Справа № 1411/2545/12
Провадження № 2/1411/959/12
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2012 року

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Саукової А.А.,

при секретарі Федоровській Л.А., Капінус Є.В.

позивача ОСОБА_1, представника позивача адвоката ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на виконання ремонтно-будівельних робіт та матеріалів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому зазначив, що разом із дружиною та своїми батьками домовились з відповідачкою, яка є його бабусею, про те, що він з дружиною проживатиме у її житловому будинку, а вона перейде жити у літню кухню. Також домовились про те, що він буде робити в будинку ремонт та далі проживатиме в ньому, оскільки його батько єдиний спадкоємець, а позивач його син.

В серпні 2011 року Жовтневим районним судом Миколаївської області, за позовом відповідачки, прийнято рішення про їх виселення. Однак, за період з грудня 2007 року до осені 2011 року ними виконані ремонтні роботи, вартість яких на даний час складає 38 772 грн., тому просить стягнути з відповідачки зазначену суму.

Позивач ОСОБА_1 В судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити та пояснив, що за домовленістю з відповідачкою після одруження став проживати в її будинку разом з дружиною. Бабуся не заперечувала проти проведення ремонту в будинку, сама перейшла жити до літньої кухні. Ремонт робили для себе, в тій частині будинку, яку займали разом з дружиною. На підтвердження витрат надано чеки на придбання будівельних матеріалів та висновок будівельно-технічного дослідження матеріальних витрат на ремонт. Раніше з позовом про стягнення коштів на ремонт не звертався, оскільки розраховував і надалі проживати в будинку.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні просив позов задовольнити, вважаючи, що факт витрат на ремонт значних коштів свідчить про те, що позивач вселявся до будинку для постійного проживання і не може вважатись тимчасовим мешканцем, оскільки термін проживання відповідачкою визначений не був. Крім того, зазначав, що проведення ремонтних робіт було зумовлено аварійним станом будинку, про проведення ремонтних робіт відповідачка знала і звернулась до суду про виселення вже після проведення ремонту, але після рішення суду добровільно написала заяву до ДВС про відмову від проведення примусового виселення, внаслідок чого винесена постанова про закриття виконавчого провадження.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечувала та пояснила, що позивач ОСОБА_1 її онук. Після одруження він з дружиною стали проживати у неї в будинку і почали ремонт. Згоди на проведення ремонту вона не давала. Спочатку проживала в хаті разом з онуком і його дружиною, але згодом, через конфлікти та неповажливе ставлення до неї, перейшла жити до літньої кухні. Про дозвіл на проведення ремонту її ніхто не питав, робили все, як вважали за потрібне. Вона заперечувала, але ніхто її не слухав. Вона не могла користуватись будинком, у звязку з чим і звернулась до суду з позовом про виселення онука з дружиною.

Представник відповідача ОСОБА_5 проти позову заперечувала та зазначила, що тимчасовість проживання позивача було встановлено рішенням Жовтневого районного суду від 24 жовтня 2011 року. Позивач почав робити ремонт, розраховуючи, що його батько є спадкоємцем відповідачки. Дозволу ОСОБА_3 на проведення ремонту ніхто не питав, будинок був придатний для проживання. Позивач не мав право проводити в будинку будь-які роботи, оскільки проживав там тимчасово, не являвся добросовісним набувачем і тому права на відшкодування вартості ремонту не має. Крім того, під час проведення ремонту використовувалась частина будівельних матеріалів, які належали відповідачці ( пісок, цегла).

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що позивач її син. В 2007 році, коли він одружився, вони зі сватами оглянули будинок та почали робити там ремонт, діти допомагали. В 2009 році син з дружиною перейшли жити до будинку та продовжували робити ремонт в тій частині будинку, яку вони займали. Відповідачка проживала окремо. Обсяг проведених робіт та їх вартість з відповідачкою не узгоджували. Проводили ті роботи, які вважали за необхідне. Про повернення грошей з відповідачкою розмови не було, бо знали, що в неї нема коштів.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що є дружиною позивача. Після одруження відповідачка дозволила їм проживати у себе. За час проживання ними проведено ремонтні роботи. Про проведення ремонту усно було погоджено з відповідачкою.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що позивач ОСОБА_1 його син, відповідачка ОСОБА_3 його мати. З дозволу матері його син після одруження став проживати в її будинку, а вона перейшла жити до літньої кухні. Оскільки будинок був старий, почали робити ремонт. Дозволу на проведення ремонту відповідачка не давала, але бачила, що робився ремонт і не заперечувала. Чи обговорювались з нею обсяг, вартість та якість робіт, не знає. Робили ремонт і всередині, і ззовні, але лише в тій частині будинку, де проживав позивач з дружиною. Кімнати, де проживала відповідачка, не ремонтували.

Заслухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, будинок за адресою: Миколаївська область, Жовтневий район, с. Пересадівка, вул. Шевченко, 110, належить позивачці ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 01 квітня 1989 року.

Позивач ОСОБА_1 після одруження, з 2009року став проживати з дружиною в будинку відповідачки ОСОБА_3, з усного дозволу останньої.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 24 жовтня 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_7 визнані тимчасовими мешканцями та виселені з зазначеного будинку без надання їм іншого житлового приміщення. Вказане рішення суду набрало законної сили 04.11.2011 року.

За час проживання позивачем проведено ремонтні роботи в частині будинку, які вони займали разом з дружиною.

Відповідно до ст. 778 ЦК України наймач може поліпшити річ, яка є предметом найму, лише за згодою наймодавця.

Однак, суду не надано доказів того, що між сторонами була досягнута угода про проведення позивачем ремонтних робіт в будинку та відповідачка взяла на себе зобов'язання повернути затрачені кошти.

За таких обставин, відсутність зобов'язань та згоди на проведення ремонтних робіт в будинку власника, не може бути підставою для задоволення заявлених вимог.

Керуючись ст.ст.213, 215 ЦПК,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення вартості проведених ремонтно-будівельних робіт в сумі 38 772 грн., у тому числі вартість матеріалів та конструкцій, що складає 24 466 грн., - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя А.А.Саукова