КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 2-20/11
Провадження № 2/1414/9/2012 р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.01.2012 року м.Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої по справі судді Циганок В.Г.,

при секретарях судового засідання Спільній Ю.В.,Варакута С.Ю.,

за участю позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

представника відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права на майно жінки та чоловіка, які проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою та про визнання права власності на частку спільної сумісної власності,

ВСТАНОВИВ

У жовтні 2008 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_7. вимоги якої в процесі розгляду справи неодноразово уточнював та остаточно просив про визнання права на майко жінки та чоловіка, які проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі та про визнання за ним права власності на 1/2 частину незавершеного будівництвом житлового будинку, ступенем готовності 69%, з відповідною частиною прилеглих до нього господарських будівель та споруд і на 14 частину земельної ділянки, площею 1000 кв.м., які розташовані за адресою: м. Миколаїв, вулиця Кленова, № 13.

Позивач зазначав, що він з жовтня 2002р. по листопад 2007р. проживав разом з ОСОБА_4 однією сімєю, але не перебував з нею у шлюбі, за адресою: м. Миколаїв, вулиця Кленова, №13, вів з нею спільне господарство. За час спільного проживання та за сумісні кошти, вони разом купили 03.07.2003 р. у ОСОБА_8 за 26 500 грн. у спільну сумісну власність незавершений будівництвом житловий будинок, ступенем готовності 69%, з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами і земельну ділянку, площею 1000 кв. м., які розташовані за адресою: м. Миколаїв, вулиця Кленова, № 13. Спочатку право власності оформили на бабусю ОСОБА_4- ОСОБА_7. Для придбання спірного будинку та земельної ділянки 04.06.2003 року він продав 2/5 частини житлового будинку № 20 по вулиці Новаторів в м. Миколаєві, ОСОБА_9 за 10 759 грн., а 19.06.2003 року позичив у ОСОБА_10 на купівлю спірного будинку ще 2700 доларів США. Після купівлі вказаного будинку він, відповідачка. її мати та бабуся зареєструвалися у вказаному будинку.

17.02.2005 року ОСОБА_7 продала спірний недобудований житловий будинок ОСОБА_4 по письмовій розписці за 20 000 грн. і земельну ділянку, площею 1000 кв.м за 3 000 грн. Гроші ОСОБА_7 получила при свідках та написала розписку. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від29.08.2005р. за ОСОБА_4 було визнано право власності на незавершений будівництвом житловий будинок, ступенем готовності 69%, з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами і земельну ділянку, площею 1000 кв.м.,які розташовані за адресою: м. Миколаїв, вулиця Кленова, № 13 по договору купівлі-продажу між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 Рішення набрало чинності 30.09.2005р. За час сумісного проживання він купував за свої гроші будівельні матеріали та проводив усі будівельні роботи у спірному будинку.

Посилаючись на викладене просив позов задовольнити.

У судовому засіданні позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити на підставі норм ст.ст. 69,71,74 СК України, ст.ст. 328, 334, 376 ЦК України.

Відповідачка та її представник позов не визнали та стверджували, що незавершений будівництвом житловий будинок, ступенем готовності 69%, з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, площею 1000 кв. м., які розташовані за адресою: м. Миколаїв, вулиця Кленова, № 13 купила у ОСОБА_8, ОСОБА_7 за кошти від продажу квартири за адресою: м. Миколаїв, вулиця Космонавтів, 142-В, кВ. З 69 за 39750 гри. та за позичені кошти . Позивач на час купівлі- продажу будинку та земельної ділянки знаходився у шлюбі з іншою жінкою. Ніяких грошових коштів на купівлю вказаного жилого будинку, позивач не давав. ОСОБА_8 продажу незавершеного будівництвом будинку продав ОСОБА_7 також велику кількість будівельних матеріалів. Далі зазначали, шо письмових доказів суду про те що, це спільно зароблені гроші не надав. На теперішній час незавершений будівництвом житловий будинок, ступенем готовності 69%, з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами та земельна ділянка, площею 1000 кв. м., які розташовані за адресою: м. Миколаїв, вулиця Кленова, № 13, належить ОСОБА_11. яка померла 11.07.2009р. Спадщину прийняла дочка померлої ОСОБА_12 Що стосується письмової розписки бабусі про нібито продаж незавершеного будівництвом будинку та земельної, ділянки ОСОБА_4 . позивач здобув у старої людини шляхом обману та загроз.

Суд, дослідивши докази по справі, вислухавши пояснення сторін, показання свідків встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.І ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_13, який ним був розірваний 11.08.2004р. згідно свідоцтва про розірвання шлюбу І-ФП № 104866, виданого 11.08.2004р. відділом реєстрації актів цивільного стану Корабельного районного управління юстиції у м. Миколаєві. а. с. 14)

03.07.2003р. ОСОБА_7, яка є бабусею відповідача, придбала у ОСОБА_8 за 26 500 грн. на праві власності незавершений будівництвом житловий будинок, ступенем готовності 69%, з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: м. Миколаїв, вулиця Кленова, №13 за 26 500 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу від 03.07.2003р., посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_14. зареєстрований в реєстрі за № 2078 га в ММБТІ, реєстровий № 2079 . (а. с. 8)

03.07.2003р. вона же купила у ОСОБА_8 за 5300 грн. і земельну ділянку, площею 0,10га, розташовану по вулиці Кленова, № 13 в м. Миколаєві для будівництва індивідуального житлового будинку, на підставі договору купівлі-продаж від 03.07.2003р. ( а. с. 9 ), а 16.11 2004р. отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії МК № 077759. площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельні ділянки за № 911. С матеріалів справи, а саме акту проживання від 16.06.2008р. ( а. с. 17 ) та показань свідків ОСОБА_15, ОСОБА_16 ОСОБА_17Є. та ОСОБА_4 дійсно проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу з 2002р., купили за сумісні кошти будинок по вулиці Кленова, № 13 та вели спільне господарство

Між тим, зазначені правовідносини до 01.01.2004р. регулюються ст.112 ЦК України (в редакції 1963р) та Законом України «Про власність» від 07.02.1991р. і само по собі перебування у фактично шлюбних відносинах і проживання однією сімєю не було підставою для визнання майна спільною сумісною власністю, якщо не встановлено, що це придбання майна є наслідком спільної праці сторін. Відповідно до ст.17 Закону України «Про власність» від 07.02.1991р. майно, придбане внаслідок спільної праці членів сімї є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Проте ОСОБА_18Є. не надав суду доказів створення з ОСОБА_4 спільного майна, що воно придбано позивачем та відповідачем внаслідок спільної праці, в якому конкретно обсязі за період з жовтня 2002р. по листопад 2007р. В звязку з цим вимоги ОСОБА_2 щодо зазначеного періоду є безпідставними.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. норми СК України застосовуються зо сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01.01.2004р.До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обовязків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права та обовязки визначаються на підставах, передбачених СК України

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 74 СК України майно, набуте чоловіком і жінкою, які проживають однією сімєю без реєстрації шлюбу є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Судом встановлено, що сторони не укладали між собою письмовий договір щодо правової причини набуття майна в період спільного проживання без реєстрації шлюбу.

Позивач ОСОБА_2 заявляючи позов, посилався на норми ст. 74 СК України та зазначав, що він з ОСОБА_4 жили однією сімєю з жовтня 2002р. по листопад 2007р. і їх місцем проживання була адреса: м. Миколаїв, вулиця Кленова, №13. В обґрунтування своїх доводів надав показання свідків ОСОБА_15, ОСОБА_16. ОСОБА_19В,, які є його знайомими та особами .які склали і підписали акт, яким підтвердили факт проживання однією сімєю позивача з відповідачкою (а с. 17 )

Проте, ці доказам суд не приймає до уваги, виходячи з того, що на день купівлі- иродажу незавершеного будівництвом житлового будинку, ступенем готовності 69%, з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: м. Миколаїв, вулиця Кленова, №13 і земельну ділянку, площею 1000 кв. м. позивач перебував в іншому зареєстрованому шлюбі, а також, що нерухоме майно було придбане кошти ОСОБА_7, а ОСОБА_4 В І. та ОСОБА_2 ОСОБА_20 обставини підтвердив свідок ОСОБА_8, який стверджував, що незавершений будівництвом жилий будинок та земельну ділянку купила у нього ОСОБА_7 і саме від неї він отримав гроші.

Що стосується посилання позивача на рішення Корабельного районного сулу м. Миколаєва від 29.08.2005р., яке набрало законної сили 30.09.2005р., про визнання за ОСОБА_4і. право власності на незавершений будівництвом житловий будинок, ступенем готовності 69%, з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: м. Миколаїв, вулиця Кленова, № 13 і земельну ділянку, площею 1000 кв. м„ то це рішення не зареєстроване а ММБТІ, будинок не введений в експлуатацію в установленому законом порядку, а тому зоно не має правового значення з таких підстав.

Виходячи зі змісту ч.І і 2 ег.331 ЦК України, ч.І ст. 182 ЦК України та я.8 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва обєкта нерухомості, введення його в експлуатацію отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності.

Отже, до прийняття об 'єкта новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації, право власності на цей обєкт не виникає.

До виникнення права власності на новозбудоване нерухоме майно право власності існує лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано в процесі будівництва (ч.З ст.ЗЗІ ЦК України) Відтак статтею 331 ЦК України не передбачена можливість визнання права власності на недобудоване нерухоме майно а судовому порядку.

Згідно рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29.08.2005 р. ( а. с. 9) дійсно ОСОБА_4 зверталася до суду з позовом про визнання договору купівлі- продажу на незавершеною будівництвом житлового будинку та земельної ділянки площею 1000 кв.м. за адресою: м. Миколаїв, вулиця Кленова.,№ 13. Однак в рішення не вказана вартість покупки, яку сплатила ОСОБА_4 ОСОБА_7

Таким чином при вирішенні цього спору застосуванню підлягають норми матеріального права, що діяли на момент придбання будинку, оскільки відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції У країни закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі. Такі спори мають вирішуватися відповідно до Закону України «Про власність», який діяв на момент виникнення правовідносин, і частка в майні сторін повинна визначатися залежно від участі кожного з них у його набутті. Відповідно до ст. і 7 Закону України «Про власність», який був чинним на момент придбання спірного майна, майно придбане внаслідок спільної праці. - спільною сумісною власністю сторін, якщо інше ке встановлено письмовою угодою між ними. Майно придбане внаслідок спільної праці громадян, що обєдналися для спільної діяльності, є їхньою спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними, розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі.

Судом встановлено, що будь якої угоди про створення сумісної власності між сторонами не було.

Відповідно до п.7 ст. 10 ЦІЇК України кожна з сторін повинна довести суду ті обставини, на які зона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Свідки ОСОБА_21, ОСОБА_22 ОСОБА_20 підтвердили, що ОСОБА_2, проживав деякий час з ОСОБА_4І,., але у будинку він нічого не робив за свої кошти, а коли чогось робив, то йому за роботу платили.

На підставі викладеного у суд зважає позов є безпідставним та не доказаним, а тому у задоволенні позову відмовити у повному обсязі..

Суд зважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 недоплачений судовий збір у розмірі 143,51 грн.

Керуючись ст..ст.10,11.209, 212, 214-215, 218 ЦПК України суд.

ВИРІШИВ;

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визвання права на майно жінки та чоловіка, які прожинають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі, між собою та одо визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку незавершеного будівництвом зі ступенем готовності 69% з прилеглими до нього побутовими будівлями та спорудами і земельної ділянки, загалі площею 1000 кв.м,. розташовані за адресою: м. Миколаїв, вулиця Кленова, №13 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 недоплачений судовий збір у розмірі 143.51 грн.. на рахунок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Миколаївської області через Корабельний районний суд м.Миколаєва протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя В.Г.Циганок