Дата документу 09.04.2012 Справа № 2-3806/11
Номер провадження 2/814/626/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2012 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Шульженко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в обґрунтування якого вказав, що з 31.01.2010р. по 22.08.2010р. він працював позмінно охоронцем на підприємстві ТОВ «Транс-Лайн», розташованому за адресою м. Запоріжжя, вул. Зачиняєва, 164. Генеральним директором підприємства є ОСОБА_2 Позивач влаштувався на вказану роботу на запропонованих йому умовах без договору і оформлення. При прийомі на роботу перевірили паспорт, а трудову книжку відповідач забрав і утримував її весь час у себе.

В обовязки позивача входило охорона території, підігрів котла для опалення, відкривання і закривання воріт, годування собак. За домовленістю, ОСОБА_2 обіцяв виплачувати заробітну плату з розрахунку 70 грн. за зміну в зимовий час та 60 грн. в літній час. Заробітна плата виплачувалася не у повному обсязі, за 6 місяців були виплачено лише 1410 грн. Заборгованість становить 2390 грн.

Через невиплату заробітної плати позивач звільнився та влаштувався на іншу роботу. Трудову книжку відповідач повернув лише у січні 2011 року. Борг по заробітній платі обіцяв повернути до 01.03.2011р., однак обіцянку не виконав.

У звязку з цим позивач звернувся із заявою до прокуратури Ленінського району м. Запоріжжя, яка його заяву надіслала за належністю до Інспекції праці, яким було надано відповідь про відсутність трудових відносин з ОСОБА_2 Аналогічна відповідь була надана прокурором Хортицького району м. Запоріжжя з розясненням права на звернення до суду.

Тим, що ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі не погасив, він спричинив позивачу моральну шкоду, яку позивач оцінює в 20000 грн.

З наведених підстав позивач просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі з урахуванням інфляції у сумі 3218 грн., а також 20000 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, вказуючи, що між ним та відповідачем було укладено саме трудовий договір. Позивачу відомо, що ОСОБА_2 є директором підприємства ТОВ «Транс-Лайн», і позивач здійснював охорону території і майна підприємства. Порушуючи трудове законодавство, відповідач не виплатив йому заробітну плату. При цьому позивач пояснив, що на момент укладення договору погодився на запропонованих відповідачем умовах виконувати певну роботу без належного оформлення, оскільки тривалий час не міг працевлаштуватися взагалі. Заробітну плату ОСОБА_2 видавав при нагоді особисто, з власної кишені. Такі трудові відносини склалися не лише з ним, а й з іншими охоронцями.

Представник ОСОБА_2 проти позову заперечував, вказуючи, що ОСОБА_2 працює генеральним директором TOB «Транс-Лайн». Підприємство здійснює діяльність в сфері вантажних перевезень в межах України. На даний момент на підприємстві «Транс-Лайн» фактично працює чотири особи (два водії, бухгалтер, та директор). Всі робітники на підприємстві працюють офіційно, з ними оформлений трудовий договір, на всіх робітників існують накази (розпорядження) про прийняття їх на роботу, з нарахованою їм заробітної платні сплачуються всі податки та збори відповідно до положень Податкового кодексу України. Заборгованості по сплаті заробітної плати відсутня. Штатним розкладом підприємства жодного разу не передбачалась посада охоронця, так як зі специфіки господарської діяльності в відповідних кадрах наше підприємство ніколи не мало потреби.

Позивач ніколи не працював на TOB «Транс-Лайн», з ним не оформлювався трудовий договір, жодного наказу про його призначення/звільнення, а також платіжні відомості про нарахування йому заробітної платні не складалися, трудова книжка Позивача на підприємстві ніколи не знаходилась та відповідно не заповнювалась. Журнал прийому/здачі робочих змін охоронців не ведеться.

Таким чином, у TOB «Транс-лайн» з ОСОБА_3 були відсутні трудові відносини. ОСОБА_2 не є приватним підприємцем і не здійснює особисту підприємницьку діяльність, тому використовувати найману працю згідно з чинним законодавством не має права.

По суті позовних вимог, що розглядаються в даній справі була проведена прокурорська перевірка, яка не виявила та не підтвердила обставин існування факту трудових відносин позивача та відповідача.

З обставин, вказаних позивачем в позовній заяві, не вбачається також жодного доказу наявності протиправної дії та вини відповідача, яка могла спричинити моральну шкоду позивачу. Тому, з огляду на дані обставини, а також приймаючи до уваги, що позивач не достатньо обґрунтував факт завдання моральної шкоди і її розмірів, позовні вимоги в цій частині не обґрунтовані і не підлягають задоволенню.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків та дослідивши додані докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 21 Кодексу законів про працю України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі. Додержання письмової форми є обовязковим, зокрема, при укладенні трудового договору з фізичною особою. При укладенні трудового договору громадянин зобовязаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту, про стан здоровя та інші документи.

Таким чином, ст. 24 КЗпП України передбачає обовязкове додержання письмової форми трудового договору при укладенні його з фізичною особою.

Відповідно до ст. 10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В обґрунтування позову про стягнення заробітної плати з ОСОБА_2. позивач вказує, що з 31.01.2010р. по 22.08.2010р. він працював позмінно охоронцем на підприємстві ТОВ «Транс-Лайн», розташованому за адресою м. Запоріжжя, вул. Зачиняєва, 164. Генеральним директором підприємства є ОСОБА_2, який не виплатив позивачеві належну заробітну плату.

На підтвердження розміру заборгованості по заробітній платі позивач посилається на власні розрахунки, зроблені відповідно до умов усної домовленості між ним та відповідачем.

З питання порушення трудових прав ОСОБА_1 проводилися неодноразові перевірки на вказаному підприємстві.

З відповіді Територіальної державної інспекції праці у Запорізькій області від 13.05.2011р. №1144 вбачається, що проведеною Територіальною державною інспекцією праці у Запорізькій області перевіркою порушення трудових прав ОСОБА_1 керівництвом підприємства TOB «Транс-Лайн», встановлено, що документального підтвердження трудових відносин ОСОБА_1 з TOB «Транс Лайн» не встановлено, керівником підприємства ОСОБА_2 надані письмові пояснення від 01.05.2011 p., відповідно до яких, заявник ОСОБА_1 на підприємстві не працював, трудовий договір з ним не укладався, заробітна плата йому не нараховувалась та не виплачувалась, що підтверджується наданими табелями обліку робочого часу за січень-липень 2010 року, розрахунковими та платіжними відомостями за цей же період.

Відсутність трудових відносин з ОСОБА_1 і порушень трудового законодавства на TOB «Транс-Лайн» вбачається з акту перевірки №08-02-031/1038 від 29.07.2011р. Територіальної державної інспекції праці у Запорізькій області.

Згідно листа Прокуратури Хортицького району м. Запоріжжя №93-202-11 від 01.08.2011р. Спільною перевіркою Прокуратури Хортицького району м. Запоріжжя з фахівцем територіальної державної інспекції праці у Запорізькій області встановлено, що трудовий договір з ОСОБА_1 не укладався, на товаристві не обліковувався робочий час позивача, ще підтверджується табелями обліку робочого часу за відповідний період, заробітна плата не нараховувалась та не виплачувалась, Тому доводи з приводу наявності заборгованості перед з виплати заробітної плати під час проведення перевірки свого підтвердження не знайшли.

З матеріалів цих перевірок вбачається, що ОСОБА_2 працює генеральним директором TOB «Транс-Лайн». Підприємство здійснює діяльність в сфері вантажних перевезень в межах України. На даний момент на підприємстві «Транс-Лайн» фактично працює чотири особи (два водії, бухгалтер, та директор). Всі робітники на підприємстві працюють офіційно, з ними оформлений трудовий договір, на всіх робітників існують накази (розпорядження) про прийняття їх на роботу, з нарахованою їм заробітної платні сплачуються всі податки та збори відповідно до положень Податкового кодексу України. Заборгованість по сплаті заробітної плати відсутня. Штатним розкладом підприємства не передбачалась посада охоронця.

Позивач ніколи не працював на TOB «Транс-Лайн», з ним не оформлювався трудовий договір, жодного наказу про його призначення/звільнення, а також платіжні відомості про нарахування йому заробітної платні не складалися, трудова книжка позивача на підприємстві ніколи не знаходилась та відповідно не заповнювалась. Журнал прийому/здачі робочих змін охоронців на підприємстві не ведеться.

Згідно пояснень ОСОБА_2, що надавалися прокурору Хортицького району м. Запоріжжя, за адресою м. Запоріжжя, вул. Зачиняєва, 164, на яку вказує позивач, розташоване майно ОСОБА_2, а не підприємства.

В судовому засіданні позивачем було підтверджено, що з даним позовом він звертається не до зазначеного підприємства, а безпосередньо до ОСОБА_2 і просить стягнути заборгованість по заробітній платі з відповідача як з фізичної особи.

При цьому позивач в судовому засіданні стверджував, що трудовий договір між ним та ОСОБА_2 не укладався, позивач влаштувався на вказану роботу на запропонованих йому умовах без договору і оформлення.

Стаття 24-1 КЗпП України передбачає, що у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою, фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному Міністерством праці та соціальної політики України.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не є приватним підприємцем і не здійснює особисту підприємницьку діяльність, тому використовувати найману працю згідно з чинним законодавством не має права.

В обґрунтування вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1 надав суду фотокопії аркушів «Журналу Охорони за 1207-1208 роки», які містять записи прізвища позивача про прийняття/здачу зміни. Також для підтвердження позовних вимог про існування заборгованості по заробітній платі позивач посилався на пояснення свідків, однак їх пояснення не стосувалися предмету доказування у даній справі.

Не зважаючи на розяснення позивачеві його процесуальних прав, передбачених ст. 31 ЦПК України, з вимогою про встановлення факту перебування у трудових правовідносинах позивач не звертався.

За таких обставин, враховуючи відсутність оформлення трудових відносин між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у встановленому ст.ст.24, 24-1 КЗпП України порядку, підстави для задоволення позову про стягнення заборгованості по заробітній платі відсутні.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог про стягнення заробітної плати, вимоги про стягнення інфляційних витрат та моральної шкоди задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10-11, 57-60, 61, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати та моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Турбіна