Апеляційний суд Київської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2012 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого: судді Антоненко В.І.,

Суддів: Касьяненко Л.І., Гуль В.В.,

при секретарі: Клименко В.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25 квітня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Садівниче товариство «Садівник» про визнання договору купівлі-продажу дійсним,-

встановила:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 16.03.2005 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі продажу дачної ділянки №52 площею 10 соток, державного акта на дану земельну ділянку на момент укладення договору відповідач не мав. Після отримання державного акта на земельну ділянку ОСОБА_2 відмовився оформити нотаріально договір купівлі-продажу земельної ділянки, тому позивач просив визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки №52 для ведення садівництва площею 0.1119 га. дійсним.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25 квітня 2012 року заяву в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду, в звязку з порушенням норм процесуального права та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що не можна визнати в судовому порядку дійсним правочин щодо нерухомості, оскільки такий правочин у обовязковому порядку повинен пройти державну реєстрацію.

Такий висновок суду є правильними і таким, що відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Як вбачається з матеріалів справи, що згідно розписок ОСОБА_2 від 16.03.05. р. та 20.10.05 р. він отримав від позивача 500 доларів США за дачну ділянку в СТ «Садівник» по вул. Централяній, 52 площею 0,10 га, як аванс та остаточну суму розрахунку, оскільки розписки за своєю формою не відповідають вимогам ст. ст. 635, 657 ЦК України суд першої інстанції правильно відмовив в задоволені позову.

Посилання позивача на те, що сторонами по справі відбулося повне виконання договору, є безпідставним, оскільки на момент укладення договору ОСОБА_2 не мав державного акта на право власності на земельну ділянку, тобто відповідач не мав права укладати даний договір.

Інші доводи апелянта на неправильне застосування судом першої інстанції норм права не спростовують висновків суду та не ґрунтуються на вимогах закону.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 313 - 315, 317 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25 квітня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: