Справа № 22-ц-293/12 01.02.2012 01.02.2012 14.03.2012
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-293/12 Головуючий першої інстанції: Румянцевої Н.О.
Категорія: 27 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 лютого 2012 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Галущенка О.І.,

суддів Довжук Т.С., Коломієць В.В.,

при секретарі Громовій Л.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника апелянта ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу

за апеляційною скаргою

товариства з обмеженою відповідальністю агропромислового підприємства «Українські ковбаси» (далі- ТОВ АП «Українські ковбаси»)

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 вересня 2011р., ухваленого за позовом

публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» (далі ПАТ «Кредитпромбанк»)

до

ОСОБА_3, третя особа ТОВ АП «Українські ковбаси»

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

та за позовом

ОСОБА_5

до

ПАТ «Кредитпромбанк», ОСОБА_3

про визнання договору поруки недійсним

і позовом

ТОВ АП «Українські ковбаси»

до

ПАТ «Кредитпромбанк», ОСОБА_3

про внесення змін до кредитного договору,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2011р. ПАТ «Кредитпромбанк» звернулося з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що 16 липня 2008 р. між відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» (яке надалі було перейменовано у ПАТ «Кредитпромбанк») і закритим акціонерним товариством «Українські Ковбаси» (яке надалі було перейменовано у ТОВ АП «Українські ковбаси») укладено кредитний договір, за яким позивач зобовязався надати останньому кредити (транші) в межах загальної суми 1485000 доларів США строком до 15 липня 2015р.,зі сплатою 15% річних за користування кредитними коштами, а ЗАТ «Українські ковбаси», в свою чергу, зобовязалась повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування ним згідно графіку, встановленого п.2.11. кредитного договору та умов додаткової угоди № 9 від 29 вересня 2010р. За додатковою угодою №1 від 17 липня 2008р. товариству видано 212000,00 дол. США. За додатковою угодою №3 від 21 липня 2008р. позичальнику видано 1273000,00 дол. США.

З метою забезпечення виконання договору кредиту 16 липня 2008 року позивачем з ОСОБА_3 був укладений договір поруки.

Посилаючись на вказані обставини та порушення ТОВ АП «Українські ковбаси» своїх зобовязань, що призвело до заборгованості за кредитним договором, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь 14295591грн.15коп., з яких: 11791939грн.50коп. - заборгованості за тілом кредиту, 2358971грн.46коп. - заборгованості за процентами; 50094грн.94коп. пені за несвоєчасне погашення кредиту та 94585грн.25коп. - пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами.

5 липня 2011р. ТОВ АП «Українські ковбаси» подало позов до ПАТ «Кредитпромбанк», ОСОБА_3 про внесення змін до кредитного договору, посилаючись на істотну зміну обставин, якими керувалося Товариство при укладанні даного договору, а саме внаслідок всесвітньої економічної кризи відбулося значне зростання курсу долару США по відношенню до гривні України. Посилаючись на викладені обставини ТОВ АП «Українські ковбаси» просило змінити умови кредитного договору щодо валюти і розміру загальної суми кредиту (траншів), вказавши її замість 1485000доларів США у сумі 6818270грн., змінити графік зменшення ліміту кредиту та доповнити договір пунктами щодо права Банку надавати Позичальнику відстрочку сплати процентів по кредиту (кредитні канікули) та проводити реструктуризацію заборгованості за заявою Позичальника та обовязку Банка щодо розгляду в 10-денний термін заяви Позичальника про реструктуризацію заборгованості, надання кредитних канікул за наявності документів, що підтверджують скрутне фінансове становище позичальника та письмово повідомити останнього про результати розгляду такої заяви.

11 липня 2011р. ОСОБА_5 подала позов до ПАТ «Кредитпромбанк», ОСОБА_3 про визнання договору поруки недійсним, посилаючись на те, що договір поруки був укладений її чоловіком ОСОБА_3 без її згоди.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 липня 2011р. позови ОСОБА_5 і ТОВ АП «Українські ковбаси» обєднані в одне провадження з первісним позовом.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 вересня 2011 р. позов ПАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованість в загальній сумі 14295591грн.15коп. В задоволені позовів ОСОБА_5 і ТОВ АТ «Українські ковбаси» відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача судові витрати.

В апеляційній скарзі ТОВ АП «Українські ковбаси» просило рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ АП «Українські ковбаси» та ОСОБА_5 в повному обсязі, а в задоволенні первісного позову відмовити, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 16 липня 2008 р. між відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» і закритим акціонерним товариством «Українські Ковбаси» укладено кредитний договір № 02/079/08-КЛТ, за яким позивач зобовязався надати останньому кредити (транші) в межах загальної суми 1485000 доларів США строком до 15 липня 2015р.,зі сплатою 15% річних за користування кредитними коштами, а ЗАТ «Українські ковбаси», в свою чергу, зобовязалась повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування ним згідно графіку, встановленого п.2.11. кредитного договору та умов додаткової угоди № 9 від 29 вересня 2010р. За додатковою угодою №1 від 17 липня 2008р. товариству видано 212000,00 дол. США. За додатковою угодою №3 від 21 липня 2008р. позичальнику видано 1273000,00 дол. США.

З метою забезпечення виконання договору кредиту 16 липня 2008 року позивачем з ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 02/02/079/08-КЛТ/П01/08-КЛТ, за умовами якого відповідач як поручитель зобовязався нести солідарну відповідальність по зобовязанням ЗАТ «Українські ковбаси», що випливають з кредитного договору № 02/079/08-КЛТ від 16.07.2008р.

ТОВ АП «Українські ковбаси» у встановлені кредитним договором та додатковими угодами до нього строки обовязки по погашенню кредиту та процентів виконує неналежним чином, в звязку з чим станом на 16 березня 2011р. заборгованість за кредитом складала 1800293,57 долара США, що за курсом НБУ станом на 16.03.2011р., еквівалентно 14295591грн.15коп., з яких: 1485000 долара США, що еквівалентно 11791939грн.50коп. - заборгованості за тілом кредиту (з яких 173250 долара США простроченої заборгованості за тілом кредиту), 297073,49 долара США, що еквівалентно 2358971грн.46коп. - заборгованості за процентами ( з яких 287173,49 доларів США простроченої заборгованості по процентам); 6308,63 долара США, що еквівалентно 50094грн.94коп. пені за несвоєчасне погашення кредиту та 11911,45 долара США, що еквівалентно 94585грн.25коп. - пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами. Вказані суми ТОВ АП «Українські ковбаси» і ОСОБА_3 не оспорювали.

Вимога ПАТ «Кредитпромбанк» про дострокове повне виконання зобовязань за кредитним договором були отримані ТОВ АП «Українські ковбаси» - 15.01.2011р., а ОСОБА_3 18.01.2011р.

Відповідно до ст.553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Обсяг зобовязання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязання боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Пунктом 1.3. укладеного сторонами договору поруки передбачено, що ОСОБА_3 відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що й Позичальник - ЗАТ «Українські ковбаси».

Згідно ст.526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки.

За таких обставин, відповідно до ст.ст. 526, 549, 550, 553, 554, 611, 1050, 1054 ЦК України суд дійшов вірного висновку про стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованості в загальній сумі 14295591грн.15коп.

Відповідно до ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладанні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, або змінений на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. При цьому зміна договору за рішенням суду допускається лише у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

ТОВ АП «Українські ковбаси» не доведено наявності всіх умов, необхідних для зміни кредитного договору у звязку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладанні договору.

Крім того, відповідно до статті 36 Закону України «Про ОСОБА_6 України» офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється ОСОБА_6 Банком України.

Валютні курси, як зазначено у ч.1 ст.8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» встановлюються ОСОБА_6 Банком України.

Поряд з цим, згідно Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого Постановою Правління ОСОБА_6 Банку України від 12.11.2003р. № 496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долару США, установлюються щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют за станом на останню дату.

Отже, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена.

Таким чином, укладаючи такий договір, сторони свідомо брали на себе певні ризики на випадок подальшої зміни валютного курсу. Будь-яких законних підстав вважати, що така зміна не настане, в сторін не було.

За такого, суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову ТОВ АП «Українські ковбаси».

Доводи апеляційної скарги викладені висновкі суду не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_5, суд виходив з того, що відсутні підстави для визнання недійсним договору поруки, до того ж позивачка звернулася з позовом з порушенням строків позовної давності.

Проте, з висновком суду щодо пропуску ОСОБА_5 строків позовної давності погодитися не можна.

Так, відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки. До заявлених ОСОБА_5 вимог спеціальна позовна давність законодавством не встановлена. Частиною 1 ст.261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, або про особу, яка його порушила.

Спірний договір укладений 16 липня 2008р., а ОСОБА_5 звернулася з позовом до суду 11 липня 2008р. За такого, строк позовної давності ОСОБА_5 не був пропущений.

Отже, при витлумаченні вищезазначених правових норм суд першої інстанції не прийняв до уваги викладене, а тому прийшов до помилкового висновку про відмову у позові ОСОБА_5 з підстав пропуску строків позовної давності.

Норма статті 65 СК України, на яку посилається ОСОБА_5 в обґрунтування своїх вимог, регулює відносини, які стосуються розпорядження майном, що є в спільній сумісній власності подружжя, в той час як договір поруки не стосується спільного сумісного майна подружжя і не створює обовязків для будь-яких інших осіб, крім сторін за цим договором.

Зі змісту ст.553 ЦК України випливає, що порука є зобовязанням щодо прийняття особою на себе обовязку нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобовязання боржником шляхом відшкодування у грошовій формі того, що не буде виконано боржником.

Згідно зі ст..73 СК України за зобовязаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. На майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, стягнення може бути накладено лише в тому разі, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сімї і те, що було одержано за договором, використовується на її потреби.

Однак, факту укладання ОСОБА_3 договору поруки в інтересах сімї судом не встановлено. Згідно із змістом договору його укладено ОСОБА_3 в інтересах банку та ЗАТ «Українські ковбаси».

Отже, за укладеним ОСОБА_3 договором поруки стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на виділену йому в натурі частку у майні, яка належить йому та позивачці на праві спільної власності. На інше належне їм з ОСОБА_5 майно стягнення за договором поруки не може бути накладено.

Враховуючи викладені обставини, позов ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Оскільки судом була неправильно застосована норма матеріального права, то відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду частині вирішення даного позову підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині - про відмову у задоволенні позову ОСОБА_5

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю агропромислового підприємства «Українські ковбаси» задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 вересня 2011 року в частині вирішення позову ОСОБА_5 до ПАТ «Кредитпромбанк», ОСОБА_3 про визнання договору поруки недійсним скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити у позові ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк», ОСОБА_3 про визнання договору поруки недійсним.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: