Добропільський міськрайонний суд Донецької області
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2012 року Добропільський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судці Мавроді Р.Ф.

при секретарі Ганжа Т.О.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши на попередньому судовому засіданні в місті Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування.

В судовому засіданні позивач пояснив, що згідно свідоцтва про право власності на спадщину по закону від 03.05.2012 року, він став власником житлового будинку з надвірними побудовами №112 по вул.Печериці, м.Добропілля, Донецької області, який залишився після смерті його матері ОСОБА_3, яка померла 22.10.2011 року. У свідоцтві про право власності на спадщину вказано, що на земельній ділянці, окрім спадкового житлового будинку з надвірними побудовами, побудовано ще один житловий будинок, який в технічному паспорті вказано під літерою Д-1, також вказано ґанок - д-1, тамбур - 1-д, котрі побудовані самовільно. Право власності на вищевказані житлові будинки належало ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину по закону, від 06.05.2008 року, після смерті її чоловіка ОСОБА_4.

08.09.2008 року рішенням Добропільського міськрайонного суду за ОСОБА_5 було визнано право власності на самовільно побудований будинок, однак вона не встигла зареєструвати право власності, у зв'язку з чим нотаріус не може видати правовстановлюючі документи на вищезазначений дім.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі і просить їх задовольнити.

Відповідачка в судовому засіданні визнала заявлені вимоги.

Вислухавши доводи позивача, відповідача вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню.

Як встановлено в судовому засіданні та не оспоряється сторонами, що згідно свідоцтва про право власності на спадщину по закону від 03.05.2012 року, він став власником житлового будинку з надвірними побудовами №112 по вул.Печериці, м.Добропілля, Донецької області, який залишився після смерті його матері ОСОБА_3, яка померла 22.10.2011 року. У свідоцтві про право власності на спадщину вказано, що на земельній ділянці, окрім спадкового житлового будинку з надвірними побудовами, побудовано ще один житловий будинок, який в технічному паспорті вказано під літерою Д-1, також вказано ґанок - д-1, тамбур - 1-д, котрі побудовані самовільно. Право власності на вищевказані житлові будинки належало ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину по закону, від 06.05.2008 року, після смерті її чоловіка ОСОБА_4.

08.09.2008 року рішенням Добропільського міськрайонного суду за ОСОБА_5 було визнано право власності на самовільно побудований будинок, однак вона не встигла зареєструвати право власності, у зв'язку з чим нотаріус не може видати правовстановлюючі документи на вищезазначений дім.

У відповідності до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Згідно ст.1261 ЦК У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідачка без застережень визнав позов в повному обсязі. Оцінивши представлені докази, суд приходить до висновку, що визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приймає визнання відповідачем позову та задовольняє позов.

Враховуючи наведене, керуючись ст.. 41 Конституції України, ст. 425 Цивільного кодексу PCP, положеннями абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"", ст.. 209,213-215, 1223, 1225 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок, який, в технічному паспорті вказано під літерою Д-1, також вказано ґанок - д-1, тамбур - 1-д і розташовано на земельній ділянці, непереданій у власність, за адресою: вул.Печериці 112, Добропілля Донецької області в порядку спадкування після померлої 22.10.2011 року ОСОБА_5.

На рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Донецької області через Добропільський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Надруковано власноручно в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Головуючий суддя

ОСОБА_6