Справа № 22Ц-3252 /2012 Головуючий у І інстанції Якутюк В.С.
Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Воробйової Н.С.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Данілова О.М.

при секретарі : Бобку О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційного суду Київської області матеріали цивільної справи за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Богуславського районного суду Київської області від 24 квітня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, про захист честі, гідності і ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2011 року ОСОБА_3 звернувся до Богуславського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі гідності та ділової репутації, та просив суд стягнути з відповідача на його користь 100 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди за приниження його честі, гідності і ділової репутації та 2 000 грн. витрат за надання йому юридичної допомоги, мотивуючи тим, що відповідач ОСОБА_2 19.08.2008 року направив заяву до управління ОРУ ДДСБЕЗ МВС України, де в категоричній формі звинуватив позивача у вчиненні ряду тяжких злочинів скоєних під час розпаювання майна ТОВ СГ ім. Бузинського в м. Миронівка, де ОСОБА_3 на той час був директором. Також 08.02.2010 року ОСОБА_2 направив до прокуратури Миронівського району іншу письмову заяву, де звинуватив позивача у незаконній продажі квартири АДРЕСА_1. За вказаними заявами тривали перевірки діяльності позивача, була порушена кримінальна справа, проведені слідчі дії, але в результаті перевірок було відмовлено у порушенні кримінальної справи. Позивач вказує, що в ході проведених перевірок він відчував себе принизливо, оскільки порушення кримінальної справи стало відомо багатьом жителям міста та району, а також підприємцям та представникам ділових кіл. Своїми діями відповідач поставив його у становище, коли він повинен був відновлювати свій авторитет, свою ділову репутацію. Таке становище на протязі 2-х років призвело до того, що він переніс моральні страждання, а тому однією з можливостей відшкодування завданої шкоди внаслідок приниження його честі та гідності являється відшкодування моральної шкоди, в звязку з чим він звернувся з відповідним позовом до суду.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 24 квітня 2012 року позовні вимоги задоволено частково. Зобовязано стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди внаслідок приниження честі, гідності і ділової репутації та 1287 грн. 60 коп. Витрат за надання юридичної допомоги, а всього 6287 грн. 60 коп.( шість тисяч двісті вісімдесят сім грн. 60 коп. ) В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду сторони подали апеляційні скарги, та просили скасувати оскаржуване рішення з мотивів порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, також позивач посилається на неправильне визначення розміру відшкодування моральної шкоди та просив суд скасувати рішення Богуславського районного суду Київської області від 24 квітня 2012 року та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідач, просив скасувати рішення Богуславського районного суду від 24 квітня 2012 року та ухвалити нове, в якому відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що зявилися в судове засідання, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції згідно ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до задоволення, в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_3 необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вирішуючи вказаний спір та, частково задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем по справі було поширено відносно позивача завідомо неправдиву інформацію, вважав що вказана інформація є недостовірною, чим було принижено його честь, гідність та ділову репутацію, а тому суд визнав дані позовні вимоги обґрунтованими та частково задовольнив їх.

Проте погодитися зі вказаними висновками районного суду не можна, оскільки судом при вирішенні спору було неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, тому рішення суду з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.309 ЦПК України, підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Судовим розглядом встановлено, що 19.08.2008 року ОСОБА_2 звернувся до заступника начальника Управління ОРУ ДДСБЕЗ МВС України із заявою щодо перевірки діяльності ТОВ СГ ім. Бузинського, захисту інтересів співвласників, які систематично порушувались директором ТОВ СГ ім. Бузинського ОСОБА_3

Проте звернення до правоохоронного чи державного органу із заявою або скаргою про неправомірні дії іншої особи, якщо цей орган наділений владними повноваженнями щодо поновлення законності у відповідних відносинах чи застосування передбачених законом санкцій до правопорушника, не може розцінюватись як поширення неправдивих відомостей, якщо не встановлено, що фактично метою цих дій було приниження честі, гідності та ділової репутації певної особи.

Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 про офіційне тлумачення положення частини першої статті 7 Цивільного кодексу Української РСР (справа про поширення відомостей) № 1-9/2003 від 10 квітня 2003 року №8-рн/2003 звернення громадян до правоохоронного органу, що містять певні відомості про недодержання законів посадовими або службовими особами, передаються чи повідомляються не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки уповноваженими на це законом іншими посадовими особами. Такі звернення за змістом частини першої статті 7 Цивільного кодексу не можуть вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам посадової чи службової особи правоохоронного органу.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звертаючись до суду із вказаним позовом посилався саме на те, що відповідач поширив про нього неправдиву інформацію подавши 19.08.2008 року заяву до управління ОРУ ДДСБЕЗ МВС України звинувачуючи позивача у вчиненні ряду тяжких злочинів та 08.02.2010 року іншу заяву до прокуратури Миронівського району, де звинуватив позивача у незаконній продажі квартири. Однак, оскільки дане звернення позивача було направлено не на поширення щодо позивача неправдивої інформації, а з метою захисту порушених прав та законних інтересів, і вказані органи наділені власними повноваженнями щодо поновлення законності у відповідних відносинах та застосування передбачених законом санкцій до правопорушника, тому вказане звернення відповідача не може розцінюватися як поширення неправдивих відомостей.

Як вбачається з матеріалів справи позивач, звертаючись до суду із вказаною позовною заявою посилався саме на те, що відповідач публічно звинуватив його у вчиненні великої кількості тяжких злочинів, вчинивши наклеп, тобто поширив про нього неправдиву інформацію подавши заяви до управління ОРУ ДДСБЕЗ МВС України та прокуратури Миронівського району, та просив суд зобовязати відповідача спростувати неправдиві відомості, які він розповсюдив у вказаних заявах.

Оскільки дане звернення позивача було направлено не на поширення щодо позивача неправдивої інформації, а з метою захисту порушених прав та законних інтересів співвласників майна ТОВ СГ ім..Бузинського, і вказані органи наділені власними повноваженнями щодо поновлення законності у відповідних відносинах та застосування передбачених законом санкцій до правопорушника, тому вказані звернення відповідача не можуть розцінюватися як поширення неправдивих відомостей.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції на зазначені обставини справи уваги не звернув, належної оцінки їм не дав, та ухвалив помилкове рішення через неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи викладені вище обставини колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 277 ЦК України, ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 209, 218 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Богуславського районного суду Київської області від 24 квітня 2012 року скасувати та ухвалити нове.

Відмовити у задоволені позову ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок приниження честі, гідності та ділової репутації.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя :

Судді :