Галицький районний суд Івано-Франківської області
Справа № 2-187/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2012 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Мельника І.І.

секретаря -Матейко О.С.

адвокатів: -ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Галичі справу за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Більшівцівської селищної ради та ОСОБА_5 про оскарження бездіяльності селищної ради щодо вирішення земельного спору та зобовязання звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки ,-

встановив:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 січні 2012 року звернулися до Галицького районного суду з позовом до Більшівцівської селищної ради Галицького району та ОСОБА_5 і просять постановити рішення, яким визнати бездіяльність Більшівцівської селищної ради щодо вирішення земельного спору про надання в користування земельної ділянки розміром 0,30 га по вул. Полуднева, 53 в с. Слобідка-Більшівцівська Галицького району- незаконною; зобовязати селищну раду в межах своєї компетенції на сесії розглянути земельний спір і прийняти законне рішення стосовно спірної земельної ділянки та зобовязати ОСОБА_5 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку розміром 0,30 га і заборонити приступати до її використання без належних правовстановлюючих документів.

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Посилається на ті обставини, що його покійна тітка ОСОБА_6 проживала у власному господарстві в с. Слобідка Більшівцівська, по вул. Полуднева, 53 Галицького району. 02 лютого 1985 року вона померла і він став спадкоємцем її майна по заповіту від 16 березня 1977 року. Дане спадкове майно ОСОБА_6 складалось із житлового будинку, земельної ділянки розміром 0,15 га. яка була призначена для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, а також земельна ділянка розміром 0,30 га для ведення особистого підсобного господарства. Вказану спадщину він прийняв, однак на той час не мав коштів оформити на себе спадкове майно у встановленому законом порядку. Також, ним та членами його сімї, а саме, мамою та братом, здійснювався догляд за спадковим майном, в тому числі і городом. До 2003 року цей город вони використовували для вирощування сільськогосподарських

культур. Однак, в 2003 році після смерті матері, він не мав змоги засаджувати город. В цей же час ОСОБА_5 попросив у нього дозволу на використання у власних цілях частини городу, пообіцявши, що у разі потреби садити город він його звільнить. Фактично з цього часу відповідач ОСОБА_5 став використовувати частину городу, а через рік зайняв весь город.

В 2003 році, відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року Про приватизацію земельних ділянок селищною радою було прийнято рішення «Про передачу громадянам у власність земельних ділянок», згідно якого, було вирішено передати громадянам селища у приватну власність земельні ділянки для житлового будівництва та обслуговування будинку і для особистого підсобного господарства. Дане рішення поширювалось і на нього, оскільки на час його прийняття, він вступив у свої спадкові права і виготовляв в селищній раді документи на успадковане господарство.

Згідно інформації приватної агрофірми (ПАФ) Бовшівська за № 136 від 25.10.2011 року, земельна ділянка розміром 0,30 га по вул. Полудневій, 53 у користувача ОСОБА_7 не вилучалась і ОСОБА_5 не надавалась, що стверджується даними архівного відділу Галицької районної Державної адміністрації про те, що в період 1977-1991 років колишнім радгоспом Бовшівський земельна ділянка, яка належала ОСОБА_7, ОСОБА_5 не наділялась.

До 2008 року він (ОСОБА_3) володів успадкованим господарством і весь цей час вимагав від ОСОБА_5 звільнити самовільно зайнятий город та неодноразово звертався з цим питанням в селищну раду. Однак, жодних результатів не було.

У вересні 008 року успадкований від ОСОБА_8 житловий будинок він відчужив ОСОБА_4, який до даного моменту там проживає. Через неправомірні дії ОСОБА_5, він та ОСОБА_4 не змогли посадити город.

17 жовтня 2011 року він з письмовою заявою звернувся до селищної ради з проханням передати город в користування ОСОБА_4 В грудні 2011 року на сесії селищної ради вони просили вирішити спір і надати дозвіл на складання проекту відводу земельної ділянки. Проте, Більшівцівською селищною радою, як органом місцевого самоврядування, дане питання не було вирішено.

Вважає, що селищною радою проігноровано вимоги ст. 12 Земельного кодексу України, відповідно до якої на органи місцевого самоврядування покладено функції обмеження, тимчасової заборони використання земель громадянами у разі порушення ними вимог чинного законодавства та вирішення земельних спорів. З селищної ради на адресу ОСОБА_4 надійшов лист від 09 грудня 2011 року за підписом голови сільської ради про те, що дане питання не відноситься до органу місцевого самоврядування. Просив позов задовольнити повністю.

Позивач ОСОБА_4 теж позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві та наведених в судовому засіданні позивачем ОСОБА_3 При цьому доповнив, що в даний час він є

власником домоволодіння, що по вул. Полудневій, 53 в с. Слобідка Більшівцівська Галицького району на підставі договору дарування від 17.09.2008 року. Безпосередньо біля подарованого йому житлового будинку знаходиться земельна ділянка площею .030 га. При даруванні житлового будинку його запевнили, що ця земельна ділянка відноситься до землі господарства, яке йому було подаровано і, що ОСОБА_5 користується цією ділянкою тимчасово, без належно оформлених документів на цю ділянку та має добровільно її звільнити. Проте, до цього часу спірної земельної ділянки ОСОБА_5 не повертає, що змусило його та ОСОБА_9JI. звертатися з позовом до суду.

Представник відповідача - Більшівцівської селищної ради, інженер- землевпорядник ОСОБА_10, в судовому засіданні позову не визнала і суду пояснила, що спірна земельна ділянка станом на даний час є неприватизованою, відноситься до земель запасу Більшівцівської селищної ради. Після смерті ОСОБА_7, яка працювала в радгоспі «Бовшівський» і користувалася цією ділянкою, нею став користуватись ОСОБА_5, який на той час теж працював в радгоспі. У заповіті, на який посилаються позивачі, за земельну ділянку нічого не вказано, оскільки до теперішнього часу вона не приватизована. Згідно рішення сесії селищної ради від 29 грудня 1993 року за ОСОБА_3 числиться 0,15 га для обслуговування житлового будинку по вул. Полуднева, 53 в с. Слобідка-Більшівцівська.

У 2008 році ОСОБА_3 продав свій житловий будинок ОСОБА_4, з яким не перебуває у родинних звязках. В 2011 році позивачі одночасно звернулися до селищної ради із заявами, щоб надати земельну ділянку площею о, 30 га, яка знаходиться за житловим будинком по вул. Полуднева, 53 ОСОБА_4, якою фактично тривалий час користується ОСОБА_5 18 листопада 2011 року та 05 грудня 2011 року на сесії селищної ради, на яких були присутні позивачі, були розглянуті їхні заяви. Відповідно до листа за № 414 від 09.12.2011 року, який був надісланий ОСОБА_3 було розяснено, що неможливо виділити їм бажану земельну ділянку тому, що даною ділянкою в даний час користується ОСОБА_5, який представив селищній раді копію наказу по радгоспу Бовшівський, відповідно до якого йому, як працівникові радгоспу, була виділена земельна ділянка площею 0,30 га. Також, він добросовісно та багато років обробляє вказану земельну ділянку, згідно її цільового призначення. Просила в позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_5 позову не визнав і суду пояснив, що земельною ділянкою, яку вважають своєю позивачі, він користується з 1988 року по сьогоднішній день, щорічно сплачував і сплачує за неї земельний податок. Ця ділянка була надана йому радгоспом Бовшівський, в якому він працював з 1978 року по 1994 рік. Відповідно до архівної довідки архівного відділу Галицької районної Державної адміністрації вбачається, що по радгоспу Бовшівський було видано наказ за № 168-В від 26.05.1988 року про внесення зміни в шнурову книгу, в звязку з впорядкуванням присадибних ділянок. В цьому списку під № 60 є і його прізвище, де зазначено про користування ним земельною ділянкою в розмірі 0,30 га. В той же час у позивачів в радгоспі ніхто не працював. Земельну ділянку, на яку претендують позивачі він утримує у

належному стані, ніякої домовленості про тимчасове користування спірною земельною ділянкою між ним та ОСОБА_3 не було. Розмова йшла про частину землі, призначеної для обслуговування житлового будинку, якою той не користувався. Даним городом він користується правомірно В той же час. відповідно до довідки Більшівцівської селищної ради за № 111 від 30.01.2012 року, заяв від ОСОБА_3 протягом 2004 - 2010 років до селищної ради не поступало. Жодних документів на вказану земельну ділянку у ОСОБА_3 немає. Актом обстеження від 24.11.2011 року стверджується, що спірною земельною ділянкою, площею 0,30 га він користується з 1989 року безперешкодно та щорічно сплачував земельний податок. Також вважає, що позивачі вчасно не звернулися до суду в межах строку позовної давності. ОСОБА_3 володів лише 0,15 га землі, призначеної для обслуговування житлового будинку, межуючи з його земельною ділянкою, яку він використовує з 1988 року. Просив в позові відмовити.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що з 1997 року по 2006 рік він працював у Більшівцівській селищній раді землевпорядником. Йому відомо, що згідно записів в по господарських книгах Більшівцівської селищної ради за ОСОБА_3 числиться 0.15 га землі, за ОСОБА_5 числиться 0.77 га землі. За час його роботи на вищевказаній посаді, жодних змін щодо зменшення чи збільшення площ земельних ділянок вказаних громадян не вносилось.

Дослідивши представлені доводи позивачів, заперечення відповідачів, пояснення свідків та перевіривши матеріали справи суд вважає, що в позові слід відмовити.

Судом встановлено, що 02.02.1985 року в с. Слобідка Більшівцівська Галицького району померла тітка позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_6, про що свідчить копія свідоцтва про її смерть. З копії заповіту, посвідченого 16.03.1977 року Більшівцівською селищною радою вбачається, що ОСОБА_6 все своє майно заповіла своєму племіннику, ОСОБА_3

З копії рішення Галицького районного суду від 07.10.2005 року вбачається, що цим рішенням за ОСОБА_3 визнано право власності на спадкове майно, а саме, житловий будинок та господарсько-побутові споруди, що знаходяться по вул. Полудневій в с. Слобідка Більшівцівська, які на день смерті належали ОСОБА_6

З копії договору дарування жилого будинку від 17.09.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Галицького районного нотаріального округу ОСОБА_12 вбачається, що вищевказане будинковолодіння подаровано ОСОБА_4, який згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.02.2009 року в даний час є власником вищевказаного будинковолодіння.

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просять в позові зобовязати Більшівцівську селищну раду в межах своєї компетенції на сесії розглянути питання щодо земельної ділянки площею 0.30 га, яка знаходиться поряд з будинковолодінням колишньої власниці ОСОБА_6 і якою в даний час користується ОСОБА_5, зобовязавши осаннього звільнити, як на їхню думку, самовільно зайняту земельну ділянку розміром 0,30 га і заборонити йому приступати до її використання без належних

правовстановлюючих документів.

Звертаючись до суду з позовом про незаконне користування ОСОБА_5 земельною ділянкою площею 0.30 га і посилаючись при цьому на те, що ця земельна ділянка належала покійній ОСОБА_6 такі твердження позивачів є безпідставними. Відповідно до ч.2 ст 3 Земельного кодексу України в редакції 1970 року земля є виключно власністю держави і громадянам надається тільки в користування.

З довідки за № 711 від 01.12.1985 року, виданої виконкомом Більшівцівської селищної ради вбачається, що все майно померлої ОСОБА_6 розташоване на земельній ділянці радгоспу «Бовшівський».

Позивачі не подали жодних доказів того, що ОСОБА_6 виділялась певна площа земельної ділянки у користування, у власність під забудову, город чи за іншим цільовим призначенням, зокрема у заповіті від 16.03.1976 року. 1985 року, протоколах № 11 та № 26 засідань виконкому Більшіввцівської селищної ради відповідно від 18.05.1967 року та 21.12.1967 року, в рішенні Галицького райсуду від 07.10.2005 року, договорі дарування від 17.09.2008 року, архівному витягу з протоколу № 10 засідання виконкому Більшівцівської селищної ради депутатів трудящих від 19.05.1971 року.

Виходячи з норм діючого на час смерті ОСОБА_6 земельного законодавства УРСР, кожен колгоспний двір мав право на присадибну ділянку, яка надавалася в порядку і в межах норм, передбаченим статутом колгоспу та надавалася для будівництва житлового будинку, господарських будівель, під город, сад та на інші потреби.

Як зазначено в погосподарській книзі № 94 за померлою ОСОБА_6 рахувався житловий будинок, яккий знаходиться в с. Слобідка Більшівцівська і розташований на земельній ділянці радгоспу «Бовшівський» ОСОБА_6 була останнім членом робітничого двору. Діючий на той час Земельний кодекс УРСР передбачав, що у разі смерті всіх членів двору або сімї право громадян на користування земельною ділянкою припиняється, тобто земля не вилучалась, а припинялось право на її користування. І при цьому не вимагалось будь-яких рішень або постанов органів, які надавали земельні ділянки.

Статтею 77 Земельного кодексу УРСР в редакції 1970 року радгоспи та інші державні сільськогосподарські підприємства, установи і організації надають присадибні ділянки або городи із земель, призначених для цієї мети, постійним робітникам і службовцям, а також вчителям, лікарям та іншим спеціалістам, які працюють і проживають у сільській місцевості. Надання присадибних ділянок або городів провадиться на основі рішення адміністрації радгоспів та інших сільськогосподарських підприємств, установ і організацій.

З архівної довідки архівного відділу Галицької районної Державної адміністрації вбачається, що по радгоспу Бовшівський було видано наказ за № 168-В від 26.05.1988 року про внесення зміни в шнурову книгу, в звязку з впорядкуванням присадибних ділянок. В цьому списку під № 60 є і прізвище ОСОБА_5, де зазначено про користування ним земельною ділянкою в розмірі 0,30 га. В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 працював в радгоспі «Бовшівський» як молодий спеціаліст з 1978 року по 1994 рік, через що суд вважає, що йому спірна земельна ділянка надана правомірно. З архівної довідки архівного відділу Галицької районної Державної

адміністрації вбачається, що по радгоспу Бовшівський було видано наказ № 168-В від 26.05.1988 року про внесення зміни в шнурову книгу, в звязку впорядкуванням присадибних ділянок. В цьому списку під № 60 є і прізвище ОСОБА_5, де зазначено про користування ним земельною ділянкою 5 розмірі 0,30 га.

За наведених вище обставин і доказів суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає за безпідставністю позовних вимог..

На підставі ст. ст. 36, 77, 112 Земельного Кодексу УРСР 1970 року, керуючись ст. ст. 213-215 ЦПК України, суд,-

вирішив:

В позові ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Більшівцівської селищної ради та ОСОБА_5 про оскарження бездіяльності селищної ради щодо вирішення земельного спору та зобовязання звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки-відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення через Галицький районний суд.

Суддя: ОСОБА_13