Справа № 212/9527/2012
Провадження № 2/232/63/12
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2012 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишен С. А.,

при секретарі Підвисоцька О. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю третьої особи служби у справах дітей Вінницької міської ради про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням -

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю третьої особи служби у справах дітей Вінницької міської ради про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.

Позов мотивовано тим, що позивачу відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.08.1996 року, посвідченого Третьою Вінницькою державною нотаріальною конторою за реєстровим №2-3022 належить квартира №22 по вул. 600-річчя, 54 в м. Вінниці. Право власності позивача на дану квартиру зареєстроване в КП ВООБТІ 04.09.1996 року за реєстровим №773 в книзі за №27.

В зазначеній квартирі з дозволу позивача зареєстрована та проживає її дочка ОСОБА_4, також зареєстровані і колись проживали відповідачі по справі син позивачки ОСОБА_3 і його дружина ОСОБА_2 та їх неповнолітні діти ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

На початку червня 2011 року відповідачі разом зі своїми неповнолітніми дітьми виїхали із квартири ОСОБА_1 за межі України. Як вони повідомили позивачу, більше наміру повертатися в України вони не мають, оскільки добре облаштувалися, мають постійну роботу, житло, в якому зареєстровані самі та діти.

Таким чином відповідачі в спірному приміщенні не проживають з червня 2011 року, участі в утриманні квартири не приймають, комунальні платежі не здійснюють. Всі обовязки по утриманню квартири позивач несе самостійно, що істотно впливає на її матеріальне становище.

У звязку з зазначеним, позивач просить усунути перешкоди в користуванні належною їй на праві власності квартирою №22 в будинку №54 по вул. 600-річчя в м. Вінниці, шляхом визнання відповідачів по справа та їх неповнолітніх дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, аргументуючи їх мотивами, викладеними в позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, при вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_7 заперечував проти задоволення позовних вимог, надавши суду письмові заперечення.

Представник служби у справах дітей Вінницької міської ради в судове засідання не зявився по невідомим суду причинам, про день, час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.08.1996 року, посвідченого Третьою Вінницькою державною нотаріальною конторою за реєстровим №2-3022 ОСОБА_1 належить квартира №22 по вул. 600-річчя, 54 в м. Вінниці. Право власності позивача на дану квартиру зареєстроване в КП ВООБТІ 04.09.1996 року за реєстровим №773 в книзі за №27 (а.с.7).

Згідно ч. 3 ст. 8 Конституції України її норми є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав безпосередньо на підставі норм Конституції України гарантується.

Поняття права власності визначено ст. 316 ЦК України, згідно якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а у відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до довідки МКП ЖЕК №7 від 12.06.2012 року №909 в квартирі № 22 в будинку №54 по вул. 600-річчя в м. Вінниці не зареєстрована власник квартири ОСОБА_1, зареєстровані її дочка ОСОБА_4, син ОСОБА_3, онук ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, онук ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, невістка ОСОБА_2

Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, а ч. 4 даної статті зазначає, що право приватної власності є непорушним, що також закріплено і в ч. 1 ст. 321 ЦК України, яка вказує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до переконання, що позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні власністю обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником зазначеної квартири, а реєстрація в ній відповідачів є порушенням прав позивача, яка змушена нести додаткові витрати на утримання житла та позбавлена можливості у повній мірі розпоряджатися своєю власністю.

При вирішенні даного спору суд зважає на положення ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", відповідно до якої зняття з реєстрації місця проживання здійснюється відповідним уповноваженим органом з реєстрації протягом семи днів на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Таким чином, задовольняючи позов про усунення позивачу перешкод в користуванні його майном, суд вважає, що відповідачів слід визнати такими, що втратили право на користування зазначеним жилим приміщенням.

Вищевикладене свідчить про те, що у випадку визнання відповідачів такими, що втратили право на користування квартирою, відповідний уповноважений орган з реєстрації вже має передбачений законом обов'язок зняти їх з реєстрації місця проживання.

Згідно ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та

житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Зважаючи на те, що позивачем не надано згоди органів опіки та піклування на визнання неповнолітніх дітей такими, що втратили право користування квартирою, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 8, 41 Конституції України, ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, 10, 60, 209, 212, 213, 215, 218, 223 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власністю, шляхом визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою № 22 в будинку № 54 по вул. 600-річчя в місті Вінниці.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: