Справа № 1319/4065/12 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/1390/5375/12 Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2012 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Мацея М.М.,

секретаря: Мариняк О.І.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представника ТзОВ «ТВК «Львівхолод»- Бень Т.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 11 червня 2012 року та рішення цього ж суду від 11 червня 2012 року у справі за позовом представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю (ТзОВ) «ТВК «Львівхолод`про стягнення заборгованості по недоплаті по заробітній платі, інфляційний втрат, моральної шкоди і визнання протиправним та скасування наказу, -

встановила:

ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 11 червня 2012 року справу в частині вимог ОСОБА_1 до ТзОВ «ТВК «Львівхолод`про стягнення заборгованості по заробітній платі, інфляційних втрат та моральної шкоди, провадженням закрито на підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України.

Рішенням цього ж суду від 11 червня 2012 року в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу відмовлено.

Ухвалу та рішення суду оскаржив представник позивача, просить їх скасувати й ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги позивачки, посилаючись на те, що рішення районного суду є незаконним, оскільки рішення ухвалене в порушення норм матеріального права та судом допущено порушення норм процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає, що позивачка працювала у відповідача адміністратором кожного місяця 15 днів по 14 год. 40 хв., однак нарахування заробітної плати здійснювалось із розрахунку 160 год. в місяць. Відповідно до наказу № 388-орг з 01.07.2005 р. для всіх працівників ТзОВ «ТВК «Львівхолод`був встановлений ненормований робочий день та тривалість щорічної основної відпустки 24 календарних днів та тривалість щорічної додаткової відпустки 6 днів, що є грубим порушенням. Про вищевказаний наказ їй стало відомо лише 2 липня 2010 року, а відтак суд невірно зазначив, що вона пропустила строк звернення до суду. Крім того, апелянт посилається на те, що позивачка не отримала вступної та резолютивної частини рішення суду, а копію оскарженого наказу не було дано для ознайомлення представнику апелянта.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу - представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, представника ТзОВ «ТВК «Львівхолод»- Бень Т.Т. на заперечення апеляційної скарги, вивчивши обставини та матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали та рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

6 квітня 2012 року представник позивачки звернувся до суду із вимогами щодо визнання наказу ТзОВ ТВК «Львівхолод»№ 388-орг від 01.07.2005 р. незаконним та скасування його, стягнення з відповідача 23 628 грн. 23 коп. заборгованості по недоплаті заробітної плати, 2 859 грн. 01 коп. інфляційних втрат та 100 000 грн. моральної (немайнової) шкоди.

Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що з 01.08.2006 р. по 20.08.2009 р. працювала у відповідача на посаді адміністратора в магазині «Рукавичка`в м. Броди та працювала кожного місяця 15 днів по 14 год. 40 хв. кожного дня. Однак, відповідач заробітну плату нараховував виходячи із розрахунку 160 год. в місяць. Крім того, позивачка послалась на те, що наказом № 388-орг від 01.07.2005 р. з 01.07.2005 р. був встановлений ненормований робочий день для всіх працівників відповідача та тривалість щорічної основної відпустки 24 дні і тривалість щорічної додаткової відпустки за особливий характер роботи (ненормований робочий день) 6 днів. А відтак, посилаючись на те, що відповідач недоплачував їй заробітну плату за ненормований робочий день, а вищевказаний наказ є незаконним, просила задовольнити її вимоги.

Відповідно до світлокопії трудової книжки позивачки остання перебувала у трудових відносинах з відповідачем.

Відповідно до наказу № 113 від 07.08.2006 р. була прийнята на посаду адміністратора в магазин «Рукавичка» в м. Броди. Наказом № 1214 від 06.08.2009 року звільнена за власним бажанням (а.с.11, 12).

Відтак, в силу ст.21 КЗпП України, між сторонами був укладений трудовий договір, а тому посилання апелянта на те, що між сторонами при прийняті позивачки на роботу не було укладено жодного трудового договору, є безпідставним.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову або укладення мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Виносячи оскаржувану ухвалу від 11 червня 2012 року щодо закриття провадження у справі в частині вимог позивачки до ТзОВ ТВК «Львівхолод`про стягнення недоплаченої заробітної плати, інфляційних втрат та моральної шкоди, Сихівський районний суд м. Львова вірно виходив із вищевказаної норми процесуального права, оскільки встановлено, що відповідно до рішення Бродівського районного суду Львівської області від 2 липня 2010 року зазначені позовні вимоги були уже предметом розгляду і зазначене рішення вступили в законну силу (а.с.23-27).

Зазначеним вище рішенням в позовних вимогах щодо стягнення заборгованості по недоплаті заробітної плати було відмовлено. Тобто, з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав прийнято рішення. Решта є похідним від основної вимоги.

Встановлено, що до працевлаштування позивачки на роботу наказом генерального директора ТзОВ ТВК «Львівхолод`від 1 липня 2005 року № 388-орг «Про регулювання тривалості відпустки`з 01.07.2005 р. встановлено ненормований робочий день для всіх працівників товариства та щорічну основну відпустку 24 календарних днів та тривалість щорічної додаткової відпустки, за особливий характер праці (ненормований робочий день), 6 календарних днів (а.с.41).

Законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, виду діяльності й галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Вирішуючи позов в частині визнання протиправним та скасування наказу районний суд вірно прийшов до висновку, що позивачка звернулась із вимогами з пропуском передбачених ст.233 КЗпП строків для звернення до суду.

Про зазначений наказ, як слідує з рішення Бродівського районного суду Львівської області від 2.07.2010 року, позивачка дізналась під час розгляду справи. Крім того, про цей наказ позивачка могла дізнатись і під час виконання нею трудових обов`язків, оскільки адміністрація відповідача надавала позивачці відпустки тривалістю відповідно до цього наказу.

Оскільки із позовом до суду про визнання цього наказу протиправним та скасування позивачка звернулась лише 6 квітня 2012 року, районним судом вірно відмовлено в позові у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

В іншій частині ухвала та рішення не оскаржуються.

Враховуючи, що судом правильно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, то за таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст.303, 305, п.1 ч.1, п.1 ч.2 ст.307, ст.308, п.п.1,4 ч.1 ст. 314, ст.ст.313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити, а ухвалу та рішення Сихівського районного суду м. Львова від 11 червня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Бакус В.Я.

Судді Гірник Т.А.

Мацей М.М.