягнення заборгованості із боржника ОСОБА_3 не є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки із поручителя, а оскільки заборгованість по кредитному договору не погашена, то судом порушено право позивача на повернення кредитних коштів, що суперечить вимогам Закону України «Про іпотеку».

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 на підтримання скарги, ОСОБА_4 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити, рішення скасувати і ухвалити нове рішення по суті позову.

Матеріалами справи встановлено, що на підставі кредитного договору від 26.09.2006 р. ОСОБА_3 отримала від позивача кредит у розмірі 300 000 грн. з терміном погашення до 25.09.2009 р. із відсотковою ставкою за користування кредитом 17 % річних від суми фактичної заборгованості за кредитом та щомісячною комісією за обслуговування кредиту 0,2% від залишкової суми заборгованості. На підставі додаткової угоди до кредитного договору від 01.10.07 р. позичальнику відкрито не відновлювальну мультивалютну кредитну лінію з лімітом заборгованості 300 000 грн. терміном до 25.09.09 р. із сплатою за користування кредитом 17 % річних та щомісячної комісії 0,2% від залишкової суми заборгованості та в доларах США 12,5% річних та щомісячна комісія 0,2% від залишкової суми заборгованості.

У відповідності до додаткової угоди від 09.10.07 р. борг було переведено з національної валюти у вільноконвертовану валюту долари США, яки й становив 59 400 доларів США.

Відповідно до договору іпотеки від 27.09.2006 р. ОСОБА_2 , як майновий поручитель, з метою забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов`язання передав банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 03.11.2011 р. стягнуто із ОСОБА_3 на користь Банку заборгованість за кредитним договором в сумі 585022, 83 грн.

На час ухвалення рішення судом першої інстанції, як і судом апеляційної інстанції, зобов`язання ОСОБА_3 не виконала, що стверджується постановою Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Як випливає із матеріалів справи, ОСОБА_2 несе солідарну відповідальність із ОСОБА_3 за її зобов`язання перед позивачем.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що всупереч вимогам Закону України «Про іпотеку`позивачем не зазначена початкова ціна предмету іпотеки для його подальшої реалізації та позивачем не дотримано процедуру реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження.

Однак цей висновок не ґрунтується на законі.

Відповідно до ст.. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства.

Статтею 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

У відповідності до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 3.2.7. договору іпотеки передбачено, що якщо в момент настання терміну виконання Позичальником зобов`язання, забезпеченого іпотекою воно не буде виконане іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому п. 3.2.18 цього Договору (а.с. 12).

Згідно ст.. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

За змістом ст.. 11 Закону України «Про іпотеку`майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Відповідно до ст.. 33 Закону України «Про іпотеку`у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Отже, чинним законодавством передбачено право позивача звернутися до суду до іпотекодавця (майнового поручителя) про звернення стягнення на предмет іпотеки окремо незалежно від того чи судом ухвалено рішення про стягнення заборгованості з боржника.

Так як з моменту ухвалення рішення Шевченківського районного м. Львова від 03.11.2011 р. та по час ухвалення рішення у даній справі боржник не виконала взяті на себе зобов`язання, то позивач правомірно звернувся із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки до майнового поручителя ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справа від 30.03.2012 р. № 5 при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов`язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК).

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обмежень`передбачено, що цей Закон визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 19 квітня 2012 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Український інноваційний банк`задовольнити. Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 78, 8 кв.м., яка на праві власності належить ОСОБА_2 . Судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. покласти на відповідача та стягнути їх на користь позивача.

На підставі наведеного, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу ПАТ «Український інноваційний банк`задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 19 квітня 2012 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову ПАТ «Український інноваційний банк».

Звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 78, 8 кв.м., яка на праві власності належить ОСОБА_2 шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 19-06/1883-507 від 26.09.2006 року в сумі 585022,83 грн..

Судові витрати у сумі 2367 грн. покласти на ОСОБА_2 і стягнути ці кошти на користь позивача.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: