Апеляційний суд міста Києва
Справа №22-3698 Головуючий у 1-й інстанції Демидовська А.І.
Доповідач Волошина В.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2012 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду міста Кисва в складі :

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г., Рейнарт І.М.

при секретарі Вендоліній А.М.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом янського районного суду м.Києва від 08 грудня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,про стягнення аліментів на час навчання.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

Встановила:

26 вересня 2011 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, просила стягнути з останнього на її користь аліменти на своє утримання у зв'язку з навчанням, у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня подання позову до суду, на період її навчання при умові недосягнення 23-річного віку.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що відповідач є її рідним батьком. Після розірвання шлюбу батьків, позивач залишилась проживати з матір'ю.

В теперішній час вона навчається на другому курсі в Київському медичному коледжі ім. П.І. Гаврося на денній формі навчання. Відповідач працює в ГУ МНС Вінницької області, матеріальної допомоги на її утримання у зв'язку з навчання відповідач не надає, не дивлячись на те, що має її надавати, оскільки працює, отримує заробітну плату, аліментів на утримання інших осіб не сплачує.

Рішенням Солом'янського районного суду м.Києва від 08 грудня 2011 року у позові відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі позивач просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги повністю, посилаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи. Зокрема зазначала, що у рішенні суду допущено помилку,невірно зазначена вартість проживання позивача у гуртожитку.

Посилалась на те, що весь її вільний час займає навчання,тому вона немає змоги піти працювати.Вважає,висновок суду,про те що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу,аргументуючи це тим,що у нього на утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей та він сплачує аліменти,є помилковим,так як не уможливити виплату аліментів може тільки важке матеріальне становище,а не наявність дітей або сплата аліментів.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи судом повідомлений у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності відповідача..

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення,якщо суд першої інстанції:

1)неповно з'ясував обставини,що мають значення для справи.

2)не доведено обставини, що мають значення для справи,які суд вважав встановленими

3)невідповідність висновків суду обставинам справи.

4)порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того,що відповідач немає можливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки,оскільки на утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей та він сплачує аліменти.

Проте, повністю погодитись з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов їх з порушенням вимог процесуального законодавства щодо всебічності й повноти зясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін в даних правовідносинах, належної правової оцінки наданих сторонами в справі доказів та вищезазначених вимог матеріального права.

Частиною 1 ст. 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У відповідності з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 Постанови „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина , які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 1992 р. по 1999 р., від якого мають дочку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачку по справі,яка після розірвання шлюбу між батьками, залишилася проживати з матірю. До повноліття позивачки її батько відповідач по справі сплачував аліменти за рішенням суду у розмірі 1/6 частини від всіх видів доходів.

20 вересня 2011 р. позивачці виповнилось 18 років і відповідач сплату аліментів на неї закінчив. Тому, доводи суду, що відповідач на час предявлення позову до суду сплачує аліменти не відповідають наданим сторонами доказам.

Так як позивачка після виповнення їй 18 років продовжує навчатися, тому 26 вересня 2011 р. вона звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів з усіх видів заробітку відповідача до закінчення навчання, але не більше як до досягнення 23 років у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходів..

Згідно довідки №184 /а.с.6/ Київського медичного коледжу ім.. ОСОБА_4 від 15.09.2011 р. позивачка ОСОБА_1 навчається на денній формі навчання з 01.09.2010 р. по 01.03.2013 р., отримує стипендію з урахуванням індексації 410 грн., із яких 140 грн. сплачує за проживання в гуртожитку /а.с.24/. Виходячи з викладеного вбачається, що на проживання позивачки залишається 270 грн.

Відповідно до довідки Управління МНС України у Вінницькій області від 14.10.2011 р. заробітна плата відповідача в середньому становить більше 4000 грн. /а.с.18/. В цій же довідці зазначено, що аліменти відповідач сплачував по вересень 2011 р.

Таким чином, за своїм матеріальним становищем відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на позивачку у звязку з її навчанням. Але з урахуванням того, що відповідач має іншу сімю та на його утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та дружина ОСОБА_6, яка здійснює догляд за дітьми та перебуває у декретній відпустці, колегія суддів вважає, що розмір аліментів на позивачку доцільно визначити в розмірі 1/6 частини від всіх видів доходів відповідача, а не 1/3 частину, як вона просила. Термін стягнення аліментів визначається судом на період навчання позивачки з 01.09.2010 р. по 01.03.2013 р.

Оскільки апеляційний суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 107,30 грн. у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

За таких обставин, рішення суду про відмову у задоволенні позовних вимог не можна визнати законним та обгрунтованим, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Соломянського районного суду м. Києва від 08 грудня 2011 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити часткового. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, працюючого в управлінні МНС України в Вінницькій області на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1/6 частини від всіх видів доходів відповідача, починаючи з 26 вересня 2011 р. по 01 березня 2013 р.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 107,30 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: