_____________________________________________________________________________
Справа№2-6873/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2012 року,

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Куриленко О.М.

за участю секретаря Фірко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання угоди дійсною,

ВСТАНОВИВ:

24.10.2011 року до суду звернувся позивач та просив ухвалити рішення, відповідно до якого визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1. Під час розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги та просила лише визнати договір купівлі-продажу вказаної квартири №8494, укладений 25.07.1995 року між нею та відповідачами на Одеській товарній біржі дійсним.

Свої вимоги мотивувала тим, що 25 липня 1995 року між нею і її чоловіком ОСОБА_4 та ОСОБА_2, яка діяла від себе особисто та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на Одеській товарній Біржі відбулася угода купівлі-продажу, відповідно до якої позивач та її чоловік придбали квартиру АДРЕСА_2.

Після укладання договору купівлі продажу позивач та її чоловік ОСОБА_4 одразу зареєстрували на себе квартиру в органах КП ОМБТЇ та РОНта стали у ній мешкати, однак на той час нотаріально посвідчувати договір купівлі-продажу необхідності не було.

На час укладення договору в 1994 році ні позивачу не було відомо, ні відповідачі не знали, що правочин, у відповідності до ст. 47 ЦК України (1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України Про товарну біржу, відповідно до ст.15 якого правочини, зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягали.

07.07.2011 року чоловік позивача ОСОБА_4 помер. На теперішній час позивач не має можливості прийняти спадщину після смерті чоловіка та розпоряджатися своїм майном, тому звернулась до суду з визначеним позовом та просить визнати угоду купівлі-продажу квартири дійсною.

В судове засідання з`явилась позивач ОСОБА_1, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила визнати договір купівлі продажу дійсним.

Відповідачі в судове засідання не зявились. Про час та місце судового засідання були сповіщені належним чином, заяв та клопотань на адресу суду не надсилали.

При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.

Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного на Одеській Товарній біржі від 25.07.1995 року, позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_4 придбали спірну квартиру за адресою АДРЕСА_3

( а.с.6-7).

Зазначена угода була зареєстрована 27.07.1995 року в КП „ОМБТІ та РОН за № стр.129, кн.226 ( а.с.6 зворот).

Як вбачається з свідоцтва про смерть, ОСОБА_4 помер 07.07.2011 року, актовий запис № 1627 ( а.с.12), у зв`язку з чим виникло питання прийняття спадщини після його смерті.

У відповідності до діючого на даний час законодавства а саме ст. 204 ЦК України

правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

У судовому засіданні встановлено, що всі зобовязання за договором купівлі-продажу нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі, тому договір купівлі-продажу повинен бути визнаний дійсним, що передбачено ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, за якою якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

При розгляді справи суд користується нормами Цивільного Кодексу в редакції 1963 року, так як договір купівлі-продажу нерухомого майна був укладений до вступу в законну силу Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року.

Отже, враховуючи той факт, що між позивачами та відповідачами відбулось повне виконання умов договору купівлі продажу, були передані обумовлені в договорі грошові кошти, ключі від квартири та документи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та необхідно визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна квартири № 8494 від 25 липня 1995 року, посвідчений на Одеській товарній біржі - дійсним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 220 ЦК України, ст.ст. 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання угоди дійсною задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу № 8494 квартири АДРЕСА_4, укладений 25 липня 1995 року на Одеській Товарній біржі між ОСОБА_1, ОСОБА_4 з однієї сторони як покупцями та ОСОБА_2, ОСОБА_3 з іншої сторони як продавцями - дійсним.

Заочне рішення може бути переглянуто Київським районним судом м. Одеси за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя : Куриленко О. М.