Справа № 22-ц-939/12 Головуючий у 1 інстанції: Борняк Р. О.
Провадження № 22-ц/1390/939/12 Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

При секретарі: Рванцовій О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 29 вересня 2011 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Стрілківської сільської ради, виконавчого комітету Стрілківської сільської ради, треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,04049 га в с. Стрілки Перемишлянського району Львівської області від 19.03.2002 року виданого на ім`я ОСОБА_3 недійсним та його скасування, визнання незаконним рішення сесії Стрілківської Сільської ради № 20 від 24 січня 2002 року про передачу ОСОБА_3 земельної ділянки у приватну власність незаконним, визнання права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,01 га що знаходиться у АДРЕСА_1 з вільним та рівним порядком користування двома власниками та інше.

Визнано Державний акт на право приватної власності на землю виданий на ім`я ОСОБА_3 від 19 березня 2002 року недійсним та скасувати його.

Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,01 га за адресою АДРЕСА_1 для спільного заїзду.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Стрілківської сільської ради, виконавчого комітету Стрілківської сільської ради про зобов`язання відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов.

Апелянт вважає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з`ясованих обставинах, що мають значення для справи. Так зазначає, що висновок суду про неналежне оформлення технічної документації на виготовлення державного акту про право власності на землю, суперечить дослідженим доказам по справі, оскільки така документація виготовлена у відповідності до вимог закону.

Також без належного правового обґрунтування суд визнав за сторонами право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,01 га за адресою АДРЕСА_1 .

Крім того, безпідставно було поновлено позивачу строк звернення до суду, хоча відповідач ставив питання про застосування строків позовної давності.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін на підтримання та заперечення скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає частковому задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони по справі є власниками будинковолодіння в с. Стрілки Перемишлянського району Львівської області. Відповідно позивачу ОСОБА_2 на праві власності належить будинковолодіння АДРЕСА_2 , а ОСОБА_1 належить на праві власності будинковолодіння по АДРЕСА_3 (попереднім власником якого була ОСОБА_3 ). Дані будинковолодіння знаходяться на одній земельній ділянці, подвір`я яких знаходяться в спільному користуванні з єдиним заїздом на дане подвір`я з центральної вулиці. Жодних межових знаків між будинковолодіннями сторін немає.

Задовільняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та визнаючи недійсним державний акт про право власності на земельну ділянку виданий на ім`я ОСОБА_3 . суд першої інстанції вірно виходив з того, що Стрілківська сільська рада не приймала рішення про передачу у приватну власність ОСОБА_3 спірної земельної ділянки, оскільки рішення сільської ради №20 від 24 січня 2002 року в природі не існує (що і підтверджено в судовому засіданні представником сільської ради).

Крім того, судом встановлено, що акт узгодження меж земельної ділянки відповідача, позивачами не підписувався. В технічній документації на оформлення державного акту на земельну ділянку допущено ряд розбіжностей та неточностей.

Приватизацією земельної ділянки відповідачем позбавлено позивача єдиного заїзду до будинковолодіння.

Все вищенаведене свідчить про правильність висновку суду щодо скасування оспорюваного державного акту про право власності на земельну ділянку.

Що ж стосується задоволених позовних вимог про визнання за сторонами права спільної сумісної власності на земельну ділянку 0,01 га за адресою АДРЕСА_1 , то рішення суду в цій частині не ґрунтується на вимогах закону, оскільки суд не вправі підміняти рішення органів місцевого самоврядування до компетенції яких, відповідно до ст. 116 ЗК України, відносяться питання щодо передачі громадянам у власність земельних ділянок. Крім того, існує законодавчо врегульований порядок передачі земельних ділянок у власність фізичних та юридичних осіб.

А відтак рішення суду в цій частині не можна вважати законним і обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В решті рішення суд вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон та дотримав процедуру розгляду передбачену ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1, 314 ч. 2, 316 ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 29 вересня 2011 року скасувати в частині визнання за ОСОБА_6 та ОСОБА_3 права спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,01 га за адресою АДРЕСА_1 для спільного заїзду скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В решті рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: