Справа № Провадження №22-ц-4911/12 22-ц/1090/6565/12 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Категорія19Доповідач у 2 інстанціїМалород
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

4 грудня 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого: Поліщука М.А..

суддів: Малорода О.І., Березовенко Р.В.,

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Київ цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу домоволодіння дійсним та визнання права власності на домоволодіння ,-

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2008 року позивачка звернулася до суду з позовом, який мотивувала тим, що в 2002 році вона та її чоловік домовилася з співвласниками домоволодіння № 37 по вул. Кільцевій в с. Іванків Бориспільського району Київської області про купівлю вказаного домоволодіння та на підтвердження своїх намірів передала відповідачам під розписку по 1000 доларів США кожному.

Відповідачі зобовязувалися протягом місяця оформити договір купівлі-продажу нотаріально. Вона разом з чоловіком в той же день вселилася у спірний будинок де й проживає до цього часу.

Просила визнати договір купівлі-продажу домоволодіння дійсним, визнати за нею право власності на вказане домоволодіння та поновити строк позовної давності, який пропущений з поважних причин.

Заочним рішенням суду позов задоволено в повному обсязі.

Поновлено строк позовної давності позивачці.

Визнано договір купівлі-продажу укладений 18 червня 2002 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, згідно якого продано ОСОБА_3 ? частину спірного домоволодіння дійсним.

Визнано договір купівлі-продажу укладений 18 червня 2002 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, згідно якого продано ОСОБА_3 ? частину спірного домоволодіння дійсним.

Визнано право власності за ОСОБА_3 на все спірне домоволодіння.

Судові витрати покладено на позивачку.

Ухвалою суду відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Мотивує свої вимоги тим, що суд при ухваленні рішення неповно встановив обставини справи, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Вважає, що судом не взято до уваги те, що в 2002 році він не мав можливості бачитися з позивачкою чи приймати від неї будь-які кошти, так як з 18 листопада 1999 року по 16 травня 2003 року перебував в місцях позбавлення волі в Іркутській області Російської Федерації. Тому твердження позивачки про досягнення між ними згоди щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу будинку є безпідставними. Право власності на ? частину спірного будинку він взагалі набув 22 жовтня 2003 року, згідно свідоцтва про право власності на спадщину за законом.

Апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 червня 2002 року позивачкою обом відповідачам було передано по 1000 доларів США за спірний будинок. Відповідачами на підтвердження цього факту було надано розписки, згідно яких вони зобовязувалися на протязі місяця оформити договір купівлі-продажу домоволодіння у нотаріуса.

Задовольняючи позов частково, суд обґрунтовував свої висновки тим, що між позивачкою і відповідачами було узгоджено умови договору купівлі-продажу, який підлягає нотаріальному посвідченню відповідно до вимог чинного ЦК України. Крім того, обидві сторони фактично виконали умови даного договору вартість майна була сплачена у повному обсязі, що підтверджується розписками відповідачів про отримання коштів від 18.06.2002 року.

При задоволенні вимог суд послався на положення ст. 220 ЦК України.

Однак колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Колегією встановлено, що на момент укладення вказаного договору, написання розписок, ОСОБА_2 перебував за межами України, оскільки був засуджений та відбував покарання в Іркутській області Російської Федерації з 18 листопада 1999 року по 16 травня 2003 року.

Також встановлено, що на момент укладення договору, тобто станом на 18 червня 2002 року ? частина спірного будинку не належала ОСОБА_2 Свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 62) він одержав лише 22 жовтня 2003 року.

За таких обставин стверджувати, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу не має підстав.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення неповно встановив обставини справи, не перевірив належність спірного домоволодіння відповідачам, оскільки не витребував та не долучив до матеріалів справи правовстановлюючих документів на вказаний будинок, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

На думку колегії апеляційну скаргу слід задовільнити частково, рішення суду скасувати в частині, що стосується права власності ОСОБА_2 на спірне домоволодіння та залишити без змін рішення суду в іншій частині, поскільки ОСОБА_4 апеляційну скаргу не подавала.

В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 необхідно відмовити, поскільки вони не ґрунтуються на положеннях ст. 220 ЦК України.

Колегія вважає, правомірним застосування до спірних правовідносин положень ст. 220 ЦК України, поскільки спірну правовідносини виникли 18 червня 2002 року та продовжували існувати до ухвалення рішення судом.

Керуючись ст.ст. 309, 316 ЦПК України, ст. 220 ЦК України колегія ,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2008 року в частині визнання договору купівлі-продажу ? частини домоволодіння № 37 по вул. Кільцевій в с. Іванків Бориспільського району Київської області від 18 червня 2002 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та в частині визнання права власності за ОСОБА_3 на ? частину домоволодіння № 37 по вул. Кільцевій в с. Іванків Бориспільського району Київської області.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до відповідача ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі продажу ? частини вказаного домоволодіння та визнання права власності на ? частину цього домоволодіння відмовити.

В іншій частині рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2012 року залишити без змін.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :