Справа № 2«О»-3/1204/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

с.Біловодськ 1 березня 2012 року

Біловодський районний суд Луганської області в складі:

головуючого: судді Рукаса М.С.,

за участю:

секретаря Мірошнік Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Біловодського районного суду Луганської області, заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив установити факт належності йому трудових книжок б/н виданих 5 листопада 1970 року на імя (мовою оригінала) «Синельник Ивана Пантилеевича» та 12 серпня 1974 року на імя (мовою оригінала) «Синельник Ивана Пантилеевича».

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 суду пояснив, що в 9 листопада 1970 року він був прийнятий на роботу слюсарем по ремонту автомобілів по третьому розряду в автоколону № 2, згідно наказу № 330 від 5 листопада 1970 року. Того ж дня йому була виписана трудова книжка на імя (мовою оригінала) «Синельник Ивана Пантилеевича».

12 серпня 1974 року він був прийнятий на роботу в якості шофера 3-го класу на вище зазначене підприємство і йому було видано нову трудову книжку на імя (мовою оригінала) «Синельник Ивана Пантилеевича».

29 січня 2002 року при отриманні паспорта громадянина України ОСОБА_1 не звернув увагу на те, що його по батькові російською мовою в паспорті відрізняється від внесених в трудові книжки відомостей, а саме в паспорті «Пантелеевич», в трудових книжках «Пантилеевич»

В даний час заявник оформлює пенсію за віком. Він зібрав довідки про заробіток з підприємств, на яких він працював, але необхідно довести належність йому трудових книжок, у яких по батькові не відповідає даним указаним в паспорті. Він не може зробити виправлення помилок на підприємстві, яке видало трудову книжку, оскільки воно ліквідоване.

Факт належності йому трудової книжки підтверджується довідками трудового архіву, поясненнями свідків з якими заявник працював на підприємствах.

В судовому засіданні заявник підтримав свої вимоги, просив заяву задовольнити.

Представник управління Пенсійного фонду України у Біловодському районі не заперечує проти визнання факту належності ОСОБА_1 трудових книжок б/н виданих 5 листопада 1970 року та 12 серпня 1974 року на імя (мовою оригінала) «Синельник Ивана Пантилеевича».

Допитаний в якості свідка ОСОБА_2 суду пояснив, що в період з 14 лютого 1995 року по 4 травня 1998 року вони разом із заявником по справі працювали в Данилівському сільпо.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що в період з 15 жовтня 2002 року по 15 квітня 2003 року працював з ОСОБА_1 в Біловодській ЕД «Луганськтеплокомуненерго».

Вислухавши пояснення заявника, представника УПФУ у Біловодському районі, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 статті 256 ЦПК України, передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як видно з ксерокопії Паспорту громадянина України Серії ЕН № 099891 дійсне прізвище, імя та по батькові заявника «Синельник Іван Пантелійович», дата народження 6 січня 1952 року, місце с.Третяківка Біловодського району Луганської області, російською мовою «Синельник Иван Пантелеевич», ІНФОРМАЦІЯ_1, место рождения с.Третьяковка Беловодского района Луганской области (а.с.4).

Відповідно трудових книжок б/н виданих 5 листопада 1970 року та 12 серпня 1974 року по батькові заявника російською мовою вказано «Пантилеевич» (а.с.5, 13).

Таким чином в судовому засіданні було встановлено, що дійсне прізвище, імя та по батькові заявника українською мовою ОСОБА_1», російською мовою «Синельник Иван Пантелеевич». Однак по батькові заявника в Трудових книжках записано російською мовою невірно як «Пантилеевич».

Однак з довідок № 603 і 640 від 16 листопада 2011 року та 1 грудня 2011 року відповідно, виданих КУ «Трудовий архів» судом встановлено, що заявник дійсно працював на підприємстві Біловодське районне продовольче обєднання «Райсільгоспхімія» у час вказаний у трудовій книжці виданій 1974 року (а.с.14-16).

Довідкою № 3 від 3 лютого 2012 року підтверджується факт роботи ОСОБА_1 в Данилівіському сільпо в період вказаний у вище зазначеній трудовій книжці (а.с.17).

Також факт роботи на інших підприємствах в час зазначений в трудових книжках підтверджується свідченнями свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 допитаних в судовому засіданні.

За вказаних обставин, суд вважає що заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів підлягає задоволенню, та вважає за можливе встановити факт належності правовстановлюючих документів трудових книжок б/н виданих 5 листопада 1970 року на імя (мовою оригінала) «Синельник Ивана Пантилеевича» та 12 серпня 1974 року на імя (мовою оригінала) «Синельник Ивана Пантилеевича» заявнику ОСОБА_1.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11, 60, 212-215, 234, 235, 256-259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити факт, що трудові книжки б/н видані 5 листопада 1970 року на імя (мовою оригінала) «Синельник Ивана Пантилеевича» та 12 серпня 1974 року на імя (мовою оригінала) «Синельник Ивана Пантилеевича» належать заявнику ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії даного рішення.

Головуючий:

суддя М.С. Рукас