Провадження № 4с/0519/25/12р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2012 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Помогайбо В.О., при секретарі Колпаковій К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця, суд -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця. В обґрунтування вимог зазначив, що у проваджені державного виконавця Жовтневого відділу ДВС ОСОБА_2 знаходиться на виконанні виконавчий лист №2-917 від 22.02.2010 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 - 9260 гривень 26 копійок. Вважає, що при проведені виконавчих дій державний виконавець не правомірно наклав арешт на єдине житло заявника, а саме ? частину квартири №16 в будинку 347 по б. Шевченко в м. Маріуполі, чим порушив п.7 ст. 52 закону України «Про виконавче провадження». З метою захисту порушених прав, заявник звернувся до суду із скаргою та просить суд визнати дії державного виконавця що полягають у накладені арешту на нерухоме майно, що належить йому на праві власності, а саме ? частину квартири №16 в будинку 347 по б. Шевченко в м. Маріуполі, неправомірними та зобовязати державного виконавця усунути порушення та зняти арешт із вказаного майна.

У судовому засіданні заявник вимоги скарги підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним вище, просив суд скаргу задовольнити.

Державний виконавець Близнюк О.М., в судовому засіданні обставини, викладені у скарзі заперечувала, оскільки вважає їх необґрунтованими та безпідставними, у звязку із чим просила в задоволені скарги ОСОБА_1 відмовити за наступних підстав. На виконані з 20.04.2010 року у Жовтневому ВДВС ММУЮ знаходиться зведене виконавче провадження №31061618 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 9260 гривень 26 копійок, на користь держави 340 гривень, тобто сума стягнення за зведеним виконавчим провадженням складає 9600 гривень 26 копійок, сума виконавчого збору складає 960 гривень 03 копійки, загальна сума, яка підлягає стягненню 10560 гривень 29 копійок. Постановою державного виконавця від 13.04.2010 року було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню. В ході примусового виконання зведеного виконавчого провадження державним виконавцем були здійснені усі необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом, а саме: направлені запити до контрольно - реєструючих органів БТІ м. Маріуполя, ВРЕР м. Маріуполя з метою встановлення належного боржникові нерухомого та рухомого майна, до Жовтневої МДПІ м. Маріуполя, з метою встановлення належних боржникові рахунків або джерел доходів. Неодноразово державним виконавцем здійснено вихід за місцем мешкання боржника з метою перевірки майнового стану ОСОБА_1 за місцем мешкання, але здійснити перевірку не виявилося можливим з причин відсутності боржника. Згідно заяви стягувача ОСОБА_3 від 20.10.2011 року, з метою забезпечення виконання рішення суду, 21.10.2011 року державним виконавцем було прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах суми боргу. Також зауважила, що 07.03.2012р., при виході за адресою: м. Маріуполь, б. Шевченко, 347-16, державним виконавцем встановлено, що удома нікого не було, про що було складено акт та залишено виклик до ВДВС на 12.03.2012р., проте на виклик боржник не зявився. 12.04.2012р. при виході за вказаною адресою державним виконавцем було встановлено, що удома нікого не було, про що було повторно складено акт та залишений виклик до ВДВС на 25.04.2012р., на який боржник повторно не зявився. У звязку із чим, 25.05.2012р., державний виконавець звернувся до суду із поданням про примусовий вхід до квартири №16 в будинку № 347 по б. Шевченко в м. Маріуполі. Отже вважають, що скарга ОСОБА_1 не є обґрунтованою тому просили у її задоволенні відмовити.

Суд, вислухавши заявника, державного виконавця, дослідивши надані у справі докази, суд приходить до висновку про наступне.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що з 20.04.2010 року на виконанні у Жовтневому ВДВС ММУЮ знаходиться зведене виконавче провадження №31061618 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 9260 гривень 26 копійок, на користь держави 340 гривень, тобто сума стягнення за зведеним виконавчим провадженням складає 9600 гривень 26 копійок, сума виконавчого збору складає 960 гривень 03 копійки, загальна сума, яка підлягає стягненню 10560 гривень 29 копійок. (а.с.16-19).

Постановою державного виконавця від 13.04.2010 року було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню. (а.с.18).

Судом також встановлено, що в ході примусового виконання зведеного виконавчого провадження державним виконавцем було здійснено усі необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом, а саме: направлені запити до контрольно - реєструючих органів БТІ м. Маріуполя, ВРЕР м. Маріуполя з метою встановлення належного боржникові нерухомого та рухомого майна, до Жовтневої МДПІ м. Маріуполя, з метою встановлення належних боржникові рахунків або джерел доходів. Неодноразово державним виконавцем здійснено вихід за місцем мешкання боржника з метою перевірки майнового стану ОСОБА_1 за місцем мешкання, але здійснити перевірку не виявилося можливим з причин відсутності боржника, що підтверджується запитами державного виконавця та актами державного виконавця від 07.03.2012р. та 12.04.2012р. (а.с.14, 20, 21, 22, 23, 24-25, 28, 29).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно та копії свідоцтва про право власності на житло, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить ? частка квартири №16 в будинку №347 по б. Шевченко в м. Маріуполі. (а.с.5-6).

21.10.2011 року державним виконавцем було прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах суми боргу. (а.с.27).

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження»у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Частиною 6 зазначеної статті передбачено, що стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Згідно п. 7 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження»у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. У такому разі державний виконавець зобов'язаний вжити всіх заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік»від 23.12.2010 р. № 2857-VI. розмір мінімальної заробітної плати, станом на день прийняття постанови державним виконавцем про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах суми боргу від 21.10.2011 року складав - 985 грн.

Враховуючи, що розмір десяти мінімальних заробітних плат становить 9850гривень, суд приходить до переконання, що державним виконавцем при винесені постанови про накладення арешту на майно боржника від 21.10.2011р., не були порушені приписи п. 7 ст. 52 закону України «Про виконавче провадження», як на це посилається заявник ОСОБА_1 За таких обставин, суд вважає, що дії державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_2 були вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця, тому права та свободи заявника ОСОБА_1 не було порушено, тому скарга останнього є не обґрунтованою, а тому підстави для задоволення скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 383-389 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

У задоволені скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ч.2 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: В.О. Помогайбо