У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Драгомерецького М.М.,

суддів: Панасенкова В.О.,

ОСОБА_1,

при секретарі: Сенчук А.О.,Ту

рманідзе С.М. Зімірьової

за участю: апелянта ОСОБА_2 і його представника ОСОБА_3,

позивачки Лозової ОСОБА_4, та представника відповідача

Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради -

Козловської ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 11 листопада 2011 року за позовом ОСОБА_6, діючої від імені та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради та комунального підприємства житлово-комунальний сервіс «Пересипський» про зміну договору найму жилого приміщення з зобовязанням його переоформлення,-

В С Т А Н О В И Л А:

14 вересня 2011 року Лозова ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, КП ЖКС «Пересипський» про зміну договору найму жилого приміщення з зобовязанням його переоформлення. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що власником будинку №15 по вул. Молодіжній у м.Одесі являється місцева рада. Наймачем зазначеного будинку був її чоловік ОСОБА_8, який помер 17 квітня 2010 року. Хоча шлюб між нею та ОСОБА_8 був розіваний, однак вони продовжували проживати однією сімєю і вона доглядала хворого чоловіка. У будинку проживала та зареєстрована їх спільна дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. У спірному будинку залишається проживати син її чоловіка від першого шлюбу ОСОБА_2, який рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 20 лютого 2008 року був виселений з будинку без надання іншого житла. Однак ОСОБА_2 ігнорує рішення суду, перешкоджаючи їй та її дочці проживати в спірному будинку, погрожуючи їм фізичною розправою. Тому на підставі викладеного та ст.ст. 103, 106 ЖК України ОСОБА_9 звернулась до суду із позовом та просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Справа розглянута за відсутності представників відповідачів Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради та КП ЖКС «Пересипський», які належним чином сповіщались про час та місце розгляду справи, причини неявки до суду не повідомили.

Заочним рішенням Суворовського районого суду м.Одеси від 11 листопада 2011 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати заочне рішення суду першої інстації та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи це тим, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання апеляційної інстанції відповідач по справі представник КП «ЖКС «Пересипський» не зявився, але про розгляд справи він сповіщався належним чином, документи підтверджуючі поважність причини неявки до суду ним надано не було. Тому у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України його неявка в суд не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, та їх пояснення на апеляцію, думку щодо апеляційної скарги представника Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради Козловської ОСОБА_5, заперечення на апеляційну скаргу Лозової ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що будинок №15 по вулиці Молодіжній у м.Одесі загальною площею 32 кв.м. належить місцевій раді.

Положеннями ст. 61 ЖК України визначено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до Договору найму жилого приміщення.

Так, наймачем спірного будинку являвся ОСОБА_8, на якого було відкрито особовий рахунок.

В даному будинку постійно проживали: основний наймач ОСОБА_8 та члени його сімї, а саме син ОСОБА_2, дочка ОСОБА_7 та колишня дружина ОСОБА_9

Відповідно до ст. 64 ЖК України передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються на рівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають із договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Якщо, особи, зазначені у частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Як вбачається із матеріалів справи, 17 квітня 2010 року ОСОБА_8 помер (а.с. 8).

Згідно зі ст. 824 ЦК України у разі смерті наймача або вибуття його з житла, наймачами можуть стати усі інші повнолітні особи, які постійно проживали з колишнім наймачем.

Відповідно до ч.2 ст.154 СК України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень.

Доводи ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню не заслуговують на увагу, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи, оскільки наймач будинку ОСОБА_8 помер, а в будинку залишилася проживати та зареєстрована його неповнолітня дочка ОСОБА_7, як член сімї колишнього наймача, із своєю матірю, крім того рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 20 лютого 2008 року, яке набрало законної сили, син наймача, ОСОБА_2 був виселений із спірного будинку без надання іншого житла.

Що стосується наданого апелянтом до суду розпорядження Суворовської райадміністрації Одеської міської ради №786р від 13 грудня 2011 року, щодо можливості відкриття особистого рахунку на житлову площу по вул. Молодіжна, 15 в м. Одесі на імя ОСОБА_2 з правом укладення договору найму житлової площі, то воно протирічить рішенню суду, яким його виселено із спірного житлового приміщення та видано після ухвалення судом рішення у даній цивільній справі, а тому судова колегія ставиться до нього критично.

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції в межах заявлених вимог повно і всебічно розглянув справу, дав належу оцінку наданим доказам, постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування заочного рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 303,307 ч.1 п.1, 308,313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 відхилити, заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 11 листопада 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: підпис ОСОБА_10

Підпи

с ОСОБА_11

підп

ОСОБА_1