Номер провадження: 22-ц/1590/6217/12
Головуючий у першій інстанції Калашнікова
Доповідач Колесніков Г. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Колеснікова Г.Я.,

суддів Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

при секретарі ОСОБА_1,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного Акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 ПриватБанк (далі ПАТ КБ «Приватбанк», банк) до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2011р. представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Вимоги мотивовано тим, що 23 травня 2007 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав йому кредит у розмірі 15859, 79 доларів США, строком до 22 травня 2014р., а відповідач повинен був повернути отриманий кредит із відсотками та комісією за користування кредитом у встановлені строки.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором був укладений договір поруки з поручителем ОСОБА_4 , а також з метою виконання зобовязання за договором кредиту між банком та ОСОБА_3 було укладено договір застави, відповідно до якого відповідач передав в заставу банку рухоме майно, а саме транспортний засіб марки DAEWOO NEXIA, 2006 року випуску.

У зв'язку із невиконанням ОСОБА_3 зобовязань за кредитним договором, тобто несвоєчасне повернення кредитних коштів і несплати відсотків за користування кредитом, 28.04.2010 року ОСОБА_3 передав банку вищезазначений автомобіль (акт прийому-передачі а.с.57), а 12 серпня 2010 року ОСОБА_3 видав довіреність ПАТ КБ «ПриватБанк», якою уповноважив банк бути його представником з питань розпорядження автомобілем, в тому числі продати, обміняти, передати в оренду. Банк вилучив майно відповідача та реалізував його 07.10.2010р. за 39500 грн. і спрямував отримані грошові кошти на погашення заборгованості за кредитним договором, однак заборгованість що виникла перевишувала вартість реалізованого майна.

Після уточнення позовних вимог, остаточно банк просив стягнути з відповідачів - 14438, 74 доларів США, що еквівалентно 115076, 76 грн., де борг за тілом кредиту 8570, 66 доларів США, заборгованість за відсотками 3962, 42 доларів США, заборгованість по комісії 299, 24 доларів США, пеня за порушення умов договору 1606, 42 доларів США та судові витрати у розмірі 1270 грн. 77 коп.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2012 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором у розмірі 15487,50 доларів США, що еквівалентно 123435,38 грн. посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого в цій частині рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд виходив із того, що позов банку є недоведеним, оскільки в матеріалах справи відсутні письмові докази проте, коли було продано автомобіль і за яку грошову суму. Крім того, з розрахунку боргу за договором кредиту не вбачається, яку суму складає борг за тілом кредиту, заборгованість за відсотками та комісією на день продажу автомобіля, а також з позову не вбачається, чому розрахунок боргу виконано станом на 28.11.2011р.

Проте з такими висновками суду погодитись неможливо.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що 23.05.2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, на купівлю автотранспортного засобу DAEWOO NEXIA, 2006 року випуску, за яким ОСОБА_3 надано споживчий кредит в сумі 14438, 74 доларів США, строком погашення до 22.05.2014р. (а.с.9-11)

В якості забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_4 укладено договір поруки від 23.05.2007 року, згідно п.4 вказаного договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за забов'язання боржника як солідарний боржник. (а.с.11 оборот -12)

З метою виконання зобовязання за договором кредиту між сторонами було укладено договір застави, відповідно до якого відповідач передав в заставу банку рухоме майно, а саме транспортний засіб марки DAEWOO NEXIA, 2006 року випуску. (а.с.51-54)

Згідно п.17.10 договору застави, у випадку порушення заставодавцем/позичальником будь-якого із зобовязань за кредитним договором, останій зобовязаний передати предмет застави заставодержателю в заклад по акту прийому-передачі, який підписується сторонами.

Згідно п.17.12 при переході предмету застави у заклад умови цього договору зберігають чинність для сторін, за винятком права користування предметом застави.

Відповідно до ст.44 Закона України «Про заставу» Заклад, це застава рухомого майна, при якій майно, що складає предмет застави, передається заставодавцем у володіння заставодержателя.

У звязку із невиконанням ОСОБА_3 зобовязань за кредитним договором, тобто несвоєчасне повернення кредитних коштів і несплати відсотків за користування кредитом, 28.04.2010 року ОСОБА_3 передав банку вищезазначений автомобіль, а 12 серпня 2010 року ОСОБА_3 видав довіреність ПАТ КБ «ПриватБанк», якою уповноважив банк бути його представником з питань розпорядження автомобілем, в тому числі продати, обміняти, передати в оренду (а.с.57-58). Однак вилучивши майно відповідача та реалізувавши його 07.10.2010р. за 39500 грн. та спрямувавши отримані грошові кошти на погашення заборгованості за кредитним договором, банк задовольнив свої вимоги частково, так як, заборгованість що виникла перевищувала вартість реалізованого майна.

Так, станом на 28.07.2011 року заборгованість перед банком за кредитним договором складає 14438, 74 грн., у тому числі заборгованість за тілом кредиту 8570, 66 доларів США, заборгованість за відсотками 3962, 42 доларів США, заборгованість по комісії 299, 24 доларів США, пеня за порушення умов договору 1606, 42 доларів США (а.с.1-2, 48-50).

Позивачем надано суду належні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог, зокрема, кредитний договір, договір поруки, договір застави, акт прийому-передачі автомобіля, довіреність ОСОБА_3 на ПАТ КБ «Приватбанк», статутні документи банку, розрахунок заборгованості, витяг рахунку ОСОБА_3 за період 01.09.2010р. по 01.11.2010р. з якого вбачається, що саме 07.10.2010р. були отримані грошові кошти на його рахунок у розмірі 4952,98 доларів США, що еквівалентно 39117,58 гривен (а.с.5-7, 9-12, 15-18, 51-58, 117-122).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобовязаня або одностороння зміна його умов не допускається якщо інше не встановлене договором або законом (стаття 525 ЦК України). Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо в зобовязані встановлено строк (термін) його виконання , то воно підлагає виконанню в цей строк (термін). Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

На підставі статі 1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України «Позика, Кредит, банківський вклад», якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно статтей 553, 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_3 не звертався до суду з позовом про розірвання укладеного Кредитного договору, тому правовідносини в зв'язку з непогашенням кредитних зобов'язань продовжуються до моменту погашення зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно п.п. 2.2.10., 2.3.3. кредитного договору кредитор має право вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків у випадках не виконання позичальником умов цього договору та/або договорів застави/іпотеки, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту, та в інших випадках, передбачених цим договором. Таке дострокове погашення повинно бути здійснене позичальником не пізніше 30 календарного дня з дня надіслання позичальнику відповідного повідомлення від кредитора з вимогою дострокового погашення.

Таким чином, оскільки відповідач всупереч вимогам ст. ст. 526-527, 530, 1048-1050, 1054 ЦК України та умовам кредитного договору не виконує грошове зобовязання по кредитному договору, то відповідно до ст. ст. 611, 625, 1050 ЦК України та умов кредитного договору він зобовязаний сплатити суму кредиту та встановлений договором розмір процентів, а позивач вправі вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов кредитного договору та вимог закону.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, дострокового повернення частини кредиту, що залишалася, та сплати процентів підлягають до задоволення, оскільки відповідають обставинам справи та вимогам закону і умовам кредитного договору.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову через неправильне застосування норм матеріального права, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення й ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до частини пятої статті 88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За таких обставин з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 575 грн. 38 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 60 грн., за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 308 грн. 59 коп.

Банком заявлено вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 14438, 74 доларів США (а.с.1-2,47-50) і саме ці вимоги мають бути вирішені судом.

Враховуючи наведене апеляційна скарга, в якій міститься прохання про стягнення з відповідачів 15859, 79 доларів США (а.с.70-76) підлягає задоволенню частково, а саме в межах заявлених вимог у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, 309, 313, ч. 2 ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного Акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2012 року скасувати.

Позовні вимоги Публічного Акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного Акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 23.05.2007р. у загальній сумі 14438, 74 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 115408, 84 грн., з яких:

-заборгованість за кредитом 8570 доларів США;

-заборгованість по процентам за користування кредитом 3962, 42 доларів США;

-заборгованість по комісії за користування кредитом 299, 24 доларів США;

-пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором кредиту 1606, 42 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного Акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 575 грн. 38 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду у розмірі 60 грн., за розгляд справи в суді апеляційної інстанції 308 грн. 59 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного Акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 575 грн. 38 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду у розмірі 60 грн., за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 308 грн. 59 коп.

Рішення колегії суддів набирає чинності з моменту його проголошення.

Рішення може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підиси/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_5