Справа № 2-3475/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2012 Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Ханберовій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», третя особа ОСОБА_4, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду із вказаним позовом до відповідачів. В обґрунтування своїх позовних вимог з урахуванням уточнень посилаються на те, що 02.02.2009 року о 10 год. 40 хв. на перехресті нерівнозначних доріг вул.Шевченко та вул. Карла Лібкнехта в м.Дніпропетровську сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Джилі», реєстраційний номер НОМЕР_1, належного ОСОБА_4, під керуванням водія ОСОБА_3 та «Шевролет Авео», реєстраційний номер НОМЕР_2, належного ОСОБА_1, під керуванням водія ОСОБА_2, який рухався по головній дорозі. Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.03.2009 року ОСОБА_3 визнаний винним в скоєнні вказаної ДТП, в наслідок якої автомобіль «Шевролет Авео» був пошкоджений та ОСОБА_1 заподіяна матеріальна шкода в розмірі 20 228 грн. 85 коп. На час ДТП автомобіль, яким керував ОСОБА_3 був застрахований у ВАТ Національна Акціонерна страхова компанія «Оранта», в наслідок чого ОСОБА_1 отримала страхове відшкодування матеріального збитку в розмірі 16 857 грн. 37 коп. та витрати на евакуацію транспортного засобу в сумі 300,00 грн., що разом складає 17 157 грн. 37 коп. Фактично ж на відновлення транспортного засобу витрачено 31 280,00 грн., тому залишилася невідшкодованою шкода.Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у страховика ВАТ НАСК «Оранта», матеріальна шкода в розмірі 15 526,63 грн. повинна бути відшкодована ОСОБА_1 вказаною страховою компанією. Крім того, діями відповідача їм заподіяна моральна шкода, а саме ОСОБА_1 у розмірі 1000,00 грн., ОСОБА_2 в розмірі 20 000,00 грн.

Позивач ОСОБА_1 просить стягнути з ВАТ НАСК «Оранта» матеріальну шкоду в розмірі 15 526,63 грн., стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн., ОСОБА_2 просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн. та понесені витрати по справі.

В судовому засіданні позивачі та їх представник, посилаючись на обставини, викладені в позові та в його уточнені, заявлені вимоги підтримали.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що ним була відшкодована позивачам моральна шкода.

В судовому засіданні представник ВАТ НАСК «Оранта» позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди в сумі 15526,63 грн. визнав.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні вважала позовні вимоги необґрунтованими.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, третю особу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязаннч має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за вісутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.985 ЦК України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховий зобовязаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку.

Згідно до ст.988 цього Кодексу страховик зобовязаний, зокрема, протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Підстави для відмови від здійснення страхової виплати передбачені ст. 991 ЦК України.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставаини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Згідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням, зокрема, в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Як встановлено в судовому засіданні, 02.02.2009 року о 10 год. 40 хв. на перехресті нерівнозначних доріг вул.Шевченко та вул. Карла Лібкнехта в м.Дніпропетровську сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Джилі», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3 та «Шевролет Авео», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, який рухався по головній дорозі.

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.03.2009 року ОСОБА_3 визнаний винним у скоєнні вказаної ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 340,00 грн. Вказана постанова на день розгляду даної цивільної справи не скасована і на підставі вимог ст. 61 ЦПК України факт винності відповідача у скоєнні зазначеної ДТП не підлягає доказуванню при розгляді цієї цивільної справи.

Встановлено, що власником автомобіля «Джилі», реєстраційний номер НОМЕР_1, є ОСОБА_4 і під час ДТП ним керував за довіреністю ОСОБА_3 Автомобіль «Шевролет Авео», реєстраційний номер НОМЕР_2, належить ОСОБА_1 і під час ДТП ним керував ОСОБА_2 відповідно до запису в технічному паспорті.

В наслідок ДТП автомобіль «Шевролет Авео» зазнав ушкоджень і відповідно до акту №12/03/09-7 дослідження оцінки вартості матеріального збитку від 12.03.2009 року розмір матеріальної шкоди складає 20 228 грн. 85 коп.

Встановлено, що фактично на відновлення транспортного засобу позивачем ОСОБА_1 було витрачено 32 684,00 грн., що підтверджено матеріалами справи та не оспорювалося в судовому засіданні відповідачами.

На час ДТП автомобіль «Джилі», реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3, відповідно до Договору добровільного страхування автотранспортних ризиків №0023933 від 16.09.2008 року, Полісу №ВВ/8216761 був застрахований у Відкритому акціонерному товаристві Національна акціонерна страхова компанія «Оранта».

Відповідно до умов зазначеного договору страхування ОСОБА_1 НАСК «Оранта» було виплачене страхове відшкодування матеріального збитку в розмірі 16 857 грн. 37 коп. та витрати на евакуацію транспортного засобу в сумі 300,00 грн., в загальній сумі 17 157 грн. 37 коп., тобто залишилася невідшкодованою сума 15 526 грн. 63 коп.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

В судовому засіданні представник НАСК «Оранта» визнав позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення зі страхової компанії матеріальної шкоди у розмірі 15 526 грн. 63 коп., про що надав письмову заяву, і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню.

Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з ВАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 15 526 грн. 63 коп.

Розглядаючи позовні вимоги позивачів про стягнення на їх користь моральної шкоди, суд вважає, що вони підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з ч. 2, 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як встановлено в судовому засіданні, діями відповідача ОСОБА_3 позивачам дійсно було заподіяно моральну шкоду, яку вони оцінили ОСОБА_1 в 10000,00 грн. і ОСОБА_2 в 20 000,00 грн.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 в зв»язку з пошкодженням у ДТП належного їй автомобіля перенесла моральні страждання, що виникли в зв»язку з необхідністю незапланованого його ремонту та витратою коштів. Відсутність в користуванні автомобіля заподіяло позивачці значні незручності у повсякденному житті, вона була позбавлена можливості користуватися автомобілем для поїздки на роботу та використовувати його для потреб сім»ї, що вимусило її докладати додаткові зусилля та кошти для організації свого життя та життя сім»ї.

Позивач ОСОБА_2, який керував автомобілем, під час ДТП відчув сильний стрес та хвилювання за свої життя та здоров»я; переніс душевні страждання. В зв»язку з пошкодженням у ДТП автомобіля, яким він користувався, він відчув великі незручності у повсякденному житті, оскільки також була позбавлений певний час можливості користуватися ним для поїздки на роботу та використовувати його для потреб сім»ї, що вимусило його докладати додаткові зусилля та кошти для організації свого життя та життя сім»ї.

Суд вважає доведеним факт заподіяння відповідачем ОСОБА_3 позивачам моральної шкоди в наслідок ДТП. Будь-яких доказів в обґрунтування своїх заперечень відповідачем суду не надано. Його доводи про те, що він компенсував їй моральну шкоду після ДТП не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Вирішуючи питання про розмір компенсації позивачам моральної шкоди, суд виходить з характеру та обсягу душевних страждань, яких вони зазнали, та враховує, що мова йде про розумне і справедливе відшкодування (компенсацію) моральної шкоди, якої б вистачило для морального задоволення позивачів з боку відповідача ОСОБА_3, а не про покарання останнього за його неправомірні дії, що не відповідало б принципам цивільного законодавства, визначеним статтею 3 ЦК України. Виходячи з цього, суд вважає за можливе визначити доведеною заподіяну моральну шкоду позивачу ОСОБА_1 у розмірі 1000,00 грн. і позивачу ОСОБА_2 - в розмірі 1000,00 грн., у задоволенні іншої частини ці позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Частково задовольняючи позовні вимоги позивачів, суд дійшов до висновку, що з відповідача ВАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 214 грн. 60 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., стягнути з ОСОБА_3 понесені витрати позивачами по справі на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 08 грн. 50 коп. та на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 08 грн. 50 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 15 526 грн. 63 коп., понесені витрати по справі сплачений судовий збір в сумі 214 грн. 60 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., а всього 15 861 грн. 23 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заподіяну моральну шкоду в сумі 1000 грн. 00 коп., понесені витрати по справі сплачений судовий збір в сумі 08 грн. 50 коп., а всього 1008 грн.50 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заподіяну моральну шкоду в сумі 1000 грн. 00 коп., понесені витрати по справі сплачений судовий збір в сумі 08 грн. 50 коп., а всього 1008 грн. 50 коп.

Відмовити ОСОБА_1, ОСОБА_2 у задоволенні іншої частини позовних вимог до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Т.О. Кудрявцева