Добропільський міськрайонний суд Донецької області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2012 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецькій області у складі:

головуючого судді Хандуріна В.В.

при секретарі Данилко Л.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_2, діючої від свого імені та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_4, до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_5, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки,

В С Т А Н О В И В :

06.12.2011 року ОСОБА_2 звернулась до суду від свого імені та від імені своєї малолітньої доньки ОСОБА_4 з позовними вимогами до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки.

В обґрунтування позову зазначила, що 05 березня 2010 року о 20:00 годині на 48-му км автошляху Олександрівка-Красноармійськ в Добропільському районі відповідач ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, належним на праві власності фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5, скоїв наїзд на її чоловіка ОСОБА_6, який шов по проїжджій частині автодороги у попутному напрямку. Внаслідок ДТП її чоловікові заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, що потягли смерть. Постановою слідчого міліції від 17.07.2010 року у порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_3 відмовлено у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України. Рішенням Добропільського міськрайонного суду від 27.04.2011 року, а потім ухвалою апеляційного суду Донецької області встановлено ступінь провини власника автомобілю ОСОБА_5 у 40% заподіяної ДТП шкоди. Тобто вважає водія винним у ДТП на 60%. Посилається на п.1 ч.2 ст.1167 Цивільного кодексу України, згідно якої моральна шкода відшкодовується незалежно від провини фізичної особи, якщо шкоду заподіяно каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Така шкода відшкодовується дружині (чоловіку), батькам, дітям, а також особам, які проживали з потерпілим однією сім'єю. Згідно ст.1200 ЦК України, визначені розміри відшкодування заподіяної шкоди і період відшкодування. Крім того, просить суд із врахуванням ступеня вини у 60% стягнути понесені нею витрати, пов'язані з похованням померлого, зокрема встановлення надгробного пам'ятника та витратами на поминальний обід, придбання продуктів харчування, та відшкодувати моральну шкоду у розмірі по 15 тис. грн. їй та їх дочці, обґрунтовуючи її моральними стражданнями, які вони понесли із втратою чоловіка та рідного батька, а також стягнути за рахунок ОСОБА_3 понесені судові витрати в розмірі сплаченого судового збору 359 грн.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2, яка діє від свого імені та в інтересах доньки ОСОБА_4, а також представник позивача ОСОБА_1, який діє на підставі угоди про надання правових послуг, підтримали заявлені позовні вимоги, просили задовольнити позов повністю із врахуванням всіх доводів, викладених у ньому.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнав частково, не погодився із вимогами про стягнення шкоди у вигляді щомісячних виплат, вважає свої дії правомірними оскільки відносно нього не порушено кримінальну справу, і його не притягнуто до адміністративної відповідальності, бо він не порушував Правила дорожнього руху України і ДТП скоєне внаслідок порушення ПДР України з боку ОСОБА_6 Вимоги про відшкодування моральної шкоди визнає частково. Крім того, просить суд врахувати матеріальний стан його сім'ї, наявність на його утриманні двох малолітніх синів: Івана, ІНФОРМАЦІЯ_1, і Данила, ІНФОРМАЦІЯ_2, і дружини ОСОБА_7, яка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, тобто являється непрацездатною. Просить врахувати, що ДТП виникло не за його вини, а по вині пішохода ОСОБА_6, який перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Третя особа - ОСОБА_5 - в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи судом повідомлений. Неявка третьої особи в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, про що не заперечують сторони.

Вислухавши доводи представника позивача, позивача, яка діє від себе та від імені своєї доньки, відповідача, та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню:

Як достовірно встановлено в судовому засіданні і не заперечується сторонами, 05 березня 2010 року приблизно о 20:00 годині на 48-му км автошляху Олександрівка-Красноармійськ на території Добропільському районі мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_2 під керуванням відповідача у справі ОСОБА_3, в результаті чого загинув чоловік позивачки ОСОБА_6. Вказані факти викладені і підтверджуються постановою СУ ГУМВС України в Донецькій області від 17.07.2010 року, якою відносно ОСОБА_3 відмовлено в порушенні кримінальної справи за відсутністю в діях останнього складу злочину (а.с.26-27)

Факт керування автомобілем саме відповідачем підтверджується дорожнім листом №017230 від 05.03.2010 року, і свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, яким право керування вищенаведеним автомобілем надано ОСОБА_3 (а.с.15,17)

Дійсно на момент своєї смерті ОСОБА_6 перебував із позивачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають дитину - доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 року і які знаходились на утриманні померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження доньки, довідками про доходи померлого ОСОБА_6 і про склад сім'ї (а.с.12, 14, 18)

На підставі вимог ч.3 ст.61 Цивільно-процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, рішенням Апеляційного суду Донецької області від 18 серпня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_3, про відшкодування моральної та матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яке набрало відповідним чином законної сили, встановлено, що відповідач у справі ОСОБА_3 під час скоєння ДТП 05 березня 2010 року керував автомобілем НОМЕР_2, належним підприємцю ОСОБА_5, без відповідних правових підстав, і цьому сприяла недбала поведінка власника ОСОБА_5, який не оформив належним чином трудові відносини із ОСОБА_3 (а.с.21-25)

Тобто суд апеляційної інстанції вже встановив той факт, що ОСОБА_8 не на відповідній правовій підставі заволодів автомобілем і використовував його, і суд це розцінює таким чином, що останній неправомірно заволодів цим транспортним засобом.

Відповідно до вимог ст.1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана, зокрема, із використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частини 3 і 4 ст.1187 ЦК України передбачають, що особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Суд апеляційної інстанції визначив ступінь вини володільця транспортного засобу ОСОБА_5, дії якого сприяли настанню ДТП, у розмірі 40% (а.с.23)

З урахуванням вимог ч.4 ст.1187 ЦК України, ступінь провини відповідача ОСОБА_3 суд визначає як різницю всієї провини за відрахуванням 40% провини власника, вже визначеної судом, тобто вона становить 60% (100%-40%).

Відповідно до ст.1200 Цивільного кодексу України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання,а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцятирічного віку (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім'ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, онуками померлого - до досягнення ними чотирнадцяти років.

Вказаним особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої ст.1200 ЦК України, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

Тому позивач ОСОБА_2 та її малолітня донька мають право на отримання щомісячних виплат у зв'язку з втратою годувальника.

При визначенні середньомісячного заробітку суд керується вимогами ст.1197 Цивільного кодексу України, взявши за правило визначення середнього заробітку померлого ОСОБА_6 за три останніх календарних місяці, що передували його смерті від ДТП, і такий заробіток дорівнює 3321 грн. 87 коп. (4131,89 грн. + 2603,63 грн. + 3230,08 грн./3) (а.с.14)

Із врахуванням довідки про склад сім'ї (а.с.18), щомісячна сума на утримання дружини і малолітньої доньки померлого - ОСОБА_2 і ОСОБА_4 - складала всього на двох 1660 грн. 93 коп. (3321,87 грн. - (3321,87 грн./ 2)

Отже, сума утримання кожного з них складає 830,47 грн. (1660,93 грн./2)

Із врахуванням встановленого вже судом обов'язку щомісячно сплачувати таке відшкодування власником транспортного засобу ОСОБА_5 в частині 40% цієї суми, суд визначає суми щомісячного утримання позивачки і її доньки в розмірі 60% від їх щомісячної частини загального доходу сім'ї, тобто з суми 830,47 грн. кожній, що складає по 498 грн. 28 коп. кожній (830,47 грн. х 60%)

Таким чином, керуючись вимогами ст.1200 ЦК України, сума 498 грн. 28 коп. підлягає стягненню щомісяця з ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_2 на її утримання до досягнення дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, 14-річного віку. Така ж сума 498 грн. 28 коп. підлягає стягненню щомісяця з відповідача на користь позивачки ОСОБА_2 на утримання доньки померлого ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, до досягнення нею вісімнадцяти років (тобто до 16.10.2021 року), а в разі продовження навчання - на весь його період, але не більш ніж до досягнення дитиною двадцятитрьохрічного віку (тобто до 16.10.2026 року).

Суд не може прийняти до уваги доводи відповідача з приводу незгоди виплати цих сум за тих обставин, що померлий не був "потерпілим" в розумінні українського законодавства, оскільки він плутає поняття "потерпілий" у цивільному та кримінальному праві. Крім того, суд відхиляє доводи ОСОБА_3 з того приводу, що його вини у заподіянні шкоди немає. Суд вважає, що в даному випадку відповідальність за завдання шкоди наступає навіть за відсутності вини водія, бо шкоду завдано внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки і не доведено існування непереборної сили або умислу з боку потерпілого. Також стаття 1200 ЦК України у частині 3 передбачає, що особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується у повному обсязі, і не передбачено зменшення такого відшкодування у вигляді щомісячних виплат з підстав скрутного матеріального становища особи, на яку покладено такий обов'язок, або з інших підстав.

Стосовно позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 витрат на поховання та спорудження надгробного пам'ятника, то вони також обґрунтовані, але підлягають частковому задоволенню за наступних підстав:

Згідно вимог ст.1201 Цивільного кодексу України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

Пункт 24 Постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" передбачає, що у випадку смерті потерпілого організація або громадянин, відповідальні за заподіяння шкоди, зобов'язані відшкодувати витрати на поховання (в тому числі на ритуальні послуги і обряди) тій особі, яка понесла ці витрати. Витрати на виготовлення пам'ятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам'ятників і огорож для даної місцевості.

Так, витрати ОСОБА_9 на продукти харчування, пов'язані з поминальним обідом та витрати на поховання складають згідно накладних всього 4521 грн. 31 коп. (а.с.5,6,7,9) Витрати позивачки на спорудження надгробного пам'ятника - 3507 грн. (а.с.8) Отже всього позивачка витратила 8028,31 грн.

У зв'язку з тим, що поминальний обід разом із придбанням продуктів харчування, якими вважаються і спиртні напої, є елементом обряду, пов'язаного із похованням людини в даній місцевості, а також те, що вартість придбаного позивачкою надгробного пам'ятника нижче, аніж середня його вартість для даної місцевості, що підтверджено довідкою ФОП Гончаруком на суму 3510 грн. (а.с.49), і розмір витрат позивачки на пам'ятник не виходить за ці межі, тому суд вважає проведений позивачкою розрахунок понесених нею витрат правильним. Однак позивач заявила до відшкодування суму 3500 грн., і суд не може вийти за межі заявлених вимог, і стягує саме зазначену в позові суму витрат 3500 грн. (а.с.2-4)

Відповідно до ступеня вини відповідача ОСОБА_3 (60%), він повинен відшкодувати позивачці ОСОБА_2 понесені витрати на поховання її чоловіка та на спорудження надгробного пам'ятника всього в сумі 4812 грн. 79 коп. (8021,31 грн. х 60%).

Відносно позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення сум в рахунок відшкодування моральної шкоди суд зазначає:

У відповідності із вимогами ст.1167 Цивільного Кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, з наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади АРК, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Тобто шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність особи, яка її завдала.

Згідно ст.1168 цього Кодексу, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позивачка та її малолітня дитина у зв'язку зі смертю їх чоловіка та батька безсумнівно мають право на відшкодування моральної шкоди. Така шкода відшкодовується особою, діями якої її завдано, тобто в даному випадку водієм ОСОБА_3, який керував автомобілем НОМЕР_2, і здійснив наїзд на пішохода.

Крім того, в судовому засіданні не доведено, що шкода заподіяна внаслідок непереборної сили або умислу з боку потерпілого, навіть якщо останній і знаходився у стані алкогольного сп'яніння.

Визначаючи суму морального збитку, суд виходить з розміру заявлених вимог, ступеня порушення життєвих зв'язків позивача і її доньки, характеру додаткових зусиль в організації їх життя, викликаних втратою рідної людини - чоловіка та батька, із врахуванням матеріального стану відповідача, який має на своєму утриманні двох малолітніх синів і дружину, яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, а також принципів розумності та справедливості, суд вважає можливим стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої загибеллю їх чоловіка та батька ОСОБА_6, суму в розмірі по 15000 грн. кожній.

В порядку ст.88 ЦПК України, потребують стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки понесені і документально підтверджені судові витрати, зокрема судовий збір на суму 359 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 1167, 1168, 1187, 1200, 1201 Цивільного кодексу України, ст.61 ЦПК України, Постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", ст.ст. 10, 11, 60, 84, 89, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_10 Сергіївни, діючої від свого імені та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_4, до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_5, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки - задовольнити частково.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, на її утримання по 498 (чотириста дев'яносто вісім) грн. 28 коп. до досягнення її дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, чотирнадцятирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, на утримання її дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, по 498 (чотириста дев'яносто вісім) грн. 28 коп. до досягнення останньою вісімнадцяти років, тобто до 16 жовтня 2021 року, а в разі продовження навчання - на весь його період, але не більш ніж до досягнення дитиною двадцятитрьохрічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 року.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника в розмірі 4812 (чотири тисячі вісімсот дванадцять) грн. 79 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, моральну шкоду, заподіяну її малолітній доньці ОСОБА_4, повязану із загибеллю її батька, в сумі 15000 (п'ятнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, моральну шкоду, заподіяну загибеллю її чоловіка, в сумі 15000 (п'ятнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, понесені нею судові витрати: судовий збір в розмірі 359 (триста п'ятдесят дев'ять) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Надруковано власноручно у нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Головуючий: суддя В.В. Хандурін