Справа № 1306/2-3339/10 Головуючий у 1 інстанції: Павлів З.С.
Провадження № 22-ц/1390/7210/12 Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2012 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Гірник Т.А.

суддів Бакуса В.Я., Мацея М.М.

секретаря Мариняк О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 листопада 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Дрогобицької міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2010 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Дрогобицької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування на будинковолодіння АДРЕСА_1 за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 діда ОСОБА_3 .

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 листопада 2010 року позов задоволено. Визнано за позивачем право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті її дідуся ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 - син спадкодавця. Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення з підстав неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що даним рішенням порушуються його права, як особи, що не брав участі у розгляді справи. Суд не перевірив та не дослідив, що будинковолодіння АДРЕСА_1 побудоване під час шлюбу його батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і вважається спільною сумісною власністю подружжя, врахував невідповідну дату смерті ОСОБА_4 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Не врахував, що після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на Ѕ будинковолодіння. На момент смерті батька спадкоємцями першої черги були ОСОБА_1 - син /апелянт по справі/, ОСОБА_5 син, ОСОБА_6 /мати позивачки ОСОБА_2 / та ОСОБА_4 - дружина. Проте із наявністю заповіту на ОСОБА_2 , мати ОСОБА_4 будучи непрацездатною у віці 74-х років на підставі ст.ст. 535, 549 ЦК України /1960 року/ успадкувала 1/12 (2/3 від 1/8) ідеальної частини будинку, оскільки вступила в управління спадковим майном. Відтак, враховуючи вищенаведене ОСОБА_2 на підставі заповіту могла успадкувати лише 5/12 (1/2-1/12) ідеальних частин будинковолодіння АДРЕСА_1 , а решта 7/12 частин спірного будинку належало його матері ОСОБА_4 . Судом не взято до уваги, що у цьому будинку апелянт проживав та був зареєстрований до 29.11.1999 року, приймав участь у його будівництві, завершенні капітального ремонту та реконструкції, а отже після смерті прийняв спадщину 7/12 частин спірного будинку, однак спадщини не оформив у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинковолодіння, котре було змінено після виконання численних робіт. Суд першої інстанції до участі його у справі не залучив, не з`ясував всіх обставин справи, а відтак постановив незаконне рішення. Просить таке скасувати та ухвалити нове, яким визнати за позивачем право на 5/12 ідеальних частин будинку в порядку спадкування.

Сторони в судове засідання не з`явились. Надіслано телеграму невідомою особою про відкладення розгляду справи по причині хвороби представника позивача та перебування позивача за межами України. Колегія суддів вважає можливим розгляд справи, оскільки за даними розписки про отримання 16.11.2012 року позивачем ОСОБА_2 судової повістки та відсутності документів про оформлення представництва на іншу особу, даних про цю особу, неявку позивача у справі, як і представника відповідача за належним повідомленням слід визнати без поважної причини, а тому з врахуванням вимог ч.2 ст. 305 ЦПК України розгляд справи продовжувати у відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, письмове заперечення на апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не відповідає.

Виходячи із змісту позовних вимог позивач просила визнати в порядку спадкування за нею право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 , з посиланням на ст.ст. 331, 1216, 1234, 1268 ЦК України.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що згідно заповіту від 25 квітня 1979 року ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , все належне йому майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і все, що належало йому на день смерті заповів своїй онуці ОСОБА_2 , в зв`язку з чим визнав позовні вимоги підставними.

Проте з обґрунтованістю таких висновків погодитись не можна виходячи з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що з 28 лютого 1929 року ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_7 .

Рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради депутатів трудящих від 07.07.1977 року №367 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_3 провести капремонт, реконструкцію та розширення житлового будинку АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_3 провести капітальний ремонт та реконструкцію житлового будинку, тобто замінити деревяні стіни на цегляні, розширивши його із східного боку на 1,5 м. в будинковолодінні АДРЕСА_1 . П.3 зобов`язано ОСОБА_3 після закінчення будівництва через БТІ внести відповідні зміни в інвентаризаційну справу.

25 квітня 1979 року ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповів все належне на момент його смерті майно своїй онуці ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 помер.

Постановою першої Дрогобицької державної нотаріальної контори від 21 травня 2010 року ОСОБА_2 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі Свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом на спадкове майно, а саме, житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно для оформлення спадщини на житловий будинок АДРЕСА_1 , оскільки на місці старого збудовано новий.

Таким чином ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 суд фактично визнав право власності на майно за відсутності даних про належність такого майна на момент смерті спадкодавцеві. Суд визнав право в порядку спадкування на будинковолодіння, як на спадкове майно по спливу часу понад 20 років після відкриття спадщини та не перевірив чи впродовж цього періоду часу житловий будинок зазнав змін чи його стан відповідає тому стану, який існував на момент відкриття спадщини.

Суд не перевірив чи було реалізовано вказане вище рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради депутатів трудящих від 07.07.1977 року №367 і в якому стані був будинок на момент смерті ОСОБА_3 , відтак на яке майно або його частину відкрилась спадщина /а.с.7/.

Суд не встановив осіб, які незалежно від змісту заповіту мали право на обов`язкову частку та не вирішив питання про залучення їх до справи, відтак грубо порушив норми процесуального права, що є окремою безумовною підставою для скасування рішення суду.

Вирішуючи спір, суд не встановив характер спірних правовідносин, які існують між сторонами і чи взагалі наявний предмет спору між позивачем та відповідачем у справі Дрогобицькою міською радою.

Постановляючи рішення суд керувався нормами матеріального права, чинним на час вирішення спору, однак не врахував, що спадщина відкрилась в 1979 році, в часі дії ЦК України 1963 року та не врахував вимог ч.4 та ч.5 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України, відтак допустив неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає безумовному скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові з наведених вище мотивів і підставними знаходить мотиви апеляційної скарги апелянта, що рішенням суду вирішено питання про права та обов`язки інших осіб без залучення до справи.

Мотиви апелянта щодо визнання за ним права власності на 5/12 ідеальних частин будинковолодіння АДРЕСА_1 не можуть бути предметом розгляду у справі за його апеляційною скаргою, оскільки особа, яка вважає, що її права порушені вправі звернутися в суд з окремим позовом про захист свого права.

Керуючись ст.ст. 303, 304 п.2 ч. 1 ст.307, п.1, 4 ч. 1 ст. 309, 313, ч. 2 ст.314, 316 , 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 листопада 2010 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні вимог ОСОБА_2 до Дрогобицької міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскарженим у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя Гірник Т.А.

Судді Бакус В.Я.

Мацей М.М.