справа№2014/2-1293/11
пр.№2/2014/234/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2012 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді Шахової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Заводовського П.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Зміїв цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Центренергов особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції (надалі Зміївська ТЕС) до ОСОБА_1, третя особа Контрольно-ревізійний відділ в Зміївському районі Харківської області про стягнення зайво нарахованої та виплаченої доплати до заробітної плати,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення зайво нарахованої та виплаченої доплати до заробітної плати, мотивуючи вимоги тим, що ревізією Контрольно-ревізійного відділу в Зміївському районі Харківської області виявлено, що за період з 01.01.2010 р. по 01.01.2011 р. на Зміївській ТЕС встановлювались доплати за розширення зони обслуговування та збільшення обсягу робіт при повній зайнятості посад та за відсутності вакантних посад за штатним розписом, в тому числі і відповідачці, яка працює на посаді медичною сестрою вищої категорії здравпункту Зміївської ТЕС, за період з 1 березня 2010 року по 31 грудня 2010 року включно, надлишково нараховані та сплачені кошти як доплата за збільшений об`єм робіт в сумі 1800,33 грн., які вона добровільно не повернула. Посилаючись на ст.ст. 625,1213 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідачки вказану суму та судові витрати.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідачка позов не визнала і пояснила, що заробітна плата була їй нарахована та виплачена за відпрацьований час, підстав для повернення заробітної плати немає. В задоволенні позову просила відмовити.

Представники Контрольно-ревізійного відділу в Зміївському районі Харківської області позов просили задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 суму збитків.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини по справі, перевіривши їх доказами та надавши доказам правову оцінку, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює на посаді медичної сестри вищої категорії здравпункту Зміївської ТЕС.

З довідки Контрольно-ревізійного відділу в м. Зміїв Харківської області при проведенні ревізії фінансово-господарської діяльності Зміївської теплової електричної станції ПАТ Центренерго вбачається, що вибірковою ревізією дотримання законодавства при встановленні працівникам доплат і надбавок до посадових окладів за період з 01.01.2010 року по 01.01.2011 року було встановлено, що працівникам протягом певного періоду (з

-2-

січня-квітня, серпня до кінця року) згідно наказів по Товариству встановлювались доплати за розширення зони обслуговування збільшення обсягу робіт при повній зайнятості посад та за відсутності вакантних посад за штатним розписом. Дане порушення призвело до матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 28459 грн.26 коп.

Наказом від 01.04.2010 року №63-к ОСОБА_1, медичній сестрі вищої категорії здравпункту, з 1 березня 2010 року по 31 грудня 2010 року призведено доплату у розмірі 10% від окладу за розширену зону (предрейсовий контроль в КЦ-2). /а.с.5/

Відповідно до розрахунку суми зайвого нарахування надбавки за розширений обсяг виконаних робіт ОСОБА_1 було зайво нараховано та виплачено 1800,33 грн (а.с.3)

Встановивши обставини по справі та визначивши, що між сторонами виник спір про повернення зайво нарахованої та виплаченої надбавки до заробітної плати, суд надає правову оцінку доказам, керуючись наступним.

Згідно до ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобовязана повернути це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуто, згодом відпала.

Статтею 1215 Цивільного кодексу України передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до них, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування , якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 29 грудня 1992 року Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівникамивизначено, що суд у кожному випадку зобовязаний вжити заходів до всебічного, повного й обєктивного зясування обставин справи, від яких залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема зясувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обовязки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

Позивач в своєму позові ставить питання саме про відшкодування відповідачем ОСОБА_1 завданих підприємству збитків у вигляді зайво нарахованої та виплаченої суми заробітної плати, але жодних доказів, які б свідчили про те, що саме неправомірними діями відповідача така шкода була завдана, в чому такі дії виявилися та чи належать до відповідача, як працівника, певні функції чи обовязки невиконання яких спричинили зазначені наслідки, наявності вини працівника позивачем, на виконання ст. 60 ЦПК України, не надано.

З довідки ревізії вбачається, що за результатами перевірки Контрольно-ревізійного відділу в м. Зміїв Харківської області дійшов висновку про те, що переплата заробітної плати відповідачу відбулася у звязку із помилкою у застосуванні закону, будь-яких відомостей, які б свідчили про наявність рахункової помилки при нарахуванні працівникам надбавки в акті не зазначено. Жодного доказу наявності таких обставин позивачем не надано. Провина відповідача у отриманні ним зайво виплаченої суми відсутня.

Посилання позивача на ст.ст.625, 1213 Цивільного кодексу України суд не приймає до уваги, оскільки ці правові норми не підлягають застосуванню до правовідносин, що склались між сторонами по справі.

З урахуванням викладеного, суд не знаходить підстав для задоволення позову.

-3-

Згідно до ст. 88 ЦПК України при відмові в задоволенні позову судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,10,11,60,61,88,212-215 ЦПК України, Пленумом Верховного Суду України №14 від 29 грудня 1992 року Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівникамисуд-

ВИРІШИВ:

У задоволені позову Публічного акціонерного товариства Центренергов особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції до ОСОБА_1, третя особа Контрольно-ревізійний відділ в Зміївському районі Харківської області про стягнення зайво нарахованої та виплаченої доплати до заробітної плати відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: