АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа №22-ц/2690/1167/2012 головуючий у 1-й інстанції: Оксюта Т.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Шахової О.В., Поливач Л.Д.

при секретарі: Кононенко В.А.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 травня 2011 року,

встановила:

У лютому 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 22 вересня 2010 року з вини відповідача було залито його квартиру АДРЕСА_1. Внаслідок залиття квартира потребує ремонту, вартість якого складає 22979 грн. Добровільно відшкодувати ці кошти відповідач відмовляється. Діямиостаннього позивачу заподіяно і моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав в зв'язку із пошкодженням майна.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 22979 грн. та моральну шкоду в розмірі 8000 грн.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 16 травня 2011 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1матеріальну шкоду в сумі 22979 грн. та моральну шкоду в сумі 1000 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в сумі 229 грн. 79 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 5 липня 2011 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 травня 2011 року.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Апелянт зазначає, що оскаржуване рішення ухвалене без його участі у зв'язку з чим порушено принцип змагальності та рівності сторін; суд дійшов помилкового висновку про стягнення з нього всієї суми матеріальної шкоди, оскільки він є лише співвласником Ѕ частини цієї квартири, іншим співвласником Ѕ частини квартири є ОСОБА_3; в акт обстеження не відповідає вимогам «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій»; розмір коштів на відшкодування моральної шкоди не обґрунтований.

Представник ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Представник ОСОБА_1 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав, що спір судом вирішений правильно.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладенообов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Судом установлено, що факт залиття квартири АДРЕСА_1, яка належить позивачу, 22 вересня 2010 року мав місце.

Актом обстеження, складеного комісією ОСББ «Замок Лева» встановлено, що причиною залиття вказаної квартири стало негерметичне з'єднання душової кабіни і стіни ванної кімнати, при неуважній, безвідповідальній експлуатації душа мешканцями квартири № 61, вода стікала по стелі ванної кімнати до квартири позивача.

Відповідно до локального кошторису № 2-1-1 складеного ДП «ОЙЛ ЕКСПОРТЕР ЛІМІТЕД», вартість ремонтно-відновлювальних робіт у квартирі позивача становить 22 979 грн.

Оскільки відповідачем не спростовано презумпцію вини заподіювача шкоди, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у позивача права на відшкодування, завданої йому матеріальної та моральної шкоди.

Посилання апелянта на порушення судом першої інстанції принципу належності та допустимості доказів, є безпідставними оскільки судом встановлювалися обставини, на підставідоказів, які містять інформацію щодо предмета доказування та одержані в порядку, встановленому законом.

Одним із таких доказів є кошторис ремонтних робіт.

Доказів на спростування викладених в ньому розрахунків відповідачем не подано.

Колегія суддів вважає, що розмір коштів на відшкодування моральної шкоди визначений правильно, виходячи з обставин її заподіяння, характеру і ступеню страждань позивача.

Разом з тим, ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_4 в повному обсязі матеріальної шкоди, суд першої інстанції не перевірив, хто є власником квартири АДРЕСА_2.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 16 листопада 2005 року співвласниками в рівних частках квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Отже, ОСОБА_2 є лише співвласником 1/2 частини вказаної квартири.

Таким чином, з урахуванням положень ч. 1 ст. 360 ЦК України, на відповідача міг бути покладений обов'язок по відшкодуванню матеріальної шкоди лише в межах його частки у спільній частковій власності.

За таких обставин колегія суддів вважає необхідним заочне рішення суду першої інстанції змінити, зменшити розмір матеріальної шкоди, яка стягнута з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з 22 979 грн. до 11 489 грн. 50 коп., суми судового збору з 229 грн. 79 коп. до 123 грн. 36 коп. (114 грн. 86 грн. за вимогами майнового характеру + 8 грн. 50 коп. за вимогами немайнового характеру).

Ураховуючи викладене, апеляційна скарга задовольняється частково.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 травня 2011 року

змінити, зменшити розмір матеріальної шкоди, яка стягнута з ОСОБА_2 на

користь ОСОБА_1 з 22 979 грн. до 11 489 грн. 50 коп., суми судового

збору з 229 грн. 79 коп. до 123 грн. 36 коп.

В іншій частині заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 травня

2011 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене

в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання

до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: О.В. Шахова

Л.Д. Поливач