Справа № Провадження №22-ц-835/12 22-ц/1090/2345/12 Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія44Доповідач у 2 інстанції Суханова
УХВАЛА

Іменем України

27 лютого 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого: Суханової Є.М.,

Суддів: Голуб С.А., Коцюрби О.П.,

при секретарі : Клименко В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Шкарівської сільської ради, третя особа: Управління Держкомзему у Білоцерківському районі про виділення у власність частини будинку, що перебуває у спільній частковій власності, визнання незаконними та скасування державних актів на право власності на земельні ділянки,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Шкарівської сільської ради, третя особа Управління Держкомзему у Білоцерківському районі, у якому просив виділити йому у власність частину будинку №69 по вул. Чапаєва, в с. Шкарівка, Білоцерківського району, Київської області, що перебуває у спільній часткові власності площею 31,4 кв. м, що складається з приміщень: прибудови 1-1 площею 5,9 кв.м, коридору 1-1 площею 5,7 кв. м, жилої кімнати 1-7 площею 19,8 кв.м. Виділити у власність Ѕ частину сараю. Визнати такими, що підлягають загальному користуванню погріб та ворота. Виділити в натурі та визнати за позивачем право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,0526 га зі складу присадибної ділянки площею 0,1579 га, що призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, відповідно до запропонованого розподілу ділянок у зведеному плані, виготовленому ТОВ «Земля-БЦ»по фактичному використанню. Виділити в натурі та визнати за позивачем право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,0483 га зі складу земельної ділянки площею 0,1449 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства, відповідно до запропонованого розподілу ділянок в зведеному плані, виготовленому ТОВ «Земля-БЦ»по фактичному використанню. Встановити безоплатний земельний сервітут на право проходу позивачем до погреба і городу та проїзду до своєї земельної ділянки через подвір'я відповідачів, так як облаштування іншого проїзду є неможливим. Виділити в натурі та визнати за позивачем право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,6274 га зі складу земельної ділянки площею 1,8824 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Визнати незаконними та скасувати Державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №010839 від 01.10.2010 року на ім'я ОСОБА_3 та серії ЯЛ №010838 від 01.10.2010року на ім'я ОСОБА_4 видані Шкарівською сільською радою Білоцерківського району.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилався на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.09.2008 року він має право на 1/3 частку спадкового майна. Спадкове майно складається з: житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в с. Шкарівка, по вул. Чапаєва, 69; земельної ділянки площею ОД 579 га в с. Шкарівка по вул. Чапаєва, 69 для будівництва та обслуговування житлового будинку; земельної ділянки площею ОД449 га в с. Шкарівка, по вул. Чапаєва, 69 для ведення особистого селянського господарства; земельної ділянки площею 1,8824 га, розташованої в с. Шкарівка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Співвласниками спадкового майна разом з позивачем є відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 Останні виготовили державні акти на право власності на земельні ділянки, відповідно до яких позивачу належить 0,0260 га земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, 0.0749 га - для ведення особистого селянського господарства. В додатку до державного акта на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва позивач взагалі не включений до списку співвласників.

Співвласники спадкового майна з позивачем як із співвласником не погоджували розподіл спадкового майна тому він вважає, що співвласники розподілили собі частки майна у значно більшому розмірі ніж 1/3, тобто у державних актах відповідачів вказані розміри земельних ділянок, які не відповідають дійсності, а саме 1/3 частині від загальної кількості від спадкового майна.

Вході розгляду справи позивач ОСОБА_2 зменшив позовні вимоги (а.с.102) та просить виділити йому у власність частину будинку №69 по вул. Чапаєва. в с. Шкарівка, Білоцерківського району, Київської області, що перебуває у спільній часткові власності площею 31,4 кв. м, що складається з приміщень: прибудови 1-1 площею 5,9 кв.м, коридору 1-1 площею 5,7 кв. м, жилої кімнати 1-7 площею 19.8 кв.м. Визнати незаконними та скасувати Державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №010839 на ім'я ОСОБА_3 від 01.10.2010 року та серії ЯЛ №010838на ім'я ОСОБА_4 від 01.10.2010 року видані Шкарівською сільською радою Білоцерківського району. З приводу позовних вимог пояснив, що про порушення свого права при розподілі земельних ділянок він зробив висновок виходячи з математичних розрахунків площі земельних ділянок по відношенню до визначеної 1/3 частки спадкового майна.

Позивач та його представники, яким неодноразово під час попереднього судового засідання роз'яснювались наслідки вчинення процесуальних дій, спочатку подали письмове клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи для визначення можливих варіантів виділу в натурі ідеальних часток співвласників житлового будинку та визначення варіантів розподілу земельних ділянок, в подальшому відмовились від її проведення, посилаючись на те, що суд може винести рішення по суті вимог на підставі наявних у справі доказів.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2011 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з висновками, наведеними в рішенні суду, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким визнати незаконними та скасувати державні акти на право власності серії ЯЛ № 010839 та ЯЛ № 010838.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не обґрунтована та не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом є власниками кожен 1/3 частини житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в с. Шкарівка, Білоцерківського району Київської області по вул. Чапаєва, 69 .

ОСОБА_2 є спадкоємцем 1/3 частини спадкового майна у вигляді земельної ділянки, площею 0,1579 га, розташованої в с. Шкарівка. по вул. Чапаєва, 69 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку; земельної ділянки площею 0,1449 га. розташованої в с. Шкарівка. по вул. Чапаєва, 69 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; земельної ділянки площею 1,8824 га розташованої на території Шкарівської сільської ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

ОСОБА_5 та ОСОБА_3 відповідно до державного акту серії ЯЛ №010838 є співвласниками земельної ділянки площею 0,1319 га, розташованої за адресою вул. Чапаєва, 69 в с. Шкарівка, Білоцерківського району, Київської області з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

ОСОБА_3 відповідно до державного акту серії ЯЛ №010839 є власником земельної ділянки площею 0,0349 га, розташованої за адресою вул. Чапаєва, 69 в с. Шкарівка, Білоцерківського району. Київської області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Між позивачем та відповідачами виник спір з приводу користування вищевказаними земельними ділянками.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до п. 2 ч.1ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: прийняття спадщини;

Відповідно до ч. 5 ст. 89 ЗК України поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідно до вимог ст.ст.10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень, доказування не може грунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд першої інстанції не знахойшов підстав для задоволення позовних вимог про виділення позивачу у власність частини будинку №69 по вул. Чапаєва. в с. Шкарівка. Білоцерківського району, Київської області, що перебуває у спільній часткові власності площею 31.4 кв. м. у вигляді приміщень: прибудови 1-1 площею 5,9 кв.м, коридору 1-1 площею 5,7 кв. м, жилої кімнати 1-7 площею 19,8 кв.м. виходячи з наступного.

Як вбачається з наданої позивачем копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.09.2008 року (а.с. 8) та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 8 зворот) за ОСОБА_2 21.10.2008 року вже зареєстроване право спільної часткової власності на 1/3 частину будинку №69 по вул. Чапаєва.

За таких обставин відсутні законні підстави повторно визнавати за позивачем право власності на частину будинку, яке вже зареєстроване за ним у встановленому законом порядку. Оскільки частка позивача у спільній частковій власності на будинок не виділена в натурі, він має право на виділення її в натурі відповідно до ст. 364 ЦК України. Однак позивач та його представники у своїх вимогах про виділення частки в натурі не заявляли.

З огляду на викладене також не взято до уваги розрахунок часток для складання договору конкретного користування по домоволодінню, оскільки він не містить усіх необхідних даних для вирішення спору по суті. Крім того вказаний розрахунок не є висновком експерта, а особи, які його склали не попереджались про кримінальну відповідальність за складання завідомо неправдивого висновку.

Не знайдено підстав для задоволення позовних вимог про визнання незаконними та скасування Державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯЛ №010839 на ім'я ОСОБА_3 від 01.10.2010 року та серії ЯЛ №010838на ім'я ОСОБА_4 від 01.10.2010 року.

Як вбачається з пояснень позивача він зробив висновок про порушення свого права при розподілі земельних ділянок, виходячи з розрахунків площі земельних ділянок, які виділені у власність відповідачам, які є значно більшими по відношенню до визначеної ідеальної 1/3 частки спадкового майна.

Як на докази наведених обставин позивач та його представники посилалися на самі державні акти, у яких вказана площа земельних ділянок, що є більшою ніж вказана у свідоцтві про право на спадщину за заповітом;

- на зведений план ділянок площею 0,1579 га та 0,1449 га, які виготовлені на його замовлення ТОВ «Земля -БЦ», як варіант для можливого розподілу між спадкоємцями;

- відповідь прокуратури Білоцерківського району від 09.06.2011 року №1300 у якому висловлено припущення, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 отримали у власність земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом площею 0,1319 га, що становить більше ніж 2/3 від земельної ділянки площею 0,1579 га.

Дослідивши надані позивачем докази суд першої інстанції прийшов до висновку, що вони не містять фактичних даних, які б вказували на те, що державні акти, законність яких оспорюється, виготовлені з порушенням закону, а вказані у них площі земельних не відповідають часткам спадкоємців у спадковому майні і в тому числі не пропорційні часткам спадкоємців у вартості будівлі та споруди. Окремі докази мають лише припущення з цього приводу. Висновок позивача, про порушення його прав відповідачами є суб'єктивним та ґрунтується на його власних переконаннях.

Оскільки суд не має спеціальних технічних знань в галузі будівництва та землекористування, вказаний факт можливо встановити лише за допомогою судової експертизи, від проведення якої позивач відмовився. За таких обставин суд першої інстанції був позбавлений можливості вирішити спір в цій частині.

Позивачем також не надано доказів, що з боку Шкарівської сільської ради допущено порушення закону, яке призвело до видачі незаконних Державних актів.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції не знайшов законних підстав для задоволення позовних вимог позивача, з чим і погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі, апелянт зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Також, в апеляційній скарзі, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не об»єктивно досліджено обставини справи.

Апелянт посилається на те, що судом першої інстанції проігноровано той факт, що вищевказані державні акти на право власності на земельні ділянки виготовленні з порушенням вимог ст.ст. 184,193,198ЗК України, що свідчить пояснення управління Держкомзему у Білоцерківському районі та пояснення Шкарівської сільської ради Білоцерківського району.

З такими висновками апелянта, колегія суддів погодитись не може так, як вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано досліджені всі докази та обставини справи, необхідності у проведенні та більш детальному дослідженні вищевказаних обставин не виявлено, вказані підстави для скасування рішення не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Колегія суддів також вважає, що апелянт не зміг спростувати висновки суду, нових доказів доведеності позову або апеляційної скарги не встановлено, а тому вона не підлягає до задоволення.

Крім цього, переглядаючи законність рішення суду першої інстанції та розглядаючи апеляційну скаргу на підставі вимог ст. 303 ЦПК України не встановлено підстав, передбачених ст. 309 ЦПК України, для ухвалення нового рішення суду.

Приймаючи до уваги вищевикладене, так-як будь-яких порушень при прийнятті оскаржуваного рішення не встановлено, підстав для скасування цього рішення не виявлено.

Тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визначився щодо відмови у задоволенні позову.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції.

Головуючий

Судді