Справа № 22-ц-2830/11 30.11.2011 30.11.2011 14.03.2012
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-2830/11 Головуючий першої інстанції: Румянцева Н.О.
Категорія: Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2011 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Галущенка О.І.,

суддів Шолох З.Л., Коломієць В.В.,

при секретарі Недо К.А.,

за участю: заявника ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу

за апеляційною скаргою

Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (далі-Ленінський ВДВС ММУЮ)

на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 1 серпня 2011р., постановлену за скаргою

ОСОБА_2

на бездіяльність Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2011р. ОСОБА_2 звернулося зі скаргою на бездіяльність Ленінського ВДВС ММУЮ.

В обґрунтування своїх вимог заявник вказував, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 квітня 2005р. з нього на користь ТОВ «Чеколіс ЛТД» стягнуто 1077грн.10коп. В ході примусового виконання вказаного рішення суду Ленінським ВДВС ММУЮ винесена постанова про арешт належної йому на праві власності частки квартири АДРЕСА_1, та оголошена заборона на її відчуження. 16 грудня 2005р. борг сплачено в повному обсязі, виконавче провадження закрито, проте Ленінським ВДВС ММУЮ й досі не знято арешт та заборону відчуження на належну заявнику частку квартири, що позбавляє його можливості розпоряджатися своєю власністю..

Посилаючись на викладені обставини ОСОБА_2 просив зобовязати Ленінський ВДВС ММУЮ винести постанову про закінчення виконавчого провадження по виконанню рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 квітня 2005р. та направити дану постанову до Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації, а також стягнути з субєкта оскарження на його користь судові витрати в загальній сумі 440грн.40коп.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 1 серпня 2011 р. скаргу задоволено, знято арешт та заборону відчуження з квартири АДРЕСА_2, стягнуто з Ленінського ВДВС ММУЮ на користь заявника судовий збір в сумі 3грн.40коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37грн. та витрати на правову допомогу в сумі 400грн.

В апеляційній скарзі Ленінське ВДВС ММУЮ просило ухвалу суду скасувати, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що в ході примусового виконання виконавчого листа № 2-1788, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва 14 жовтня 2005 року на підставі рішення того ж суду від 21 квітня 2005р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Чеколіс ЛТД» 1077грн.10коп., державним виконавцем Ленінського ВДВС ММУЮ ОСОБА_3 винесена постанова від 21 листопада 2005 року про арешт належної заявнику на праві власності частки квартири АДРЕСА_2, та оголошена заборона на її відчуження (а.с.55).

У грудні 2005р. вищевказане рішення суду ОСОБА_2 було виконано, що підтверджується копіями відповідних квитанцій (а.с.56).

Зі змісту листа Ленінського ВДВС ММУЮ від 06.06.2011р. № 18826 вбачається, що у 2006 році виконавче провадження у відношенні ОСОБА_2 було завершено (а.с.57).

Статтею 38 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час завершення виконавчого провадження) встановлений обовязок державного виконавця зазначати у постанові про закінчення виконавчого провадження про скасування арешту, накладеного на майно боржника, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника.

Відповідно до листа КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 15.06.2011р. № 5589 на адресу їх установи постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження у відношенні ОСОБА_2 не надходила (а.с.58).

Доказів виконання вимог ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час завершення виконавчого провадження) субєктом оскарження не надано.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про порушення прав ОСОБА_2 в результаті бездіяльності посадових осіб Ленінського ВДВС ММУЮ та про наявність підстав для задоволення скарги.

Разом з тим, обираючи спосіб поновлення порушених прав скаржника, судом не було враховано вимог ч.2 ст.387 ЦПК України та викладених у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії, або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» розяснень. Так, судом не прийнято до уваги, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. При цьому суд не вправі зобовязати осіб до вчинення таких дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою ДВС.

Оскільки суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, то згідно ч.2 ст.312 ЦПК України ухвалу в частині зняття арешту та заборони відчуження з квартири АДРЕСА_2 необхідно скасувати і постановити нову - про зобовязання Ленінського ВДВС винести постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1788, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва 14 жовтня 2005 року на підставі рішення того ж суду від 21 квітня 2005р. про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Чеколіс ЛТД», зазначивши в неї відповідно до вимог ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» (в діючий редакції) про зняття арешту, накладеного на майно ОСОБА_2 постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 21 листопада 2005 року.

Висновок суду щодо розподілу судових витрат, пов'язаних з розглядом скарги, відповідає вимогам ст.388 ЦПК України.

Доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права в звязку з розглядом скарги за відсутності їх представника і даних про належне повідомлення Ленінського ВДВС про судове засідання, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не спростовують висновків суду щодо обґрунтованості скарги ОСОБА_2

Керуючись статтями 303, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 1 серпня 2011 р. в частині зняття арешту та заборони відчуження з квартири АДРЕСА_2 скасувати та постановити в цій частині нову ухвалу.

Зобовязати Ленінський відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції винести постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1788, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва 14 жовтня 2005 року на підставі рішення того ж суду від 21 квітня 2005р. про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Чеколіс ЛТД», зазначивши в неї про зняття арешту, накладеного на майно ОСОБА_2 постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 21 листопада 2005 року.

В іншій частині ухвалу суду - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді