№ 2-4059/2011р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2012р. Ленінський районний суд м. Миколаєва, у складі:

головуючого судді Румянцевої Н.О.,

при секретарі Ляшик С.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,, представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей адміністрації Ленінського району м. Миколаєва про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2011р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що 20.04.2011р. шлюб, укладений між сторонами, було розірвано. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24.06.2011р. з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання доньок у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку.

Після винесення вищезазначеного рішення у кінці вересня 2011р. відповідач без згоди позивачки забрав доньку ОСОБА_6, чинить перешкоди у спілкуванні з нею та у її вихованні.

На підставі зазначеного позивачка просить суд визнати місце проживання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом із нею.

У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала.

В судовому засіданні відповідач заперечував проти задоволення позову.

Представник третьої особи просив задовольнити позов з урахуванням наданого ними висновку про визначення місця проживання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить до наступного.

20.04.2011р. шлюб, укладений між сторонами, було розірвано. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а/з № 170 від 22.01.2003р.).

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24.06.2011р. з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання доньок у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку.

Після винесення вищезазначеного рішення у кінці вересня 2011р. відповідач без згоди позивачки забрав доньку ОСОБА_6, чинить перешкоди у спілкуванні з нею та у її вихованні.

Позивачка має постійне місце роботи, а саме: працює контролером у ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» (а.с. 12). Вона не страждає на хронічні захворювання (а.с. 6,7), на обліку у лікаря-нарколога не перебуває (а.с. 9), психіатричних протипоказань не має (а.с. 10).

Висновком про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, зазначено, що орган опіки та піклування ММР вважає за доцільне визначити її місце проживання разом з матірю ОСОБА_1, за умови щоденного спілкування з батьком, ОСОБА_2 та перебування з ним у вихідні дні.

Відповідно до Соціально-психологічного висновку від 01.12.2011р. за № 1001 рекомендовано постійне проживання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, з матірю ОСОБА_1, за наявності щоденного спілкування з батьком, ОСОБА_2 та перебування з ним у вихідні дні.

В силу п.24 Постанови від 12 червня 1998 року №16 Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім»ю України» із змінами і доповненнями, внесеними Постановою Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із встановленої Законом рівності прав та обовязків батька і матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально - побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Відповідно до ст. 160 СК України батькам надано право визначення місця проживання дитини, яка не досягла десяти років. В конкретному випадку між сторонами не досягнута згода про місце проживання дитини.

Ст. 161 СК України встановлює, що спір між батьком та матірю щодо місця проживання малолітньої дитини, якщо вони не дійшли згоди з ким із них буде проживати малолітня дитина може вирішуватися Органом опіки та піклування або судом.

Що стосується батька дитини, незважаючи на те, що в нього кращі матеріально - побутові умови для проживання дитини, але він не в змозі надати того піклування та виховання дитині такого віку, як це може зробити мати.

Суд виходить також з того, що в разі досягнення дитиною віку 14 років, вона сама може прийняти рішення з ким із батьків залишитися проживати.

Докази надані відповідачем про можливість виховувати дитину саме ним, суд приймає до уваги, але вказане свідчить про можливість та необхідність участі батька дитини брати безпосередню участь у вихованні своєї доньки.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей адміністрації Ленінського району м. Миколаєва про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місцем проживання дитини ОСОБА_6, 26 грудня 2002року народження, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3 місце проживання її матері за адресою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене впродовж десяти днів з моменту отримання його копії через Ленінський районний суд м. Миколаєва, шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя :