Справа №2-879/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2012 року м. Житомир

місто Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Полонця С.М.

за участю секретарів с/з ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ квартири, що є об»єктом права спільної сумісної власності та зобов»язання припинити дії щодо перешкоджання у користуванні квартирою,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась з позовом до суду, в якому просить визнати квартиру №36, яка розташована за адресою: м. Житомир, вул. Хлібна, 34, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4, визнати за позивачем право власності на Ѕ частину вказаної квартири та зобов»язати відповідача припинити дії щодо перешкоджання позивачу у користуванні квартирою. При цьому посилається на те, що спірна квартира була придбана під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, а тому є їх спільною сумісною власністю. Відповідач незаконно позбавляє позивача та неповнолітнього сина користуватися цією квартирою.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з тих самих підстав, що вказані в позовній заяві та просили його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову.

Заслухавши позивача та представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши їх в сукупності, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 уклали шлюб 28.08.1993р., зареєстрований Ємільчінським райвідділом ЗАГС Житомирської області, актовий запис №40. Від шлюбу у сторін 23.03.1994р. народився син ОСОБА_5.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 30.06.1999р. ОСОБА_4 купив квартиру АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстровано у встановленому законом порядку.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 24.12.2010р. шлюб між сторонами було розірвано, неповнолітнього сина ОСОБА_5 залишено на виховання при матері.

Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначається за правилами ст.70 СК України.

Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбними договором.

За таких обставин, позовні вимоги в частині визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя та визнання за позивачем права власності на Ѕ частину вказаної квартири, підлягають до задоволення, оскільки квартира придбана під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, позивач відповідно до положень ст.ст. 60, 70 СК України є співвласником спірної квартири і має право на Ѕ її частини.

Позовні вимоги про зобов»язання відповідача припинити дії щодо перешкоджання позивачу у користуванні спірною квартирою, не підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як встановлено у судовому засіданні та визнано позивачем, ОСОБА_3 проживає у спірній квартирі разом з неповнолітнім сином. Відповідач у цій квартирі не проживає, а тому доводи позивача, що відповідач змінив замки та не пускає її та сина до квартири, не відповідають дійсності. Крім того, з позовних вимог не вбачається, які саме дії відповідача просить зобов»язати припинити позивач та у чому саме полягають перешкоди у користуванні позивачем спірною квартирою.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 292, 294 ЦПК України, ст.391 ЦК України, ст.ст. 60, 70 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: