Справа № 22-ц-155/12 Головуючий у 1 інстанції: Рибачук А.І.
Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.

При секретарі: Кубішин І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 28 березня 2011 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на ? ідеальну частку квартири АДРЕСА_1 та стягнення 21540 грн.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 19/100 ідеальних часток квартири АДРЕСА_1.

Зменшено частку ОСОБА_3 в праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 з ? до 31/100 ідеальної частки.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 24.11.2005 року серія ЯЯЯ №647051.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 21540 грн. в рахунок відшкодування 50 % вартості автомобіля КІА Sportage.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати за нею право власності на ? частини АДРЕСА_2.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Покликається на те, що їй повинно належати 1/4 частини спірної квартири, оскільки ? частини спірної квартири належить на праві власності її доньці ОСОБА_4, на підставі договору дарування.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін на підтримання та заперечення скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу згідно ст. 60, ст. 69 СК України, ч.3 ст. 368 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Судом та матеріалами справи встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 жовтня 1995 року. За час перебування в шлюбі, відповідачем по справі приватизовано квартиру АДРЕСА_3 в складі двох осіб разом з мамою ОСОБА_5, загальною площею 64,4 кв.м. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.11.2005 року серія ЯЯЯ №647051, яке видане на підставі рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 25.10.2005 року №283 "Про затвердження актів Державної технічної комісії про готовність закінчених будівництвом об'єктів садибної забудови до експлуатації" ОСОБА_3, під час перебування у шлюбі з ОСОБА_2, набув у власність ? ідеальної частки квартири АДРЕСА_3., загальною площею 284 м.кв. Тобто подружжям була добудована квартира АДРЕСА_3. Також сторонами за час перебування в шлюбі придбано автомобіль КІА Sportage, 1997 року випуску.

Частково задовільняючи позовні вимоги про поділ майна подружжя, суд першої інстанції вірно виходив з того, що спірна ? частина квартири загальною площею 284 м.кв. (284 : 2 = 142), за мінусом 32,2 м.кв (64, 4 : 2 = 32,2), частки позивача в приватизованій квартирі (142-32,2=109,8) є спільною сумісною власністю сторін, яка набута ними під час перебування в шлюбі та спільного проживання. А відтак дана частка 109,8 м.кв. підлягає поділу в рівних частинах між бувшим подружжям (109,8 : 2=54,9), що відповідно становить 19/100 ідеальної частки в спірній квартирі.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Стягуючи з ОСОБА_3 50 % вартості автомобіля, суд першої інстанції вірно виходив з того, що відповідач без письмової згоди ОСОБА_2 продав автомобіль КІА Sportage, 1997 року випуску, який належав їм на праві спільної сумісної власності. А відтак позивач має право на грошову компенсацію ? частини вартості відчуженого майна.

Безпідставними є покликання апелянта на те, що їй повинно належати 1/4 частини спірної квартири, оскільки у відповідності до ст..60 ЦПК України ОСОБА_2 не надала належних доказів про наявність підстав для збільшення її частки у праві власності на спірне майно.

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч. 1 п. 1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 28 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: