Справа №: 0601/2-808/11
Провадження № 2/0601/124/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2012 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Палазюк В.М.

при секретарі Агрич Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, суд,-

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що з відповідачем від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час шлюб розірвано. Відповідач сплачував на утримання сина аліменти до досягнення ним повноліття. На даний час син повнолітній і навчається в Житомирському агроекологічному університеті на денному відділенні, контрактній формі навчанні. В зв'язку з навчанням син потребує матеріальної допомоги, оскільки потрібно платити за проживання в гуртожитку, за навчання, йому потрібне щоденне харчування, кошти на придбання одягу, взуття, підручників та на проїзд в громадському транспорті. Відповідач працездатний, фізично здоровий, працює, тому може сплачувати аліменти до закінчення сином навчання в розмірі по 800 грн. щомісячно.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, обрунтовуючи вищенаведеними обставинами. Вважає, що відповідач може сплачувати аліменти в зазначеній нею сумі, тому що працює, але не офіційно в Росії, тому своє місце роботи та доходи ретельно приховує.

Відповідач позов визнав частково та пояснив, що не має можливості платити аліменти в розмірі 800 грн щомісячно., оскільки має неповнолітню дитину в іншому шлюбі, яку потрібно утримувати, роботи не має, інших доходів також, хворіє, тому вважає, що може сплачувати аліменти в розмірі ј частини від своїх доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Представник відповідача позов не визнав. Посилаючись на обставини, наведені відповідачем тп просив стягнути аліменти не в твердій грошовій суму, а в частці від доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Спірні правовідносини регулюються ст.ст.182,199,200 Сімейного Кодексу України.

Судом встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. В даний час син повнолітній, але продовжує навчання в Житомирському агроекологічному університеті на контрактній формі навчання, що підтверджується копією договору, згідно якого період навчання становить з 01.09.2011 року по 30.06.2015 року. Згідно договору вартість навчання становить 29200 грн. Як видно із копій банківських чеків позивачкою в 2011 році сплачено за навчання сина 7300 грн та за проживання в гуртожитку 850 грн. Син проживає з позивачкою, що підтверджується довідкою Андрушівської міської ради. Своїх доходів він не має. Позивачка є інвалідом другої групи та отримує пенсію, а також допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Із копій аркушів трудової книжки, наданих відповідачем, видно, що він не працює. Однак із наявних записів вбачається, що можливість трудовлаштування він мав та мав постійні місця роботи, з яких звільнявся за власним бажанням. На обліку в центрі зайнятості в пошуках роботи він не перебував та не перебуває, чим спростовується пояснення відповідача та представника відповідача про намагання знайти роботу. А зміст довідки центу зайнятості про те, що ОСОБА_2 не може бути зареєстрований як безробітний , не свідчить про неможливість трудовлаштування , а навпаки підтверджує можливість звернення до Державної служби зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, якою відповідач не скористався.

Згідно довідки Антопільської сільської ради ОСОБА_2 має в особистому користуванні земельну частку (пай) розміром 3,42 га, яка в оренду ним не здавалась.

Згідно довідки Андрушівської районної лікарні ОСОБА_2 дійсно перебуває на обліку з цукровим діабетом, але необхідне лікування отримує безкоштовно.Разом з тим дана хвороба накладає певні обмеження при його трудовлаштуванні.

Проаналізувавши наведене, оцінивши матеріальний стан сторін, суд прийшов до висновку, що повнолітній син сторін навчається, самостійного заробітку не має та потребує надання матеріального утримання від батьків.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів на утримання сина з відповідача суд враховує матеріальний стан сторін, наявність на утриманні відповідача неповнолітньої дитини, а також часткове визнання позову відповідачем щодо можливості сплати ним аліментів в розмірі ј частини від своїх доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для працездатної особи. Враховуючи розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, відсутність у відповідача постійного заробітку (доходів), суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі , а не в частці від доходу, як просить представник відповідача, в розмірі по 400 грн. щомісячно.

Таким чином позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209,212,214,215,218, 367 ЦПК України, ст.ст. 182,198, 199, 200 СК України суд,-

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, уроженця м.Андрушівка, Житомирської області аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 400 грн. щомісячно, починаючи стягнення з часу звернення до суду - 26.10.2011 року і до закінчення навчання 30.06.2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 214,60 грн..

Рішення в частині стягнення аліментів в межах місячної суми платежів підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Андрушівський районний суд протягом десяти днів з часу проголошення , а особами, які не були присутні в судовому засіданні з часу отримання копії рішення.

Суддя:ОСОБА_4