АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа №2/416/7177/2011 Головуючий в 1 інстанції Попов В.В.
Апеляційне провадження №22ц/491/1148/12 Доповідач Братіщева Л.А.
Категорія 26 ( 1 )
У Х В А Л А

Іменем України

«17» квітня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Братіщевої Л.А.

суддів: Карнаух В.В., Остапенко В.О.

при секретарі: Куреденко О.П.

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Інгулецький хлібозавод» на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 09 грудня 2011 року за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький хлібозавод», третя особа ОСОБА_4, про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2011 року ОСОБА_5 звернулася із позовом до ПАТ «Інгулецький хлібозавод про відшкодування моральної шкоди і в обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 05 жовтня 2009 року під час виконання нею трудових обов'язків машиніста тістоподілювальних машин ПАТ Інгулецький хлібозавод з нею стався нещасний випадок, в результаті якого вона отримала травматичну ампутацію відрив лівої кісті.

Висновком МСЕК від 27.01.2010р. первинно встановлено 60% втрати професійної працездатності та 2 група інвалідності.

Посилаючись на ці обставини просила суд стягнути з відповідача на її користь 280000грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 09 грудня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково, на її користь з ПАТ «Інгулецький хлібозавод» стягнуто 30тис. грн. у відшкодування моральної шкоди та на користь держави судові витрати.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову позивачу у позові з тих підстав, що судом неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи.

Зокрема відповідач зазначає, що позивачем не обгрунтовано розмір моральної шкоди і суд першої інстанції, ухвалюючи рішення не зазначив своїх міркувань щодо стягнення саме 30тис. грн. на відшкодування моральної шкоди; не врахував, що нещасний випадок стався по причині неправомірної поведінки самої позивачки на робочому місці.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «Інгулецький хлібозавод» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 05 жовтня 2009 року позивач ОСОБА_6О. приступила до виконання своїх трудових обов'язків по зачищенню і миттю порожнини циліндру тістоподілювальної машини, в ході чого ліва рука була затянута у механізм і відрізана.

Висновком МСЕК від 27.01.2010р. їй первинно встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 60% та встановлена 2 група інвалідності, а висновком МСЕК від 16.02.2011р. втрата професійної працездатності визначена в розмірі 40% та встановлена 3 група інвалідності безстроково (а.с. 87,88).

Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 07 червня 2011 року ОСОБА_4 був визнаний винним у вчинені злочину, передбаченому ч.2 ст. 271 КК України і зазначеним вироком з ПАТ Інгулецький хлібозавод на користь позивачки була стягнута моральна шкода в розмірі 25тис.грн. (а.с. 8-10).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.08.2011р. Вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу у відношенні ОСОБА_4 скасовано в частині вирішення цивільного позову і справ в цій частині направлена для розгляду в порядку цивільного судочинства (а.с. 11).

На підставі встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про відшкодування позивачу у звязку з отриманими нею на виробництві трудовим каліцтвом моральної шкоди відповідачем.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як встановлено вироком Інгулецького суду м. Кривого Рогу від 07.06.2011р. та вбачається з актів форми Н-1 і Н-5 основною причиною нещасного випадку на виробництві стало незадовільний технічний стан засобів виробництва, конструктивні недоліки, недосконалість, недостатня надійність засобів виробництва і як супутні причини неякісне проведення інструктажу, невиконання посадових обов'язків та невиконання вимог інструкції з охорони праці (а.с. 9, 82-86).

Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), зазначив, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Як зазначалося вище, вперше стійку втрату професійної працездатності по трудовому каліцтву позивачу було встановлено 27.01.2010 року, що підтверджується копією вироку, а отже саме з цього часу у позивачки виникло право на відшкодування моральної шкоди.

Колегія погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає в залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану і визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції враховував також і вину самої позивачки ОСОБА_1 у нещасному випадку на підприємстві, що спротсовує доводи апеляційної скарги про те, що судом необгрунтовано розмір стягнутої моральної шкоди та не врахована неправомірність поведінки позивача на роботі.

Інші доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи і висновками суду і не можуть бути підставою для скасування рішення.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у звязку із чим апеляційна скарга відповідача підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Інгулецький хлібозавод» - відхилити.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 09 грудня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: