Справа № 2-2698/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

"11" грудня 2012 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

Головуючого-судді Адамовича О.Й.

За участю секретаря Агейчевої Ю.А.

За участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника відповідачів адвоката ОСОБА_5

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Житомирська міська рада про вселення,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернулася до суду в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки з позовом до відповідачів про вселення в квартиру №15 по Майдану Привокзальному №5 посилаючись на те, що 25.06.2008 року рішенням Корольовського районного суду м.Житомира свідоцтво про право власності на житло за адресою: Майдан Привокзальний №5, кв.15 в м. Житомирі №3211 від 03.04.2001 року видане на імя ОСОБА_3 було визнано недійсним. Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №643 від 09.09.2010 року позивачу та її доньці було надано дозвіл на реєстрацію в даній квартир. У звязку з чим позивач разом зі своєю донькою намагалася вселитися в спірну квартиру, однак відповідачі відмовилися надати приміщення для користування. На підставі ордеру виданого на імя ОСОБА_7 (батька позивачки), в якому позивач вписана як член сімї, на підставі договору найму житлового приміщення виданого на імя ОСОБА_7 та на підставі технічного паспорту виданого позивачу, позивач вважає що є всі законні підстави для проживання та користування квартирою № 15 по Майдану Привокзальному № 5 в м. Житомирі.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просили суд позов задовольнити.

В судовому засіданні відповідачі та представник відповідачів проти задоволення позову заперечили, пояснивши, що підстав для вселення ОСОБА_1 та ОСОБА_6 в спірну квартиру на час розгляду справи не існує.

Представник третьої особи Житомирської міської ради, яка була присутня в судовому засіданні 20.11.2012 року позовні вимоги вважає обґрунтованими.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Позивачами ставиться вимога про вселення в квартиру №15 за адресою Майдан Привокзальний №5 в м. Житомирі.

Підставами для цього, на думку позивачів, являється рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №643 від 09.09.2010 року щодо надання дозволу позивачам на реєстрацію в даній квартирі, а також ордер № 337 від 03.03.1968 року виданий на імя батька ОСОБА_6 (Рус) ОСОБА_8 ОСОБА_9 (а.с.8).

Крім того, право позивачів на вселення та проживання в спірній квартирі стверджується також технічним паспортом на квартиру №15 виданим на імя ОСОБА_1 (а.с.10,11).

Проте, як вбачається з матеріалів справи, постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2012 року у справі №2-а-48/12 за позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Житомирської міської ради , сектору ГІРФО Корольовського РВ УМВС України, ОСОБА_1, ОСОБА_6 про визнання рішення протиправним та зобовязання вчинити дії визнано протиправним та скасовано п.п.1.6 пункту 1 рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №643 від 09.09.2010 року «Про реєстрацію фізичних осіб за місцем проживання». Зобовязано сектор ГІРФО Корольовського РВ УМВС України в Житомирській області зняти ОСОБА_1 та ОСОБА_6 з реєстраційного обліку за адресою АДРЕСА_1 (а.с.83-84).

При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що в березні 1969 року сім"я ОСОБА_7 в складі трьох осіб відповідно до наданого ордеру №337, вселилась в квартиру №15 по м-ну Привокзальному, 5 в Житомирі де проживала до 1974 року.

У зв"язку з виїздом ОСОБА_7 з сім"єю за межі СРСР для проходження військове служби, останньому на спірну квартиру 25 січня 1974 року було видано охоронне свідоцтво на час перебування за кордоном.

Після повернення з-за кордону сім"я ОСОБА_7 в м. Житомир не повернулась. Видане охоронне свідоцтво втратило свою силу (інше не видавалось).

ОСОБА_7 продовжував військову службу в Росії, де отримав житло МО.

У 1992 році ОСОБА_7 зі своєю дружиною повернувся в м. Житомир.

ОСОБА_1 створила свою сім"ю та продовжувала проживати в Росії.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 28.07.1992 року №415 "Про дозвіл обміну квартир громадянам міста" та обмінного ордеру, ОСОБА_7 обміняв надане йому житло у вигляді двохкімнатної квартири в м. Саранську, Росія на двохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 в м, Житомирі.

ОСОБА_1 повернулася в м. Житомир в серпні 1995 року та була зареєстрована за місцем проживання своїх батьків - АДРЕСА_3.

Питання про повернення їм спірної квартири до 2005 року вищезазначені особи не ставили.

В 2000 році квартира АДРЕСА_2 в м, Житомирі була приватизована ОСОБА_7 на себе та дружину.

Таким чином, з моменту отримання іншого житла, відповідно до норм Житлового Кодексу Української РСР сім"я ОСОБА_7 втратила право на житло, а саме на квартиру №15 по м-ну Привокзальному, 5 в м. Житомирі.

Встановлено також, що ОСОБА_3 вселена в квартиру за згоди сім"ї ОСОБА_7, проживає в спірній квартирі з 1974 року по даний час, сплачує платежі за користування квартирою, з 2001 року зареєстрована в спірній квартирі.

За даними ВЖРЕП №9 остання значиться як наймач.

Відповідно, позивач набула статусу наймача квартири.

ОСОБА_3 не визнана такою, що втратила право на житло та не виселена з спірної квартири в передбаченому законом порядку.

ОСОБА_10 не проживає в спірній квартирі з 1974 року, а ОСОБА_6 не проживала в квартирі зовсім.

Виконавчий комітет міської ради, надаючи згоду ОСОБА_1 та її дочці на реєстрацію за місцем проживання, не звернув уваги на вищезазначене, а також те, що останні фактично в цій квартирі не проживають. Крім того, дана квартира є однокімнатною. жилою площею 16,5 кв.м. та в ній зареєстрована та мешкає інша особа: ОСОБА_3. яка не є членом сім"ї ОСОБА_1.

Суд вважає за необхідне вказати, що обставини щодо втрати позивачем права на вселення в квартиру на підставі ордеру №337 від 03.03.1969 року встановлено також рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 25.06.2008 року (а.с.4-5).

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Встановлені обставини в постанові Житомирського апеляційного адміністративного суду, а також в рішенні Корольовського районного суду м. Житомира не спростовані при розгляді даної справи.

Оскільки, реєстрація позивачів за адресою м. Житомир, Майдан Привокзальний, №5, кв.15 визнана незаконною і вони були зняті з реєстрації, що підтверджується довідкою ВЖРЕП №9 від 06.11.2012 року №784 (а.с.87) та картками прописки форми 16 (А) (а.с.88,89), суд вважає посилання позивачів на свою реєстрацію, як на підставу на вселення безпідставними.

З вище наведених підстав не можна вважати обґрунтованими посилання позивачів та їх представників на ордер №337 від 03.03.1969 року, як на доказ, що підтверджує їх право проживання в спірній квартирі.

Технічний паспорт, який оформлений на ОСОБА_1 також не може підтверджувати право на проживання у квартирі №15, оскільки не є правовстановлюючим документом.

Судом також відхиляється як доказ поданий на обґрунтування позову типовий договір найму жилого приміщення (ас.45), оскільки укладений з ОСОБА_7, а не з позивачами та не містить відомостей щодо дати його укладання.

Наведені представниками позивача доводи щодо неправомірності проживання відповідачів у спірній квартирі не є такими, що доводять право на вселення позивачів у дану квартиру.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачами не доведено підставність позову, у звязку з чим в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Щодо заявленого клопотання представника відповідача про стягнення з позивачів витрат відповідачів на правову допомогу, то воно задоволенню не підлягає, оскільки заявлено під час судових дебатів. При цьому прибутковий касовий ордер №5 не може вважатися доказом, який підтверджує понесені відповідачами витрати на оплату послуг адвоката у даній справі, оскільки в ньому вказується, що кошти сплачені за ведення справи в Богунському районному суді, крім того відсутній розрахунок вартості наданих послуг. Також, в угоді про надання правової допомоги від 19.07.2012 року, вказується що розмір гонорару встановлено угодою сторін, проте такої угоди не було надано в підтвердження понесених витрат.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1, 8, 10, 11, 60, 61, 88, 208, 212-215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про вселення відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира на протязі 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. Й. Адамович