Лисичанський міський суд Луганської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2012 р. м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Фастовця В.М.,

при секретарі судового засідання Мягкої І.В.,

з участю представників відповідачів

виконкому Новодружеської міської ради ОСОБА_1,

ПАТ "Лисичанськвугілля" ОСОБА_2,

ОСОБА_3 ОСОБА_4,

ЛКП "ЖЕК №3" ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства в особі Відокремленого підрозділу "Шахта Новодружеська", комунального підприємства "Лисичанська житлово-експлуатаційна контора №6", виконавчого комітету Новодружеської міської ради, ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що у 1953 р. отримав АДРЕСА_1. У 1960 р. поїхав на роботу у район Крайньої Півночі, квартиру забронював і потім кожного року продовжував бронювання. У 1961-му році його квартира була заселена, а речі вивезені з участю представника ЖЕКу і шахти. Потім у квартирі мешкали чотири сімї, останній був відповідач ОСОБА_3, ордер на квартиру якого рішенням Лисичанського народного суду від 09.11.1989 р. був визнаний недійсним з виселенням ОСОБА_3. Відповідач виселився з квартири тільки у 1993 р., ремонту там не зробив і залишив квартиру у незадовільному стані.

Просить стягнути моральну шкоду в розмірі 40 000 грн. з відповідача ОСОБА_3 і по 50 000 грн. з інших відповідачів.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеному у позові.

Представник відповідача ПАТ "Лисичанськвугілля" позов не визнав, бо на час подій, описаних позивачем, цивільне законодавство не передбачало відповідальності за моральну шкоду.

Представник відповідача виконкому Новодружеської міської ради позов не визнала, бо відповідач не приймав ніяких рішень по житлу позивача. Квартира вільна з 1989 р.

Представник відповідача ЖЕК №3 позов не визнала, пояснила, що квартира була звільнена у 1992 р. у задовільному стані, позивач міг, але не захотів мешкати в ній.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, бо вселився у квартиру згідно ордеру, не виселявся внаслідок відсутності житла, отримав телеграму від позивача, в якій той пропонував залишити квартиру в нормальному стані. Згідно документів в квартирі можна було жити.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнала, суду пояснила, що відповідальність за моральну шкоду на час спірних правовідносин не існувала. Також пропущені всі строки позовної давності.

У судовому засіданні досліджені докази: рішення народного суду м. Лисичанська від 09.11.1989 р.; охоронні свідоцтва; витяг з рішення виконкому Новодружеської міськради від 16.10.1969 р. №128; звернення позивача та відповіді на них і у звязку з його зверненням; акт вивезення речей позивача ввід 21.02.1961 р.; постанова про відмову в порушенні кримінальної справи; фотографії квартири; акт стану квартири від 27.04.1993 р.; телеграма; ордер на квартиру; письмові заперечення відповідачів.

Рішенням народного суду м. Лисичанська від 09 листопада 1989 р. встановлено та не потребує доказування згідно ст.61 ч.2 ЦПК України, що позивач у 1953-му р. на склад своєї сімї отримав квартиру АДРЕСА_2, і з 1960-го р. після відїзду на роботу в район Крайньої Півночі за ним зберігалося право на вказане житло у звязку з його бронюванням. На підставі рішення виконавчого комітету Новодружеської міської ради народних депутатів №128 від 10 жовтня 1969 р. відповідач ОСОБА_3 отримав ордер №164 від 27 вересня 1972 р., який вказаним рішенням суду був визнаний недійсним.

Також, в судовому засіданні встановлено, що у 1961-му р. згідно акту від 21 лютого 1961-го р. з участю представників ш. Томашовка було вивезено із вказаної квартири та не повернуто позивачу належне йому та його сімї майно.

На підставі названого рішення суду відповідач ОСОБА_3 станом на 27 квітня 1993-му р. виселився з АДРЕСА_1.

Оскілки стягнення моральної шкоди на час здійснення вище перелічених дій відповідачів діючим законодавством передбачено не було, ЦК УРСР був доповнений ст.440-1 законом від 06 травня 1993 р., підстав для задоволення позову немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства в особі Відокремленого підрозділу "Шахта Новодружеська", комунального підприємства "Лисичанська житлово-експлуатаційна контора №6", виконавчого комітету Новодружеської міської ради, ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: