Справа № 1312/2-847/11 Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Г.І.
Провадження № 22-ц/1390/2599/12 Доповідач в 2-й інстанції: Монастирецький Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Мацея М.М., Бакуса В.Я.,

секретаря Мариняк О.І.,

з участю представника ЛКП «№ 503»Німировської О.П., представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 21 грудня 2011 року у справі за позовом ЛКП № «503»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за утримання та обслуговування будинку, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЛКП «503»заборгованість за фактично надані послуги по утриманню та обслуговуванню житлового будинку АДРЕСА_1 в сумі 3131 (три тисячі сто тридцять одна) грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави державне мито в сумі 51 грн.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі зазначають, що рішення суду є незаконним, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважають, що суд помилково відкрив провадження у справі, оскільки позов є безпідставним. Крім того, наголошують, що судом не досліджено належність, допустимість, достовірність та достатність доказів. Суд не звернув уваги на те, що між сторонами відсутній договір про надання послуг. Твердження суду про те, що існують між позивачем і відповідачем усні правовідносини помилкові.

Просять рішення скасувати та залишити позовну заяву без розгляду.

Вислухавши суддю-доповідача, представника ЛКП «№ 503»Німировську О.П., представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач Львівське комунальне підприємство «№ 503» в липні 2010 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за утримання та обслуговування будинку, який в листопаді 2011 року уточнило та просило стягнути з відповідачки за період з 01.07.2007 року по 31.06.2010 року (момент звернення до суду) і по 31.10.2011 року (час слухання справи) 3131 грн. 59 коп.

На підтвердження своїх вимог позивачем надано розшифровку суми заборгованості відповідачки (а.с. 158-159).

Судом встановлено, що власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 1 Закону України Про житлово-комунальні послуги утримання будинків і прибудинкових територій є господарською діяльністю, спрямованою на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та (або) ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. ст. 7, 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»(далі - Закон) до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або группою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Статтями 20, 21 Закону визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, наймач (власник) квартири зобов`язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Згідно зі ст. 179 Житлового кодексу України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 13 постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 560 Про затвердження порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій витрати на технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання визначаються відповідно до укладених договорів між власником (балансоутримувачем) будинку або його уповноваженою особою та організацією, яка здійснює експлуатацію внутрішньобудинкових систем. Перелік робіт з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем тепло-, водопостачання та зливної каналізації визначається центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Згідно із ч. 1 ст. 10 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду, п. 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572, утримання приватизованих квартир (будинків) здійснюється за рахунок коштів її власників.

У відповідності до Правил утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, комунальні послуги, це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи в забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, установленому законодавством.

Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Посилання апелянтів на те, що між ОСОБА_1 та ЛКП «№ 503»не укладено договір про надання послуг, та на те, що відповідачці невідомо, які саме послуги надавались позивачем, не заслуговують на увагу, оскільки фактично комунальним підприємством надавалися відповідачці послуги з утримання будинку та прибудинкової території в обсязі, визначеному чинним законодавством, та від останньої ніяких скарг щодо надання відповідних послуг не надходило, що відповідачкою та її представником в судовому засіданні не спростовується.

Крім того, ЛКП «№ 503»пропонувало відповідачці укласти відповідний договір про надання послуг, однак ОСОБА_1 від укладення такого договору ухилялася.

Оскільки послуги позивачем надавалися, вони повинні бути оплачені відповідачем. Від послуг з утримання та ремонту житла ОСОБА_1 не відмовлялася.

Не заслуговують на увагу й посилання відповідачки на те, що вона у квартирі не проживає і жодними послугами не користується, оскільки згідно з п. 6 ч. 1 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та (або) членів його сімї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Однак, ОСОБА_1 у встановленому порядку не зверталась до позивача із заявами про свою тимчасову відсутність у зазначеній квартирі, про таке не надала суду належні докази.

Згідно зі свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи Львівського комунального підприємства «№ 503»16.05.2002 року, Статутом, статус ЛКП «№ 503» визначено як юридична особа, до сфери уравління якого входить комунальне підприємство, створене з метою утримання закріпленого за ним житлового фонду та прибудинкових територій в належному санітарно-технічному стані та інше, основними напрямками якого є: утримання та ремонт будинків (споруд) житлового та нежитлового фонду, які перебувають на балансі комунального підприємства та відностяться до комунальної власності Львівської міської ради, квартир, які є в приватній власності громадян, на підставі угод та ін. (а.с. 40, 42-52). Отже, ЛКП «№ 503» є управителем будинку.

Наведеним також спростовуються посилання представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про те, що ЛКП «№ 503»не вправі проводити роботи по ремонту, обслуговуванню будинків та прибудинкової території.

Зокрема, на підтвердження факту надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, ЛКП «№ 503»представило ряд письмових доказів, якими стверджується, що Підприємством мешканцям будинку, у тому числі й відповідачці, надаються послуги з обслуговування та ремонту будинку, внутрішньобудинкових інженерних мереж, здійснюється плата за електроенергію для освітлення місць загального користування, проводиться вивіз твердих побутових відходів тощо, що також підтверджується копіями договорів, укладених ЛКП «№ 503»із безпосередніми виконавцями таких послуг, а також актами виконаних робіт, робочим листком, книгою реєстрації заяв мешканців будинку на проведення того чи іншого ремонту, заміни інженерного обладнання, копіями оплачених рахунків, платіжних доручень, калькуляцією витрат на утримання будинку та прибудинкової території, тощо (а.с. 7-15, 30, 31, 53 146, 160, 165-168, 169, 170-173).

Дані письмові докази відповідачкою та її представником нічим не спростовані.

За таких обставин, задовольняючи позов, районний суд вірно виходив із того, що позивач надавав відповідачці послуги з утримання, ремонту будинку та прибудинкової території, однак остання за них не сплачувала.

Будь яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, апелянтами не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, подані сторонами докази та правильно визначив характер спірних правовідносин.

Рішення відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, ч. 1 п. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. 313, ч. 1 п. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 21 грудня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Монастирецький Д.І.

Судді: Бакус В.Я.

Мацей М.М.