АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/2090/3760/2012 р. Головуючий 1 інст. Зінченко Ю.Є
Справа №2-4404/2011 р. Доповідач Карімова Л.В.
Категорія: договірна
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2012 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого судді Карімової Л.В.,

суддів: Бурлака І.В.,

ОСОБА_1,

при секретарі Гопко А.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2012 року,

ВСТАНОВИЛА:

07.06.20011 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про стягнення на підставі ст.ст. 1049-1050, 625 ЦК України з ОСОБА_3 боргу в сумі 466 571 грн. 38 коп. з урахуванням інфляції та трьох відсотків річних.

Посилалася на те, що 14.06.2006 року між нею та ОСОБА_3 був укладений договір позики, за умовами якого вона передала відповідачу 31500 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути їй ці кошти до 14.12.2007 року.

На підтвердження цього договору позики ОСОБА_3 надана розписка про отримання ним коштів у вищевказаній сумі та з посиланням про забезпечення боргу шляхом укладення договору дарування на її імя у разі непогашення боргу.

Однак відповідач умови договору не виконав, на її вимоги відмовлявся від сплати коштів.

Просила відповідно до ст.. 267 ЦК України визнати поважними причини пропуску нею строку на звернення до суду з цим позовом, посилаючись на те, що 02.12.2008 року вона народила двох малолітніх дітей, яких утримувала та виховувала одна в неповній родині, Крім того посилалася на погане самопочуття, відсутність коштів на сплату юридичних послуг у зв'язку з край важким матеріальним станом та сплату судових витрат.

Відповідач позов не визнав, зазначивши, що між ним та позивачкою були ділові стосунки, і борг у ОСОБА_2 він брав у тайванських доларах, оскільки саме цією валютою здійснювалася закупівля товару.

Крім того, просив застосувати строк позовної давності, у задоволенні позову відмовити, стягнути з відповідачки на його користь витрати, понесені ним за надання правової допомоги в сумі 3200 грн.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2012 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у розмірі 1617,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог в повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність тих обставин, які суд вважав встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що районним судом на порушення ч.4 ст. 10 та ст.ст. 27,31 ЦПК України не надано їй можливості надати оригінал боргової розписки.

Зазначає, що при вирішенні спору судом не враховано, що боргові зобовязання відповідача були забезпечені майновою неустойкою у вигляді квартири АДРЕСА_1, вартість якої значно більша 3000 доларів США ( еквіваленту той суми боргу в тайванських доларах, на яку ОСОБА_3 посилався як позичену у неї).

Вважає, що судом безпідставно не взяті до уваги причини пропуску нею строку позовної давності, які зазначені в позовній заяві.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить відхилити апеляційну скаргу за безпідставністю, посилаючись на те, що рішення районного суду ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення районного суду скасуванню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з недоведеності позову, оскільки ОСОБА_2 не надано до суду оригіналу боргової розписки, в якій не зазначено в якій саме валюті надавався борг, а також у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності за відсутності поважних причин.

Судова колегія не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони зроблені з порушенням вимог ст.ст. 212-213 ЦПК України.

Згідно ст.. 213 ЦК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень , підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1).

На підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми (ч.2)

Як вбачається з оригіналу розписки, наданої ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції, написаної власноручно ОСОБА_3, він 14.06.2006 року взяв у борг у ОСОБА_2 31500 доларів, які на протязі півтора року зобов'язується повернути, а у разі непогашення боргу зобов'язується подарувати квартиру за вищевказаною адресою.

Наявність у ОСОБА_2 вказаної боргової розписки свідчить про те, що ОСОБА_3 отримав кошти від позикодавця та не виконав своїх зобовязань за цим договором позики.

Факт написання цієї розписки власноручно та отримання за нею коштів від ОСОБА_2 не спростовував в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3, зазначивши, що він отримував грошову суму в тайванських доларах, а не доларах США.

Судова колегія вважає, що предметом договору позики між сторонами відповідно до ст.. 1046 ЦК України були фактично одержані грошові кошти в сумі 31500 доларів, визначені в доларах США, оскільки позичальник ОСОБА_3, отримуючи значну суму коштів у валюті, за домовленістю з позикодавцем забезпечив своє зобовязання майновою порукою належною йому на праві власності квартирою № 147 будинку 217 по вулиці Дружби Народів у м. Харкові, вартість якої на день укладення договору купівлі-продажу та передачі боргової суми складала еквівалент 32 000 доларів США(а.с.7).

Як пояснив в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_3 він передав ОСОБА_2 оригінал договору купівлі-продажу цієї квартири на підтвердження виконання свого обовязку за договором позики, і цей документ до наступного часу позивачка йому не повернула, а він не вимагав його повернення. Зазначеною квартирою він розпорядився на свій розсуд, подарувавши її, скориставшись дублікатом правовстановлюючих документів на квартиру.

Відповідно до ч.1 ст. 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо -, відеозапису, та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Однак ОСОБА_3 не надано як до суду першої так і апеляційної інстанції доказів, які відповідно до вимог ст.ст. 58-60 ЦПК України свідчили б про іншу валюту в боргових зобовязаннях, які виникли у нього перед ОСОБА_2

У зв'язку з наведеним судова колегія вважає, що оскільки відповідач ОСОБА_3 не виконав свого зобовязання по повернення боргу в установлений строк, суму боргу та 3 % річних від простроченої суми боргу слід стягнути з нього згідно вимог ст.ст. 625, 1048 та 1049 ЦК України.

При цьому розрахунок боргової суми - 31500 доларів США в гривневому еквіваленті, наданий позивачкою, відповідає курсу Національного банку України та складає 251 108, 55 грн. ( 31500 х 7,97= 251 108, 55 ) , і розмір 3% річних від цієї суми боргу складає 25 674 грн. 99 коп. за 1244 дні прострочки виконання зобовязання, а всього підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 276 783 грн. 54 коп., задовольнивши її позов в цій частині.

Між тим суд відмовляє ОСОБА_2 в задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_3 індексу інфляції в сумі 189 787,84 грн., оскільки відповідно до ст. 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін застосовується лише до грошових зобовязань, виконаних (або які повинні бути виконані) в гривнях - національній валюті України, тому ст.. 625 ЦК України може бути застосована лише у випадку прострочення грошового зобовязання у гривні.

Наслідки спливу позовної давності передбачені статтею 267 ЦК України, частина пята якої містить посилання на те, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Як свідчать матеріали справи ОСОБА_2 у шлюбі не перебуває, 02.12.2008 року народила двох дітей, яких утримувала та виховувала одна, що є поважною причиною пропуску нею позовної давності, тому не зважаючи на заяву відповідача про застосування вимог ч.ч 1-4 ст. 267 ЦК України, судова колегія визнає поважними вказані причини пропущення ОСОБА_2 позовної давності і зазначає, що порушене право позивача підлягає захисту.

У зв'язку з частковим задоволенням позову ОСОБА_2 також підлягають частковому задоволенню й вимоги позивача про стягнення з відповідача понесених нею судових витрат відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України, а саме з ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь ОСОБА_2 судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2767 грн. 84 коп.

Відповідно до вимог ст..80 ЦПК України та п.п. 1, 8 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України про судовий збір з відповідача ОСОБА_3 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1050 грн.84 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2012 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 276 783 (двісті сімдесят шість тисяч сімсот вісімдесят три) гривні 54 копійки та судові витрати в сумі 2788( дві тисячі сімсот вісімдесят вісім) гривень 94 копійки.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 1050 (одна тисяча пятдесят ) гривень 84 копійки.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий :

Судді: