Справа № 1312/2352/12 Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Г.І.
Провадження № 22-ц/1390/7511/12 Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого- Бермеса І.В.

суддів: Тропак О.В., Мусіної Т.Г.

при секретарі: Проворній Н.І.

з участю ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_8-ОСОБА_7 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15 жовтня 2012 року у справі за позовом Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_8, третіх осіб Виконавчого комітету Львівської міської ради, ЛКП " 500", ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_6 про зобов'язання використання квартири, як житло, самостійні вимоги третіх осіб ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_6 до ОСОБА_8, третіх осіб Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, виконавчого комітету Львівської міської ради, ЛКП " 500" про зобов'язання використання квартири як житло,-

встановила:

Оскаржуваним рішенням позови задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_8 використовувати квартиру АДРЕСА_1 за призначенням, як житлове приміщення.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 107 грн. 30 коп. судового збору.

Дане рішення оскаржив представник відповідача - ОСОБА_7.

В апеляційній скарзі покликається на те, що не враховано, що відповідно до позовних вимог позивача та третіх осіб, які підтримані іншими учасниками процесу (виконавчим комітетом Львівської міської ради, ЛКП " 500"), щодо відповідача вони просили зобов'язати його "...усунути перешкоди у здійсненні ними права використання власними квартирами... шляхом припинення використання квартир №1... для здійснення торгівлі товарами ритуальної атрибутики".

Згідно з положеннями резолютивної частини рішення, вимоги щодо усунення перешкод та припинення використання квартири для здійснення торгівлі товарами ритуального призначення, відсутні, хоча позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

Не враховано, що встановлення порядку використання власниками будівель чи квартир таких на власний розсуд відповідно до вимог цивільного, житлового та господарського законодавства, а здійснення дозвільних чи контрольних функцій не віднесено до компетенції органів місцевого самоврядування відповідно до вищезазначених положень про виконавчі органи місцевого самоврядування.

Також не враховано, що положеннями ст.6 Житлового кодексу України визначено, що жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється.

Законодавцем чітко визначаються поняття "потреба промислового характеру" і з даного визначення вбачається, що заняття торгівлею товарами народного споживання (термінологія збережена) не віднесена до категорії "потреби промислового характеру".

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні заявлених вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги, заперечення інших учасників процесу, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що Личаківська районна адміністрація звернулась з позовом до відповідачки, та просила зобов'язати ОСОБА_8 використовувати квартиру АДРЕСА_1, як житло.

Треті особи ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_6 звернулися до суду з самостійним вимогами, та просили зобов"язати ОСОБА_8 використовувати квартиру АДРЕСА_1, як житло.

Позивачі посилались на те, що наказом Департаменту житлового господарства та інфраструктури від 19.10.2007 року №612 відповідачці ОСОБА_8 надано дозвіл на використання квартири АДРЕСА_1 в нежитлових цілях. 26.12.2008року розпорядженням Личаківської районної адміністрації надано дозвіл на реконструкцію вказаної квартири під магазин-салон з обмеженнями у п.2 щодо заборони влаштовування в приміщенні магазину ритуальної атрибутики. Відповідно до рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №1072 від 23.12.11 року, враховуючи звернення мешканців будинку, п.1.10 наказу №612 від 19.10.2007 року Департаменту житлового господарства та інфраструктури про дозвіл на використання квартири АДРЕСА_1 в нежитлових цілях скасовано. Не дивлячись на це відповідачка продовжує торгівлю ритуальною, похоронною атрибутикою, використовуючи квартиру не за призначенням.

Задовольняючи позов, суд посилався на те, що Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, а саме п.7 передбачено, що власник квартири зобов'язаний використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечити збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання.

Встановлено, що рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №1072 від 23.12.11року, п.1.10 наказу №612 від 19.10.2007 року Департаменту житлового господарства та інфраструктури про дозвіл на використання квартири АДРЕСА_1 в нежитлових цілях скасовано. Відповідач це рішення не оскаржив.

В судовому засіданні судової колегії сторони підтвердили, що квартира має статус житла.

Суд вірно не прийняв до уваги посилання представника відповідача на те, що Личаківська районна адміністрація не наділена повноваженнями для звернення з таким позовом, вказавши, що відповідно до Положення про Личаківську районну адміністрацію затвердженого рішенням №118 від 27.02.2009 року виконавчого комітету Львівської міської ради, яке діяло на момент подання позову районна адміністрація управляє підпорядкованими комунальними підприємствами житлового фонду та забезпечує утримання ними та належну експлуатацію житлового фонду.

Тому суд прийшов до висновку, що покликання представника відповідача на те, що Личаківська районна адміністрація не може втручатись у ведення підприємницької торгівельної діяльності та давати дозвіл на її здійснення, вказувати як саме власник має право використовувати приміщення, не ґрунтується на вимогах закону, а тому дії Львівської міської ради та Личаківської районної адміністрації є правомірними.

При цьому суд вірно вирішив спір в межах заявлених позовних вимог, т.я. вбачається з журналу судового засідання від 15 жовтня 2012 року позивачі зменшили свої позовні вимоги та просили тільки зобов'язати відповідача використовувати квартиру за призначенням, як житлове приміщення (а.с.145,147). Позовні вимоги "про заборону здійснювати торгівлю товарами ритуальної атрибутики" не були предметом позовів.

Тому покликання апелянта на те, що судом не дано належної оцінки позовним вимогам про заборону здійснювати торгівлю товарами ритуальної атрибутики є безпідставними.

Отже, висновки суду відповідають обставинам справи, суд правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстав для скасування його рішення немає.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду, такі не ґрунтуються на законі спростовуються вищенаведеним.

Керуючись ч.1 п. 1 ст.307, ст. 308, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_8-ОСОБА_7 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15 жовтня 2012 року відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15 жовтня 2012 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Тропак О.В.

Мусіна Т.Г.