Справа № 1312/2-680/12 Головуючий у 1 інстанції: Лакомська Ж.І.
Провадження № 22-ц/1390/2735/12 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2012 року Колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді Мікуш Ю.Р.

Суддів Павлишин О.Ф., Штефаніца Ю.Г.

Секретар Проворна Н.І.

З участю представників сторін: із сторони позивача ОСОБА_1 ,із сторони відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який є представником позивачки ОСОБА_3 на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 25 січня 2012 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 „Про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,колегія суддів,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 25 січня 2012 року відмовлено за безпідставністю позовних вимог у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 „Про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Рішення суду оскаржив представник позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає ,що вважає оскаржуване рішення суду незаконним та таким ,що підлягає скасуванню через недоведеність обставин ,що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Висновок суду про те, що відповідач не проживав у спірній квартирі з поважних причин спростовується його фактичними діями. В матеріалах справи немає жодних доказів щодо проживання відповідача у спірній квартирі з 2005 року по 2012 рік чи його не проживання з поважних причин.

Просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове ,яким позов задоволити.

Заслухавши пояснення представника позивачки ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги , заперечення з приводу апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_2 , вивчивши матеріали цивільної справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Матеріалами справи встановлено , що згідно довідки ЛКП „За Замком №1277 з місця проживання в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані позивачка ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 ( а.с.4).Квартира належить до комунальної власності.

Згідно актів ЛКП „За Замком від 15.04.2010року,(а.с.6)від 05.05.2010 р. (а.с.7), від 01.06.2010 р. (а.с.8) засвідчено факт не проживання відповідача ОСОБА_4 більше як шість місяців . а саме з 1991 року на АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч.1,ч.2 ст.71, ст..72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі смерті судом.

Матеріалами справи та судом встановлено , що відповідач ОСОБА_4 до вересня 1991 року проживав за адресою АДРЕСА_2 . З 1991 по 1993 та з 1997 по 2005 роки відповідач ОСОБА_4 перебував у місцях позбавлення волі , а отже не проживав у спірній квартирі з поважних причин.

Після звільнення з місць позбавлення волі в 2005 році відповідач зареєструвався у Личаківському РВ , тобто по місцю свого попереднього проживання , що є закономірним явищем у такій ситуації .Однак ,як встановлено в суді апеляційної інстанції з пояснень представників сторін , наміру проживати у спірній квартирі відповідач не мав так як не залишився там проживати ні на один день. Останній одружився та перейшов проживати в орендовану його сімєю квартиру АДРЕСА_3 .

Щодо пояснень відповідача про те , що він давав гроші своїй матері на оплату комунальних послуг не підтверджується жодними доказами , окрім слів останнього.

Той факт, що рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 26 серпня 2008 року ( а.с.95) стягнуто солідарно із позивачки ОСОБА_3 , її матері ОСОБА_5 та відповідача ОСОБА_4 суму заборгованості по квартирній платі не свідчить про те , що відповідач там проживав. Внаслідок того , що останній був зареєстрований по вказаній вище адресі та за квартирою рахувався борг , то в силу ст..214 ЦПК України та судової практики борг був стягнутий солідарно із всіх , хто був зареєстрований на цей час у квартирі офіційно , однак оплатила його позивачка ОСОБА_6 , проти чого не заперечив відповідач.

З метою створити видимість проживання у квартирі відповідач представив суду договір про надання послуг на обслуговування будинку ( а.с.92) .не узгодивши необхідності в такому договорі із позивачкою , хоч цей договір не є підтвердженням проживання останнього у спірній квартирі , а також був оскаржений у Синівський суд м.Львова.

В суді апеляційної інстанції встановлено , що відповідач не проявляє інтересу щодо спірної квартири та бажання проживати в ній . Останній ніколи не ставив вимог про надання йому ключів від квартири чи усунення перешкод у її проживанні. Будь-яких речей повсякденного вжитку , одягу чи особистих речей відповідач у квартирі немає.

З пояснень представника позивачки остання тимчасово не проживає у квартирі , оскільки у неї маленька дитинка-немовля і вона з поважних на це причин перейшла проживати до матері у іншу квартиру . Однак , навіть , за період декількох місяців на протязі яких відсутня позивачка відповідач не ставив вимоги про вселення його у квартиру , не приходив туди жодного разу , щоб поцікавитися родинними справами , провідати рідних , а не те , щоб ,можливо, проживати.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України.

Відповідачем ОСОБА_4 не преставлено суду жодного доказу поважних причин не проживання у спірній квартирі, не подано зустрічного позову з приводу спірного питання.

Відповідно до ст.. 309 ч.1п.4 ЦПК України підставою для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування судом норм матеріального або процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 , суд порушив норми матеріального права, не давши оцінки поясненням свідків, складеним актам, а також не вияснив особисто у ОСОБА_4 поважність причин не проживання його у квартирі або створення перешкод у його проживанні.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст..ст. 307 ч.1 п.2,314 ч.2,316,317,319 ЦПК України ,-колегія суддів

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який є представником позивачки ОСОБА_3 задоволити.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 25 січня 2012року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволити.

Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право на житло в АДРЕСА_2 .

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення , може бути оскаржене до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: О.Ф.Павлишин

Ю.Г.Штефаніца