Справа № 22 -2960/1957/2012 року Головуючий у 1-й інстанції: Величко Т.О.
Доповідач: Чобіток А.О.
РІШЕННЯ

Іменем України

19 січня 2012 року колегія судців судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - судці Чобіток А.О..

суддів - Немировської О.В., Ящук Т.І.

при секретарі - Бабіч К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суцу м. Києва віц 08 серпня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Імперія» про стягнення боргу за договором позики,-

встановила:

В травні 2011 року позивач звернувся з вказаним позовом і зазначав,що 23.02.2007 році між ним громадянином Німеччини,а також ОСОБА_5 громадянином Іспанії з однієї сторони та ОСОБА_3.і ТОВ «Компанія «Імперія» з другої сторони було укладено договір про отримання позики за умовами,якого відповідачам повинна була надана позика до 800 000 євро на строк до 28.02.2008 року. Пізніше між цими ж особами укладено доповнення до вказаного договору про одержання додатково позики у розмірі 100 000 євро. Після укладення договору позики ОСОБА_3 надав позикодавцям реквізити рахунку,на яких 28.02.2007 року зробив помітку,відповідно до якої гроші повинні бути переказані на вказаний рахунок.

Посилаючись на те,що позикодавці виконали договір позики і переказали відповідачам гроші відповідно він 549 194 євро,а ОСОБА_5 449444 євро,що підтверджується розписками вчиненими ОСОБА_3 на відповідних виписках з рахунків фірм Bestenol ltd, Aria investments Limited,які вказав ОСОБА_3, та розпискою, наданою ОСОБА_3 безпосередньо позивачу,останній просив стягнути солідарно з відповідачів 549 194 євро та проценти за прострочення грошового зобов»язання у розмірі 87 321,84 євро за 10,6 місяців,тобто за період з 01.04.2010 року до дати направлення вимоги 17.02.2011 року відповідачам,оскільки ОСОБА_3 до березня 2010 року сплачувалися проценти у розмірі 1500 євро.

Рішенням Святошинського районного сулу м. Києва від 08 серпня 2011 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

*

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи,неправильну оцінку доказів,наданих сторонами.

Відповідно до ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець ) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж року та такої ж якості.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог,суд першої інстанції виходив з того,що

23.02.2007 року сторони уклали договір про отримання позики,за умовами якого позивач разом з ОСОБА_5 зобов»язалися передати ОСОБА_3,який підписав цей договір як фізична особа та ТОВ «Компанія Імперія» від імені якого договір підписав ОСОБА_3 ,будучи його Генеральним директором, у позику 800 000 євро і відповідно до доповнення до цього договору вказані сторони домовилися про збільшення позики ще на 100 000 євро. Проте позивачем не надано доказів,які б підтвердили отримання відповідачами вказаних грошових сум,обумовлених договором позики,а докази,на які позивач посилається в обгрунтування своїх вимог не підтверджують надання позивачем грошових коштів відповідачам та їх призначення саме на виконання умов договору позики.

Крім того суд відмовив в задоволенні позовних вимог за пропуском строку позовної давності,оскільки з 29.02.2007 року почав перебіг строку позовної давності, а позивач звернувся до суду з позовом лише 25.05.2011 року і не довів поважності пропуску строку позовної давності.

Колегія суддів вважає такий висновок суперечливим, оскільки суд, визнавши відсутність порушеного права позивача,який потребує судового захисту, одночасно прийшов до висновку по суті про наявність порушеного права позивача, але не надання останнім поважності причин пропуску строку позовної давності на звернення за судовим захистом, порушеного права.

Зазначене дає підстави вважати таке рішення незаконним, ухваленим з порушенням вимог матеріального та процесуального права і яке належить скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Встановленого 23.02.2007 року позивач та ОСОБА_5 з однієї сторони,а ОСОБА_3 як фізична особа та ТОВ «Компанія «Імперія»,представником якого також був ОСОБА_3 будучи генеральним директором товариства, з другої сторони уклали договір позики,за умовами,якого позивач та ОСОБА_5 зобов»язалися надати відповідачам максимальну позику у розмірі 800 000 євро. Відповідно до доповнення до зазначеного договору сторони збільшили розмір позики на 100 000 євро.

Відповідачі не заперечують факт підписання ОСОБА_3 від свого імені та від імені ТОВ «Компанія «Імперія»,як Генеральним директором товариства вказаних договору позики та доповнення до нього.

На підтвердження передачі грошових коштів відповідачам на виконання умов договору у розмірі 549 194 євро,позивач послався на реквізити,які надав ОСОБА_3,зазначивши фірми та їх рахунки, на які вказані грошові кошти повинні бути перераховані та на виписки з рахунків вказаних фірм Bestenol ltd, Aria, investments Limited, де ОСОБА_3 власноручно підтверджував отримання від позивача вказаних коштів,а саме: 299 194.00 євро - 05.03.2007 року, 50 000.00 євро-05.04.2007 року,50 000.00 євро -18.05.2007 року, 50 000.00-15.11.2007 року. Крім того, позивач надав розписку відповідно до якої ОСОБА_3 на підставі договору позики від 23.02.2007 року отримав 19.07.2007 року від позивача 100 000 євро.

Крім того, позивачем наданий- письмовий додаток до договору позики від

23.02.2007 року, з якого вбачається, що відповідачі гарантували виконання обов»язків за цим договором майном, що належить відповідачу, додавши правоустановчі документи на це майно та іншим майном, на яке в подальшому будуть отримані правоустановчі документи.

Вказані письмові докази про отримання ОСОБА_3 від позивача грошових коштів за договором позики були передані відповідачем позивачу через ОСОБА_9, який як свідок підтвердив вказані обставини в судовому засіданні.

Згідно зі ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі,що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Заперечуючи факт отримання у вказаний спосіб грошових коштів від позивача,відповідач ОСОБА_3, який діяв також і в інтересах товариства, не надав будь-яких доказів на спростування вказаних обставин.

Висновок суду, що вказані виписки з розрахунків зазначених фірм з власноручними підтвердженнями ОСОБА_3 про отримання коштів перерахованих саме позивачем, не стосуються договору позики, оскільки перераховані позивачем третім особам, які не є стороною договору позики, грунтується лише на запереченнях відповідачів без будь-якого аналізу всіх дій сторін, які були вчинені після укладення договору позики в сукупності з письмовими доказами, які надані позивачем на підтвердження своїх вимог.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи заперечення відповідачів проти позовних вимог, суд не з»ясував обставини, за яких ОСОБА_3 власноручно підтверджував отримання коштів, перерахованих позивачем на рахунки вказаних ним же фірм і за яких обставин ці виписки з рахунків з вказаними підтвердженнями відповідача та реквізити цих рахунків з підписом відповідача опинилися у позивача.

В рішенні не наведені докази на підтвердження доводів відповідачів щодо відсутності причинного зв»язку між укладенням договору позики між сторонами, що не заперечується відповідачами та вказаними письмовими доказами про отримання ОСОБА_3 грошових коштів, які були перераховані позивачем на вказані відповідачем фірми.

Не надано судом належної оцінки розписці від 19.07.2007 року ОСОБА_3 на ім'я позивача, оскільки при відсутності допустимих доказів, підтверджуючих не приналежність підпису відповідачу в розписці відповідно до якої ОСОБА_3 на підставі договору позики від 23.02.2007 року отримав 19.07.2007 року від позивача 100 000 євро не можна ігнорувати цей доказ, враховуючи лише голослівне заперечення представника відповідача.

Відповідачами не наведені докази, які б підтверджували інші правовідносини, які виникли між сторонами та вказаними юридичними особами ніж ті, які стосуються договору позики та способу передачі позикодавцями грошових коштів позичальникам.

Відповідачами не був оспорений договір позики після того, як кожний з них отримав від позивача вимогу про повернення позики (а.с.24-29 ).

Більш того колегія суддів вважає, що подана заява представником ОСОБА_3 про застосування позовної давності при розгляді даного спору дає підстави вважати про наявність між сторонами правовідносин, які виникли з договору позики, а безпідставне заперечення відповідачами існування таких правовідносин свідчить про їх ухилення від обов»язку повернути грошові кошти отримані від позивача за договором позики.

До того ж колегія суддів вважає,що позивач пропустив строк подачі даного позову з поважної причини і про це свідчать докази, які надані позивачем на підтвердження заперечення проти застосування позовної давності.

Так встановлено, що представником позивача подана позовна заява до Святошинського районного суду м. Києва 28.02.2011 року і ухвалою від 11.03.2011 року того ж суду позивачу надано строк для усунення її недоліків та сплати судового збору і витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В подальшому незважаючи на те, що місцезнаходження відповідачів є Святошинський район м. Києва, позовна заява ухвалою суду від 12.05.2011 року була повернута представнику позивачу для подачі до належного суду, а 25.05.2011 року знов представник подав аналогічну позовну заяву до Святошинського суду м. Києва і ухвалою від 08.06.2011 року було відкрито цим же судом провадження у справі.

Таким чином вказані обставини свідчать про поважність причини пропуску строку позовної давності позивачем на звернення з даним позовом до суду.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності, аналізуючи дії сторін в момент та після підписання договору позики 23.02.2007 року, колегія суддів приходить до висновку про укладення сторонами договору позики і отримання відповідачами від позивача за цим договором 549 194 євро, які повинні бути стягнуті з відповідачів солідарно.

Відповідно до ст.1050 ЦК якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики,він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

Позивач просить стягнути з відповідачів 1,5 % за прострочення виконання договору позики відповідачами в розмірі 87 321,84 євро за період з 01.04 2010,тобто з моменту коли позивач отримав від відповідача ОСОБА_3 останній платіж за користування позикою у розмірі 15 000 євро і до направлення вимоги відповідачам 17.02.2011 року.

Колегія суддів вважає за можливе задовольнити вимоги позивача в цій частині,о скільки вони ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до ст.217 ЦПК України суд,який ухвалив рішення,може вжити заходів для забезпечення його виконання про що зазначає в рішенні.

Колегія суддів прийшовши до висновку про задоволення позовних вимог вважає за необхідне в забезпечення виконання такого рішення накласти арешт на майно відповідачів, а саме: накласти арешт на майно ОСОБА_3 - квартиру під номером 34 за адресою АДРЕСА_1 за адресою АДРЕСА_2 за адресою АДРЕСА_3 за адресою м. Київ, АДРЕСА_4,земельну ділянку площею 0,2500 га,що знаходиться в АДРЕСА_5,кадастровий номер НОМЕР_2,накласти арешт на грошові кошти,які належать ОСОБА_3 і знаходяться на рахунку номер 3 у Київській філії АТ «ЗЕМБАНК» МФО

319081 в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, вул. Лесі Українки 88, а також на рахунках номер 1408,1407,8679, 9334 у Публічному акціонерному товаристві «Укрсоцбанк» МФО 300023 в м. Києві, вул. Ковпака 29, накласти арешт на грошові кошти,які належать ТОВ «Компанія «Імперія»,які знаходяться на рахунку номер у АБ «Діамантбанк» МФО 320854 в м. Києві пл. Контрактова 10-А в межах стягнутих за цим рішенням грошових сум.

Керуючись ст.ст.304,307,309,313,314,316,319 ЦПК У країни,колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08 серпня 2011 року скасувати та ухвалити нове наступного змісту.

Позовом ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Імперія» на користь ОСОБА_2 636 515,84 євро,що за курсом НБУ становить 6 525 560 грн.39 коп.

В забезпечення виконання рішення накласти арешт:

на майно ОСОБА_3: квартиру під АДРЕСА_6,квартиру під номером АДРЕСА_7,квартиру під номером 124 за адресою АДРЕСА_3 за адресою м. Київ, АДРЕСА_4,земельну ділянку площею 0,2500 га,що знаходиться в АДРЕСА_8,кадастровий номер НОМЕР_2,накласти арешт на грошові кошти,які належать ОСОБА_3 і знаходяться на рахунку номер 3 у Київській філії АТ «ЗЕМБАНК» МФО 319081 в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області,вул. Лесі Українки 88, а також на рахунках номер 1408, 1407, 8679, 9334 у Публічному акціонерному товаристві «Укрсоцбанк» МФО 300023 в м. Києві, вул. Ковпака 29;на грошові кошти,які належать ТОВ «Компаній «Імперія»,які знаходяться на рахунку номер у АБ «Діамантбанк» МФО 320854 в м. Києві пл. Контрактова 10-А в межах стягнутих за цим рішенням грошових сум.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді-