Справа № 1309/2-1292/11 Головуючий у 1 інстанції: Грищук В.О.
Провадження № 22-ц/1390/5226/12 Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю. Г.
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 листопада 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:
головуючого: Штефаніци Ю.Г.
суддів: Павлишина О.Ф., Федоришина А.В.
за участі судового секретаря: Дідуся О.Р.,
представника Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» Стефківського В.І. та відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 15 листопада 2011 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредобанк`в особі Центральної філії ПАТ «Кредобанк`до Дякун Мар`яни Костянтинівни, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, -
в с т а н о в и л а:
Заочним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 15 листопада 2011 року позов Публічного акціонерного товариства «Кредобанк`в особі Центральної філії ПАТ «Кредобанк`до Дякун Мар`яни Костянтинівни, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено. Судом постановлено стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в користь ПАТ «Кредобанк`в особі Центральної філії ПАТ «Кредобанк»4526,44 грн. заборгованості за договором позики та вирішено питання судових витрат.
Дане рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 . В апеляційній скарзі зазначає, що це рішення суду в частині солідарного стягнення боргу і з ОСОБА_3 є незаконним, необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного та всебічного з`ясування обставин справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи. На думку апелянта, судом не обґрунтовано підстави стягнення солідарно заборгованості по кредитному договору як з боржника так із поручителя. Крім того, зазначає, що позивач звернувся з вимогою до поручителя лише 16.09.2009р., а до суду 17.11.2010 року, більше ніж за 2 року з моменту підписання договору поруки, а тому строк, на який був укладений договір поруки, за ствердженням апелянта закінчився, а тому позивач пропустив строк пред`явлення вимоги до поручителя. Просить заочне рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в частині стягнення коштів з поручителя ОСОБА_3 (а.с.78-79).
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1 в обґрунтування апеляційної скарги, заперечення на скаргу представника ПАТ «Кредобанк`Стефківського В.І., перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Суд першої інстанції при ухваленні вказаного судового рішення з достатньою повнотою і всебічністю дослідив наявні у справі та надані сторонами докази, вірно встановив фактичні обставини справи, спірні правовідносини та правильно застосував положення матеріального права при вирішенні даного позову.
Судом беззаперечно встановлено та не оспорюється відповідачем, що 31 липня 2008 року між позивачем, ВАТ «Кредобанк», правонаступником якого з 26 листопада 2009 року є ПАТ КБ «Кредобанк»(а.с.17), та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №115 з додатком №1, відповідно до якого остання отримала від Банку грошові кошти в сумі 1000 доларів США з терміном погашення до 30 липня 2009 року зі сплатою 25% річних за користування кредитом. (а.с.7-9).
Прийняті на себе зобов`язання за цим кредитним договором позивач виконав у повному обсязі, перерахувавши кошти в порядку передбаченому п.2.6 договору, що підтверджується меморіальним ордером №2867293 від 31.07.2008 року. (а.с.11).
Відповідач ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції повністю визнала як сам факт отримання нею такого кредиту так і наявність невиплаченої нею заборгованості визначену позивачем та визнану судом на загальну суму 4526 грн.44 коп., яку вона не заперечує повернути ПАТ КБ «Кредобанк», а тому відповідно до положень ст.61 ЦПК України обставини отримання цим відповідачем кредиту та наявної заборгованості за даним кредитним договором не потребує доказування.
Таким чином, суд першої інстанції при вирішенні спору дійшов вірного висновку про те, що між банком та відповідачем ОСОБА_1 виникли договірні відносини, що регулюються ст.ст.526, 530, 536, 1046, 1050 ЦПК України та обгорунтовано вирішив спір, керуючись цими правовими нормами.
Судом встановлено також і те, що для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 по кредитному договору №115 від 26 листопада 2009 року було укладено договір поруки №115/S-1 від 31 липня 2008 року між ВАТ «Кредобанк», як кредитором, ОСОБА_1 , як боржником, та ОСОБА_3 , як поручителем. Згідно п.п.1.1., 2.5. цього договору поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов`язань в повному обсязі та разом з боржником несуть солідарну відповідальність перед кредитором.
Відповідно до умов п.4.6 договору поруки, цей договір припиняється за спливом трьохрічного строку від дня настання строку виконання основного зобов`язання за Кредитним договором, тобто - 30 липня 2012 року.
Зі змісту позовної заяви та матеріалів справи вбачається. що позивач звернувся до суду з відповідним позовом 17 листопада 2010 року, тобто, в період дії цього договору поруки (а.с.4)
Згідно положень ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі.
Виходячи з наведеного, слід дійти висновку про те, що вказаний договір поруки на час звернення позивача до суду не припинив своєї дії та є чинним, а тому посилання апелянта на наявність підстав, визначених ч.4 ст.559 ЦК України, для припинення договору поруки не заслуговують на увагу, оскільки не ґрунтуються на матеріалах справи і нічим не доведені.
Виходячи з фактичних обставин справи, договірних умов, визначених як кредитним договором так і договором поруки, та положень ст.ст. 553. 554 ЦК України щодо умов дії договору поруки та правових наслідків порушення зобов`язання, забезпеченого порукою, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач ОСОБА_3 разом з боржником ОСОБА_1 несуть солідарну відповідальність перед кредитором, а тому обгорунтовано задовольнив позов до обох відповідачів.
Процесуальні порушення, допущені судом першої інстанції щодо неналежного повідомлення відповідачів про час та місце розгляду справи, не призвели до неправильного вирішення спору, а тому колегія суддів не знаходить підстав для скасування оскаржуваного рішення з одних лише формальних міркувань.
За таких обставин, колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що доводи апеляційних скарг не спростовують правильності висновків районного суду і не вбачає підстав для скасування цього рішення.
Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, п.1 ч.1ст. 314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 - відхилити.
Заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 15 листопада 2011 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: Штефаніца Ю.Г.

Судді: Павлишин О.Ф.

Федоришин А.В.