Головуючий в І інстанції Шумко В.А.
Справа № 1020/142/2012
Рішення

Іменем України

23 квітня 2012 року Ржищівський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді: Шумка В.А.

при секретарі: Маламан Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ржищів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Ржищівська міська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частину житлового будинку, визнання недійсним договору дарування та договору міни, визнання недійсним свідоцтв про право власності на спадщину,

встановив :

7.02.2012 року ОСОБА_3 звернуся до суду з позовом в якому просить визнати за ним право власності на 3/4 частини житлового будинку, розташованого в м.Ржищів вул. Радіоторна, 38, 1/2 частини як обов'язкова частка у спадщині 1/4 частини згідно заповіту, визнати недійсним договір дарування укладений між ним та ОСОБА_2 4 жовтня 2011 року та посвідчений Ржищівською міською державною нотаріальною конторою, визнати недійсним договір міни, укладений між ним та ОСОБА_2 4 жовтня 2011 року, також просить визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виданими 24 лютого 2009 року Ржищівською міською державною нотаріальною конторою.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16 жовтня 2007 року його мати склала заповіт, згідно якого спадкоємцями після її смерті є він та її племінниця ОСОБА_2 21 серпня 2008 року померла мати позивача ОСОБА_4. 24 лютого 2009 року Ржищівською міською державною нотаріальною конторою ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було видано свідоцтва на право на спадщину за заповітом в рівних частках на будинок та земельну ділянку, що розташовані в м.Ржищів по вул..Радіаторна,38. Позивач вказує на те, що він є непрацездатний інвалід другої групи, тому нотаріус Ржищівської міської державної нотаріальної контори не додержався вимог ст. 1241 ЦК України, він повинен незалежно від змісту заповіту, отримати Ѕ частини спадкового майна, яка б належала йому у разі спадкування за законом відповідно до ст. 1241 ЦК України, як повнолітній непрацездатний син спадкодавця.

Також вказує на те, що відповідачка скориставшись його тяжким станом здоров'я ввела його в обману і 4 жовтня 2011 року він подарував ОСОБА_2 1/2 частини житлового будинку, яка в подальшому зобов'язалась надати йому можливість переоформити в житлове приміщення літню кухню. Також ним було підписано договір міни, згідно з яким він обміняв половину належної йому 1/2 частини земельної ділянки розміром 0.10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в м.Ржищів по вул..Радіаторна, 38, на 1/2 частини земельної ділянки розміром 0.0763 га належної ОСОБА_2 розташованої в м.Ржищів по вул. Радіаторна, 38. Таким чином він втратив право власності на свій спадок і на можливість в подальшому оформити літню кухню в житлове приміщення, так як будинок та літня кухня опинились на земельні ділянці відповідачки.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його представники ОСОБА_6, ОСОБА_7 позовні вимоги підтримали посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

ОСОБА_2 позовні вимоги позивача не визнала, вказує на те, що ОСОБА_3 отримав 1/2 частини спадщини за заповітом і для збільшення її розміру не має підстав, також вказує на те, що відповідача до укладання договорів дарування та міни вона не спонукала, а навпаки відповідач сам запропонував її розділити спадкове майно саме таким чином, чому він на даний час заперечує даний факт пояснити не може.

Представник Ржищівської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 позовні вимоги позивача не визнала, вказує на те, якби ОСОБА_3 не був би зовсім включений до складу спадкоємців за заповітом, то тільки тоді він мав би право на обов'язкову частку у спадщині згідно ст..1241 ЦК України як повнолітній непрацездатний син спадкодавця, тому вважає, що вимога про визнання виданих свідоцтв про право на спадщину за заповітом недійсними в частині визначення часток у спадщині є безпідставними. Всі інші дії відбувались за згодою сторін.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, його представників, відповідача, третьої особи, свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає позов не обґрунтований, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 24 лютого 2009 року в Ржищівській міській державній нотаріальній конторі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 і є власниками по 1/2 частині житлового будинку та по 1/2 частини земельної ділянки, які розташовані в м.Ржищів по вул. Радіаторній, 38.

Згідно договору дарування частини житлового будинку від 4 жовтня 2011 року, посвідчений державний нотаріусом Ржищівської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_2 прийняла в дар 1/2 частини житлового будинку та відповідних частин надвірних будівель і споруд розташованого в м.Ржищів по вул..Радіаторна,38. Крім того, 4 жовтня 2011 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали договір міни, згідно якого, ОСОБА_3 міняє належну йому 1/2 частку в праві на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,1000 га. на належну ОСОБА_2 Н.М.1/2 частку в праві на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,0763 га., а ОСОБА_2

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 ЦПК України.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Посилання позивача на ту обставину, що відповідно до ст.1241 ЦК України, як повнолітній непрацездатний син спадкодавця, спадкує незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка б належала йому у разі спадкування за законом є безпідставними, так ж обов'язкова ч виділяється у тому разі, якщо порушуються права такого спадкоємця: він не зазначений у заповіті або йому заповідана частка, що є меншою від обов'язкової. Як встановлено, ОСОБА_4 16 жовтня 2007 року склала заповіт, згідно якого, все своє майно заповіла ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках. Тому підстав для визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину від 24 лютого 2009 року на ім'я позивача та відповідача немає.

Правовими підставами позовних вимог, щодо визнання договору дарування та договору міни, визначено положення ст..230 ЦК України, відповідно до якої, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в обману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або вона замовчує їх існування.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочину недійсними» №9 від 6.11.2009 року, ознакою обману є умисел у діях однієї із сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в обману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Норма ст. 627 ЦК України передбачає принцип свободи договору, у відповідності до якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, позивач, підписуючи договір дарування та договір міни, усвідомлював, які саме договір він підписує і які наслідки після його підписання настануть, оскільки жодних доказів на підтвердження того факту, що він діяв під впливом обману, ОСОБА_1 суду не надав.

Керуючись ст.ст.60, 88, 208, 209, 213, 215, 218 ЦПК України, 230,627,1241 ЦК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину житлового будинку, визнання недійсними договору дарування та договору міни, визнання недійсними свідоцтв про право власності на спадщину -відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: