Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.03.2012 Справа №2-9090/11
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Дзюбановського Ю.І.

при секретарі судового засідання: Бєлоусовій К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС»Тернопільська філія м. Тернополя, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, надалі позтвач, звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, третя особи ОСОБА_3, Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», по стягнення матеріальної шкоди в сумі 11885 грн. та моральної шкоди в розмірі 75000 грн.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримують, в їх обгрунтування зазначають, що ОСОБА_1 є потерпілою в наслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини ОСОБА_3, який працював водієм автобуса марки «Богдан А 092 02»і перебував з ОСОБА_2 в трудових відносинах. Дорожньо-транспортна пригода сталася під час виконання ОСОБА_3 трудових обовязків, а тому відповідач як роботодавець повинна відшкодувати матеріальну шкоду. Також зазначають, що ОСОБА_1 в результаті ДТП отримала відкриту черепну-мозкову травму у вигляді переломів кісток склепіння та основи черепа, забій головного мозку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення, на лікування яких були витраченні значні кошти, становить суму позову. Через здійсненні ушкодження здоровя були порушенні нормальні життєві звязки, чим спричинена моральна шкода.

Відповідач та її представники позовні вимоги не визнають, мотивуючи тим, що матеріалами справи не підтверджено факту понесення матеріальних витрат на суму позову, із фіскальних чеків не вбачається, які саме лікарські препарати і для яких цілей вони куплялися. Зазначають, що як матеріальна, так і моральна шкода повинна стягуватися із страхової компанії, оскільки у ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди був чинний поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а із самого заподіювача лише різниця між розміром шкоди та відшкодованою сумою зі сторони страховика. Також, звертають увагу і на ту обставину, що пригода сталася із вини самої потерпілої, яка ігноруючи Правила дорожнього руху переходила проїжджу частину дороги на заборонений сигнал світлофора, а тому слід при вирішенні розміру шкоди слід врахувати зазначені обставини.

ОСОБА_3 в судові засідання не зявлявся.

Представник ПАТ «Страхова Група «ТАС»в судове засідання, 26.03.2012р., не зявився, в попередньому засіданні пояснив, що потерпіла ОСОБА_1 із заявою про виплату страхового відшкодування не зверталася, вона може звернутися безпосередньо до суду для захисту свого прав та інтересу. В разі звернення та представлення всіх необхідних документів Страхова компанія відшкодувала б матеріальна та моральну шкоду в межах встановленого ліміту.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 28.10.2011р. при розгляді кримінальної справи стосовно ОСОБА_3 по обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України встановлено, що ОСОБА_3 02.09.2010р. близько 12 год. 20 хв. керував технічно справним автобусом «Богдан А09202», р/н НОМЕР_1, в м. Тернополі рухався дорогою проспекту ОСОБА_4 від центру міста в напрямку до Збаразького кільця. На дорозі, яка має по дві смуги для руху в кожному напрямку ОСОБА_3 в порушення вимог п. 11.5 Правил дорожнього руху рухався лівою смугою, в цей час з тротуару на проїзну частину дороги вийшла ОСОБА_1, яка переходила дорогу спокійною ходьбою справа на ліво відносно руху автобуса на заборонений червоний сигнал світлофора. Маючи обєктивну можливість своєчасно виявити пішохода, яка не дивлячись в сторону руху автобусу вийшла на пішохідний перехід та наближається до смуги руху автобуса. ОСОБА_3 відповідно до п. 12.3 Правил дорожнього руху своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості руху автобуса, аж до його повної зупинки та здійснив наїзд на ОСОБА_1 передньою правою частиною керованого транспортного засобу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 отримала відкриту черепно-мозкову травму у вигляді переломів кісток склепіння та основи черепа, забою головного мозку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення. Порушення водієм автобусу ОСОБА_3 вимог п. 1.5 ч. 1, 1.7, 2.3 (б), 2., 11.5 та 12.3 Правил дорожнього руху перебуває у прямому причинному звязку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричинення ОСОБА_1 тяжких тілесних ушкоджень.

Як вбачається із виписки з історії хвороби №02/08606, наданої КЗ ТОР «Тернопільська університетська лікарня», ОСОБА_1 була збита автобусом і з місця пригоди доставлена МШД в приймальне відділення КЗ ТОР «Тернопільська університетська лікарня»02.09.2010р., госпіталізована в нейрохірургічне відділення. При поступленні скарги не висловлює, контакт утруднений через стан свідомості. У виписці зазначений діагноз: відкрита черепно-мозкова травма. Забій головного мозку середнього ступеня важкості з вогнищами геморагічної контузії лобної долі зліва та скронево-потиличної долі справа. Перелом основи черепа. Забійна рана тімені зліва. Кровотеча з лівого вуха, що зупинилася. Змішана посттравматична та судинна деменція. Церебральний атеросклероз. Сірчана пробка правого вуха. Нейросенсорна приглухуватість. ІХС. Кардіосклероз в поєднанні з метаболічною кардіомаопатією. Синусова брадикардія, суправентрикулярна екстрасистологія. СН 2Аст. Ожиріння 3ст. На момент виписки хвору продовжують турбувати періодичне головокружіння та періодичний помірний головний біль, ран зажила, шви знято ознак запалення не виявлено, хвора активізована до ходіння з сторонньою допомогою. Виписана 14.10.2010р. із відповідними рекомендаціями щодо лікування.

Із витягу з амбулаторної карти №792, наданої Поліклінікою лікарні СМЗ УМВС вбачається, що хвора ОСОБА_1 з 02.09.210р. по 14.10.2010р. знаходилася на стацлікуванні у нейрохірургічному відділення КЗ ТОР «Тернопільської університетської лікарні»з діагнозом відкрита черепно-мозкова травма. Забій головного мозку середнього ступеня важкості з вогнищами геморагічної контузії лобної долі зліва та скронево-потиличної долі справа. Перелом основи черепа. Забійна рана тімені зліва. Кровотеча з лівого вуха, що зупинилася. Змішана посттравматична та судинна деменція. Церебральний атеросклероз. З 02.03.2011р. по 18.03.2011р. знаходилася на стацлікуванні у неврологічному відділення Тернопільської обласної комунальної клінічної лікарні психоневрологічної лікарні з діагнозом; змішана (після травматична-ВЧМТ 09.10р. та дисциркуляційна) енцефалопатія з наявністю помірного амістатичного синдрому, судомного синдрому, розладів особистості та поведінки у вигляді вираженого зниження інтелектуально-мнестичних функцій, синдром емоційно-вольової нестійкості, проявів психомоторного збудження, змін на КТ-графії. Після виписки із неврологічного відділення ТОККПНЛ знаходиться на амбулаторному лікуванні з приводу д-з: змішана (після травматична-ВЧМТ 09.10р. та дисциркуляційна) енцефалопатія з наявністю помірного амістатичного синдрому, легкого парезу лівої руки, психоорганчних порушень з інтелектуально-мнестичними розладами. Зазначено отримане хворою медикаментозне лікування.

Актом судово-медичного дослідження №121, який проведений Тернопільським обласним бюро судово-медичних експертиз при розгляді кримінальної справи встановлено, що у наступний період лікування ОСОБА_1 було діагностовано відкрито черепно-мозкову травму у вигляді переломові кісток склепіння та основи черепа, забою головного мозку, що підтверджується наведеними в медичній картці №02/086606 даними її клінічних та інструментальних (компютерній томографії) обстежень, вивченням наданих результатів компютерної томографії голови. Заподіяні ушкодження здоровя належать до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

Також судом встановлено, що згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №3495859, терміном дії від 02.03.2010р. до 01.03.2011р. транспортний засіб «Богдан А092 02»був застрахований страхувальником ОСОБА_2 за типом договору №1.

15 листопада 2006 року між ОСОБА_2 та працівником ОСОБА_3 був укладений трудовий договір №4129, який зобовязаний був виконувати роботу шофера.

Тобто, матеріалами справи підтверджено і не заперечується відповідачем, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_3 перебував із ОСОБА_2 в трудових відносинах.

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 1727 цього Кодексу передбачає, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудовий (службових) обовязків.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про правомірність звернення позивача з позовними вимогами до відповідача ОСОБА_2, як роботодавця, і яка повинна нести відповідальність за спричинену її працівником при виконанні ним трудових обовязків матеріальної та моральної шкоди потерпілій ОСОБА_1

Згідно долученого позивачем розрахунку матеріальної шкоди, потерпіла просить стягнути 11885 грн. понесених витрат на лікування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Дані матеріальні витрати підлягають до задоволення, оскільки в підтвердження понесених витрат долучено до матеріалів справи фіскальні чеки на купівлю медикаментів та ліків, датою придбання з 02.09.2010р. по 18.12.2011р., призначених для лікування по виписаних рекомендаціях, зазначених у виписці №1795 з медичної картки стаціонарного хворого Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні, витязі з амбулаторної карти №792 Поліклініки лікарні СМЗ УМВС, у виписці з історії хвороби №02/08606 КЗ ТОР «Тернопільська університетська лікарня», висновками консультанта невропатолога від 18.02.2011р., 26.01.2011р. та згідно записів медичної картки хворої ОСОБА_1

Твердження відповідача та її представників про те, що позивачем не підтверджено та не обґрунтовано понесення матеріальних витрат на придбання ліків саме на ушкодження здоровя в результаті дорожньо-транспортної пригоди, існування хвороб у ОСОБА_1, на лікування яких куплялися ліки до настання пригоди судом до уваги не беруться, оскільки матеріалами справи, зокрема, представленою копією медичної картки хворої ОСОБА_1 спростовується протилежне.

Разом з тим, позивач просить стягнути із відповідача 75000 грн. моральної шкоди.

У відповідності до положень статей 16, 23 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Частина 2 даної статті вказує, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини, зокрема фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженнями здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Стаття 1187 Цивільного кодексу України надає визначення, що джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

За правилами ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Постановою Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»надано визначення моральної шкоди, під якою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та з чого він при цьому виходить.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), врахування стану здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого відшкодування такої шкоди, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Позивач в підтвердження понесення моральної шкоди зазначає, що в звязку з травмою були порушенні нормальні життєві звязки, в результаті дорожньо-транспортної пригоди вона позбавлена можливості здійснювати звички та бажання, через те, що прикута до ліжка, постійно потребує сторонньої допомоги. Після понесених травм виникають труднощі із здоровям, слабкістю, втомою, не може повноцінно вести спосіб життя через постійні фізичні страждання, фізичну біль. Понесенні травми обтяжують не тільки її, а й рідних, які постійно змушенні здійснювати догляд за лежачою та витрачати кошти на лікування.

При зменшенні розміру заявленої позивачем та присудження до стягнення 50000 грн. моральної шкоди суд виходить із принципу розумності і справедливості, порушення ОСОБА_1 життєвих звязків, умов проживання та життєдіяльності через неможливість повноцінно продовжувати активне життя, не відшкодування повних витрат потерпілій, що змусило останню звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів, перебування тривалий час на лікуванні, ступінь завданих тілесних ушкоджень джерелом підвищеної небезпеки, які відносяться до тяжких за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, приймаючи до уваги факт погіршення здоровя, перебування позивача у лежачому стані, що потребує стороннього догляду, а також ту обставину, що дорожньо-транспортна пригода сталася, зокрема, при переході ОСОБА_1 проїзної частини на заборонений сигнал світлофора, а порушення ж водієм автобуса Правил дорожнього руху перебуває у прямому причинному звязку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричинення ОСОБА_1 тяжких тілесних ушкоджень.

Разом з тим, посилання відповідача та її представників щодо відшкодування матеріальної, моральної шкоди страховою компанією та необхідність предявлення до компанії позову суд зазначає, що нормами цивільного законодавства передбачено можливість та право потерпілої особи на звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів, а відповідач в свою чергу не позбавлений права звернутися до страхової компанії в межах встановленого ліміту в порядку регресу та до винної особи.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню із відповідача в доход Державного бюджету.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 16, 1166, 1167, 1172, 1187, 1193 ЦК України, ст.ст. 60, 88, 212, 218, 223, 294 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 11885 грн. матеріальної шкоди та 50000 грн. моральної шкоди.

3. Стягнути із ОСОБА_2 в користь Державного бюджету 321,90 грн. судового збору.

4. В іншій частині позовних вимог в задоволенні відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_5