Справа № 1323/2-2750/11 Головуючий у 1 інстанції: Янів Н. М.
Провадження № 22-ц/1390/3411/12 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів: Федоришина А.В., Берези В.І.

при секретарі Проворна Н.

З участю апелянта ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 та позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 лютого 2012року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю проектно-інвестиційна компанія «Стрийжитлобуд`та Хром`як Сергія Володимировича, третя особа Фонд Державного майна України, про визнання договору недійсним ,-

ВСТАНОВИЛА:

31 жовтня 2012року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ТзОВ ПІК «Стрийжитлобуд», ОСОБА_1 про визнання недійсним з моменту його вчинення договору укладеного 26 травня 2004року між відповідачами.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 03 вересня 2009року на підставі договору-купівлі продажу об`єкта незавершеного будівництва -106-ти квартирного житлового будинку на АДРЕСА_1 набув право власності на даний об`єкт.

21.06.2004року між ним та ТзОВ ПІК «Стрийжитлобуд`укладено договір, згідно якого в сторін виникла необхідність залучення інвестицій та інших форм додаткової участі для завершення будівництва вищенаведеного будинку .

26 травня 2004року між ТзОВ ПІК «Стрийжитлобуд`та Хром`яком укладено договір інвестування будівництва №7 відповідно до якого ОСОБА_1 передав, а забудовник ТзОВ ПІК «Стрийжитлобуд`прийняв замовлення побудувати за кошти клієнта для нього об`єкт інвестування(квартиру) за адресою АДРЕСА_1 в термін до 31.05.2005року. Однак дані зобов`язання ТзОВ ПІК «Стрийжитлобуд`не виконало на протязі семи років, вважає, що цим порушено його право. Крім цього, вважав, що договір укладено з грубим порушенням чинного законодавства, а тому має бути визнаний недійсним.

Рішенням суду позов задоволено. Визнано недійсним з моменту його вчинення, договір №7 укладений, 26 травня 2004року між товариством з обмеженою відповідальністю проектно-інвестиційна компанія «Стрийжитлобуд`та Хром`як Сергієм Володимировичем.

Стягнуто з ТзОВ ПІК «Стрийжитлобуд`та Хром як ОСОБА_4 порівну в користь ОСОБА_3 сплачені ним 8,50 грн. судового збору та 37грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення оскаржив ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення незаконним та несправедливим. Стверджує, що спірний правочин укладений згідно з вимогами чинного законодавства, є двохсторонній, вчинений у письмовій формі та спрямований на реальне настання правових наслідків, що ним були обумовлені - одна сторона добудовує будинок, друга сторона інвестує добудову і має отримати визначену договором квартиру. Вказує на те, що рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17.05.2011року року було скасовано ухвалою апеляційного суду Львівської області від 08.12.2011року, про визнання інвестиційного договору дійсним, лише з тих причин, що суд не звернув уваги, що такий спосіб та механізм цивільного права не передбачений ст.16 ЦК України. Покликається на те, що крім цього договору, було укладено ще 71 подібний інвестиційний договір на добудову будинку по АДРЕСА_1 . Стверджує, що дійсність правочину №7 від 26.05.2004року підтверджена укладеним 21.06.2004року договором між ТзОВ ПІК «Стрийжитлобуд`та позивачем ОСОБА_3 на добудову будинку та подальшу сплату ним коштів. Просить рішення суду скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_5 про заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Як вбачається з матеріалів справи , 3 вересня 2003року між Регіональним відділенням Фонду Державного майна України по Львівській області та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва 106-ти квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1

(а.с.8-9).

21.06.2004року ОСОБА_3 уклав договір з ТзОВ ПІК «Стрийжитлобуд», метою якого було завершення будівництва 106-ти квартирного будинку. Відповідно до умов даного договору, виконавець ТзОВ ПІК «Стрийжитлобуд`прийняло на себе зобов`язання своїми силами і засобами розробити проектно-кошторисну, іншу технічну документацію, виконати необхідні пошукові роботи, збудувати і здати ОСОБА_3 обєкт відповідно до розробленої проектно-кошторисної документації з врахуванням планового терміну введення будинку в експлуатацію, обумовлену даним договором, забезпечити своєчасне фінансування будівництва, забезпечити необхідними будівельними та іншими матеріалами, а ОСОБА_3 зобовязується надати ТзОВ ПІК Стрийжитлобудбудівельний майданчик, прийняти закінчений обєкт та передати результати діяльності у власність ТзОВ ПІК Стрийжитлобуд чи іншим особам, залученим до участі у будівництві обєкту згідно умов договору. (а.с.13-14).

Згідно з п.1.2. вищезазначеного договору участь ТзОВ ПІК Стрийжитлобудвключає фінансування будівництва, проведення проектних та пошукових робіт, виконання робіт по будівництву обєкта.

Пунктом 2.7. цього ж договору передбачено, що виконавець - ТзОВ ПІК Стрийжитлобудмає право у будь-який час без погодження з ОСОБА_3 залучати до участі у будівництві інших інвесторів, для чого йому надавалося право укладати з ними усі необхідні договори та визначати обєкти з числа результатів діяльності, що підлягають передачі інвесторам у випадку виконання ними своїх інвестиційних зобовязань.

26 травня 2004року ТзОВ ПІК «Стрийжитлобуд`уклало спірний договір інвестування будівництва житла з ОСОБА_1 . Предметом даного договору було те, що ОСОБА_1 передає, а забудовник ТзОВ ПІК «Стрийжитлобуд`приймає замовлення за кошти ОСОБА_1 побудувати для нього об`єкт інвестування за адресою АДРЕСА_1 - двохкімнатну квартиру на п`ятому поверсі, загальною площею 68,3 м.кв., вартістю 97 648,51грн. (а.с.15-16).

Відповідно до акту №25 про передачу квартир по АДРЕСА_1 від 21 вересня 2009року представник ТзОВ ПІК «Стрийжитлобуд`в особі директора ОСОБА_6 передав, а інвестор ОСОБА_1 отримав квартиру загальною площею 68,3 кв.м, яка розташована в 2 секції на 5 поверсі- згідно договору інвестування будівництва житла №7 від 26 травня 2004року (а.с.67).

Задовольняючи позов суд першої інстанції прийшов до висновку, що договір укладено з порушенням Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг», оскільки здійснення діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб, дозволяється тільки після отримання відповідної ліцензії, якої на час укладення договору ТзОВ ПІК «Стрийжитлобуд`не мало.

Однак з таким висновком суду, колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Згідно з ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені в ч.ч.1,2,3,5 ст.203 ЦК України.

Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочину недійснимпередбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог ст.203 ЦК України, а саме на момент вчинення правочину.

Крім цього, чинним на час укладення інвестиційного договору, законодавством, а саме - Законами України Про інвестиційну діяльність, Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг, Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю дозволялося залучати кошти від фізичних та юридичних осіб в обєкти житлового будівництва.

Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва, забороняється розірвання фізичними та юридичними особами будь-яких договорів, результатом яких є передача забудовниками завершеного обєкта (частини обєкта) житлового будівництва за умови, що за таким договором здійснено оплату 100 % вартості обєкта (частини об`єкта) житлового будівництва, крім випадків, коли таке розірвання здійснюється за згодою сторін.

Крім цього, згідно з ч.1 ст.16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочину недійсним вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Відповідно до ст.216 ЦПК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Виходячи з розяснень п.10 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 2009 року вказівка в ч.3 ст.215 ЦК України на те, що правочин може бути визнаний судом недійсним не лише за позовом однієї із сторін договору, але і за позовом іншої заінтересованої особи, стосується тих випадків, коли заінтересована особа домагається відновлення порушеного договором її права, не вимагаючи повернення їй переданого на виконання цього договору майна, а вимагаючи повернути сторони договору до первісного стану.

В звязку з цим, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки позивач ОСОБА_3 не був стороною оспорюваного ним договору, доказів на підтвердження порушення його права та відновлення такого права шляхом повернення сторін договору до первісного стану не подав, а відтак його права цим договором не порушені.

Крім цього, покликання суду на те, що на час укладення спірного інвестиційного договору, об`єкт незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 був предметом іпотеки та перебував в заставі банку, однак відповідач ТзОВ ПІК «Стрийжитлобуд`в порушення Закону України «Про іпотеку`уклав договір про передачу частини об`єкту третій особі є невірним, оскільки іпотечний договір був укладений терміном до 28 липня 2005року. Рішенням апеляційного суду Львівської області від 04 лютого 2008року стягнуто з ОСОБА_3 в користь ПП «Корпорація «Синтеком»348360,00 грн. заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 29.03.2004року(а.с.21-22). Згідно з платіжним дорученням №882037 від 14.03.2008року ОСОБА_3 на виконання вищезазначеного рішення сплатив суму заборгованості в розмірі 348 360,00грн.(а.с.23), тому договір іпотеки на підставі п.2.2. вважається виконаним. Квартира передана третій особі, тобто ОСОБА_1 відповідно до акту №25 про передачу квартир по АДРЕСА_1 21 вересня 2009року, тобто після припинення договору іпотеки.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції також не врахував того, що укладаючи інвестиційний договір ТзОВ ПІК Стрийжитлобуд на законних підставах залучив кошти ОСОБА_1 на фінансування обєкта нерухомості, а ОСОБА_1 виконав всі зобовязання, передбачені договором інвестування будівництва, перерахував необхідні кошти на рахунок ТзОВ ПІК Стрийжитлобуд, що доводить про відсутність підстав для визнання спірного договору недійсним, оскільки настали правові наслідки, що були обумовлені ним.

Так як висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, неправильно застосовані норми матеріального права, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ч.1 п.2 ст.307, ч.1 п.п3,4 ст. 309, ч.2 ст.314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ВИРІШИЛА:

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 лютого 2012року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю проектної інвестиційної компанії Стрийжитлобуд, ОСОБА_1 , третя особа Фонд Державного майна України, про визнання договору недійсним

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Мікуш Ю.Р.

Судді: Федоришин А.В.

Береза В.І.