справа № 1007/7521/2012
У Х В А Л А

Іменем України

04 жовтня 2012 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Телепенька А.Д.

при секретарі Срібній Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» на дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1,-

встановив:

У липні 2012 року ПАТ «Банк «Демарк» звернувся до суду із скаргою, в якій просить визнати дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1 неправомірними, скасувати постанову від 13.06.2012 року у виконавчому провадженні № 23287516 про повернення виконачого документа стягувачу та зобовязати головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1 прийняти виконачий лист до провадження та виконати рішення суду.

В обгрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що 25 червня 2012 року ПАТ «Банк «Демарк» була одержана постанова головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1 від 13.06.2012 року у виконавчому провадженні №23287516 про повернення виконачого листа Броварського міськрайонного суду Київської області по справі № 2-1408/10 року, виданого 11 жовтня 2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Демарк» витрат за надання оголошення в газету «Урядовий курєр» в сумі 630 грн., оскільки виявити належне боржнику рухоме майно не виявляється доцільним, так як його вартість буде значно перевищувати суму боргу за виконавчим документом. Вказану постанову вважає незаконною і такою, що підлягає скасуванню з тих підстав, що при її винесенні державний виконавець порушив п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», в якій зазначено, що виконавчий документ повертається стягувачеві у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснення державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

У судовому засіданні представник ПАТ «Банк «Демарк» скаргу підтримав та надав пояснення аналогічні вищевикладеному.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 просила відмовити в задоволені скарги та пояснила, що діяла в межах своїх повноважень та з підстав, які відповідають вимогам закону. У відповідності до ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження», вчинила дії щодо примусового виконання рішення суду, а саме: направила запит до ДПІ Дніпровського району м. Києва для виявлення відкритих розрахункових рахунків боржника, в ДАІ м. Києва та в БТІ м. Києва - для виявлення наявності у нього рухомого та нерухомого майна, до адресного бюро - для встановлення місця реєстрації боржника, зробила вихід за адресою проживання боржника. Всі вчинені виконавчі дії виявились безрезультатними, майна боржника, на яке можливо звернути стягнення не виявлено. Крім того, в оскаржуваній постанові про вказано, що виконавчий документ може бути повторно предявлено для виконання в строк до 13.06.2013 року.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 13 червня 2012 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1 відкрито виконавче провадженні № 23287516 про повернення виконачого листа Броварського міськрайонного суду Київської області по справі № 2-1408/10 року, виданого 11 жовтня 2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Демарк» витрат за надання оголошення в газету «Урядовий курєр» в сумі 630 грн., оскільки виявити належне боржнику рухоме майно не виявляється доцільним, так як його вартість буде значно перевищувати суму боргу за виконавчим документом.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що ВДВС Дніпровського району отрималао відповідь від ДПІ Дніпровського району про, те що боржник ОСОБА_2 відкритих розрахункових рахунків не має.

Згідно листа Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна від 02.03.2011 року, інформація про реєстрацію права власності на імя ОСОБА_2 відсутня.

Із довідки ГУ УДАІ в м. Києві від 21.02.2011 року вбачається, що за ОСОБА_2 транспортних засобів не зареєстровано.

З акту державного виконавця, складеного ОСОБА_1 15.03.2012 року видно, що на момент перевірки боржника належного йому на праві приватної власності майна не виявлено.

В постанові про відкриття виконавчого провадження від 11 листопада 2010 року головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1 від 13.06.2012 року у виконавчому провадженні № 23287516 про повернення виконачого листа Броварського міськрайонного суду Київської області по справі № 2-1408/10 року, вказано, що виконавчий документ може бути повторно предявлено для виконання в строк до 13.06.2013 року.

Відповідно до вимог ст. 383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до провадення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачеві у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснення державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі для примусового виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Аналізуючи спірну постанову, суд вважає дії державного виконавця правомірними, оскільки в судовому засіданні ним було надано достатньої доказів правомірності їх вчинення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 383, 387 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження» суд,

у х в а л и в:

В задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» на дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.Д.Телепенько