Номер провадження: 22-ц/1590/1053/2012
Головуючий у першій інстанції Матяш
Доповідач Колесніков Г. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Колеснікова Г.Я.,

суддів Ващенко Л.Г., Вадовської Л.М.,

при секретарі ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства імені 28 червня на заочне рішення Білгород-Дністровського місьрайонного суду Одеської області від 24 травня 2011 року по справі за позовом заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора (далі прокурор) в інтересах ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства імені 28 червня (далі ВАТ ім. 28 червня, товариство) про відшкодування збитків, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2010р. заступник Б.-Дністровського міжрайонного прокурора звернувся в інтересах ОСОБА_2 в суд, з уточненим в подальшому, позовом до ВАТ «ім. 28 червня» про відшкодування збитків.

Зазначав, що товариство, не маючи права власності на багаторічні насадження та ухиляючись протягом 7 років від укладення договору оренди землі, що належить на праві власності ОСОБА_2, у 2009-2010р.р. не обробляло засобами хімічного захисту від хвороб і шкідників виноградники, зрідженість яких склала 60-70%, чим спричинило ОСОБА_2 збитки у сумі 25792 грн. 88 коп.

Заочним рішенням Б.-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 травня 2011р. позов задоволено.

Стягнуто з ВАТ «ім. 28 червня» на користь ОСОБА_2 збитки у розмірі 23477 грн. 38 коп.

Додатковим рішенням Б.-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 червня 2011р. заочне рішення доповнено пунктом про стягнення з товариства на користь ОСОБА_2 збитків у розмірі 2315 грн. 05 коп.

В апеляційній скарзі ВАТ «ім. 28 червня» просить заочне рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Неправильність рішення апелянт мотивував порушенням норм матеріального і процесуального права.

Додаткове рішення апелянтом не оскаржено.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.3, ч.1 ст.45 ЦПК України, у випадках встановлених законом, прокурор може звертатися до суду із заявами про захист прав,свобод та інтересів інших осіб.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Як правило, власник порушеного права або особи, яким законом надано право захищати цивільні права інших осіб, можуть скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту цивільного права.

Відповідно до вимог ст..16 ЦК України, звертаючись до суду, прокурор за власним розсудом обрав межі, спосіб та підстави захисту інтересів ОСОБА_2

Обравши способом захисту вимогу про відшкодування збитків, прокурор, у силу ст..10 ЦПК України, зобовязаний довести правову та фактичну підставу такої вимоги.

Прокурором заявлено вимоги про стягнення збитків з ВАТ «ім.. 28 червня» на підставі ст..ст.13, 14, 41, 121, 124 Конституції України, ч.1 ст.78, ч.2 ст.152, п. «д» ч.1 ст.156, ст.. 157 ЗК України, ст..22, ч.1 ст.1166 ЦК України, і саме ці вимоги вирішив суд.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову та повністю дублюючи зміст позовної заяви прокурора, суд послався на взаємовиключні підстави для відшкодування збитків власнику землі п. «д» ч.1 ст.156 ЗК України та ч.1 ст.1166 ЦК України.

Відповідно до п. «д» ч.1 ст.156 ЗК України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкоди, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.12 постанови від 16 квітня 2004р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» вирішуючи позови про відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, суди повинні мати на увазі, що при вилученні (викупі) сільськогосподарських угідь, лісових земель, чагарників для потреб, не пов'язаних із сільсько- чи лісогосподарським виробництвом, їх тимчасовому зайнятті для інших видів використання, встановленні обмежень щодо використання земельних ділянок, погіршенні якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників, приведенні сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у не придатний для використання стан, неодержанні доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки, відшкодування збитків згідно зі статтями 156, 157 ЗК України здійснюється органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, громадянами та юридичними особами, які використовують земельні ділянки і діяльність яких обмежує права власників та землекористувачів або погіршує якість земель, у зоні їх впливу (в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими й іншими відходами та стічними водами).

У випадках самовільного зайняття земельних ділянок, псування, забруднення земель чи вчинення інших порушень земельного законодавства шкода відшкодовується відповідно до статей 211, 212 ЗК України, статей 22, 623, 1166, 1172, 1192 ЦК України особами, що її заподіяли.

Таким чином, в питаннях відшкодування земельно-правової шкоди слід керуватися правилами земельного законодавства, а в питаннях, не врегульованих земельним законодавством відповідними правилами цивільного законодавства.

Вирішуючи спір про стягнення заподіяних збитків, суд повинен був зясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової шкоди.

При цьому суд мав відрізнити обовязок боржника відшкодовувати збитки, завданні невиконанням або неналежним виконанням зобовязання, що випливає з договору оренди землі (п. «д» ч.1 ст.156 ЗК України), від позадоговірної шкоди, тобто від зобовязання, що виникає внаслідок завдання шкоди (ч.1 ст.1166 ЦК України).

Прокурором заявлено взаємовиключні підстави для задоволення позову, які суд першої інстанції, у порушення вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, не усунув, а суд апеляційної інстанції законом такими повноваженнями не наділений (уточняти позовні вимоги).

Відповідно до ч.1 ст.46 ЦПК України прокурор користується не тільки процесуальними правами сторони, а й несе процесуальні обовязки сторони в процесі.

Це означає, що він, перш ніж предявляти позов, має зясувати матеріально-правові та процесуальні питання, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та встановити коло доказів на підтвердження позову.

Заявляючи позов в інтересах ОСОБА_2 прокурор зазначив, що ТОВ «ім. 28 червня» , не будучи власником багаторічних насаджень, є землекористувачем, ухиляється від укладення договору оренди землі, зобовязано обробляти виноградники та нести відповідальність за порушення цього зобовязання.

Доказів на підтвердження зазначеного, крім даних про відсутність договірних відносин між позивачем і відповідачем, прокурором суду першої та апеляційної інстанції не надано.

Суд першої інстанції не звернув увагу на суттєві протиріччя у встановленні обставин, якими обґрунтовувалися позовні вимоги прокурора, та положив їх в основу свого рішення.

Відповідно до ст.93 ЗК України землекористувачами, тобто орендарями земельних ділянок, є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.

Проте, суд першої інстанції, визнавши ВАТ «ім. 28 червня» землекористувачем, зазначив у рішенні, що товариство протягом 7 років (в тому числі у 2009-2010р.р.) ухиляється від укладення договору оренди землі із ОСОБА_2, чим допустив протиріччя у визначенні статусу відповідача.

Суд першої інстанції встановив, що ВАТ «ім. 28 червня»:

-не має права власності на багаторічні насадження (виноградники);

-7 років ухиляється від укладення договору оренди землі.

При цьому суд так і не обґрунтував чому, за встановлених ним обставин, товариство зобовязано обробляти виноградники засобами хімічного захисту від хвороб і шкідників та нести за порушення цього зобовязання цивільно-правову відповідальність.

Ураховуючи взаємовиключні підстави позову, не надання доказів, що підтверджують кожну обставину, якими прокурор обґрунтував позовні вимоги, відсутність у суду апеляційної інстанції права повної апеляції, заочне рішення підлягає скасуванню із відмовою у задоволенні позову.

Оскільки додаткове рішення Б.-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 червня 2011р. є похідним від заочного рішення Б.-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 24.05.2011р., яке підлягає скасуванню, його слід вважати таким, що втратило чинність.

Колегія суддів вважає, що правильно встановивши фактичні дані щодо належності на праві власності багаторічних насаджень (позивачу чи відповідачу), та правильно обравши спосіб та підстави захисту прав та інтересів ОСОБА_2, прокурор вправі повторно звернутися до суду з позовом в його інтересах із дотриманням правил, встановлених ч.2 ст.45 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, 309, 313, ч. 2 ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства імені 28 червня задовольнити частково.

Заочне рішення Білгород-Дністровського місьрайонного суду Одеської області від 24 травня 2011 року скасувати.

У задоволенні позову заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_2 відмовити.

Додаткове рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 червня 2011р. вважати таким, що втратило чинність.

Рішення колегії суддів набирає чинності з моменту його проголошення.

Рішення може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

ВІРНО:суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_3