Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 2-824/12
РІШЕННЯ

Іменем України

27.03.2012 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Гуменній Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної в результаті злочину,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2011 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, Української страхової компанії «Княжа» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в результаті злочину, посилаючись на те, що 21 липня 2010 року о 18 год. 30 хв. відповідач ОСОБА_2, керуючи особистим автомобілем «ВАЗ-2101», д.н. НОМЕР_3, рухаючись по вул. Балукова в с. Крюківщина, Києво-Святошинського району, Київської області, грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3, 12.1 Правил дорожнього руху, не справився з керуванням автомобіля, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення із зустрічним автомобілем «КАМАЗ», д.н. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_5, внаслідок чого її син ОСОБА_6, який знаходився в автомобілі ОСОБА_2, отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер в лікарні. На момент дорожньо-транспортної пригоди її син ОСОБА_6 був у тверезому стані і Правил дорожнього руху не порушував. Винним у дорожньо-транспортній пригоді був визнаний ОСОБА_2, який вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 червня 201 1 року був засуджений за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки, і на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з ОСОБА_2 на її користь стягнуто 5000 грн. матеріальної шкоди і 10 000 грн. моральної шкоди. Також цим вироком із страхової компанії «Княжа» на її користь стягнуто 5032 грн. матеріальної шкоди та 2500 грн. моральної шкоди. Ухвалою апеляційного суду Київської області від 17 листопада 2011 року вирок Києво-Святошинського районного суду від 29 червня 2011 року скасовано, ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності внаслідок акту амністії і кримінальну справу закрито.

Внаслідок вчинення злочину ОСОБА_2 їй була заподіяна матеріальна і моральна шкода. На поховання сина на ритуальні послуги нею особисто було витрачено 6855 гривень 73 копійки. Витрати щодо замовлення пам»ятника на могилу синові, транспортні послуги на його перевезення та встановлення, а також облаштування огородою складають 5850 гривень. Всього матеріальна шкода становить 12705 гривень 73 копійки. Що стосується заподіяної моральної шкоди, то вона полягає в наступному. На день смерті сину виповнилося 39 років. В зв'язку з чим вона отримала тяжку психологічну травму, у неї виникли психотравматичні фактори, що спричинені негативними емоціями. У неї погіршився сон, вона постійно рухається з пригніченим настроєм та не може говорити, що її сина вже більше немає. Він був її надією та опорою. Гірке усвідомлення безповоротної втрати дитини додають постійних тяжких моральних страждань. При цьому моральні страждання додає також та обставина, що син загинув від злочинних дій ОСОБА_2, що стало підставою для порушення кримінальної справи. Її хвилювання посилились байдужістю ОСОБА_2, який навіть не підтримав її ні матеріально, ні морально, і в теперішній час ухиляється від матеріальної відповідальності. Тому заподіяну їй моральну шкоду вона оцінює в 200 000 гривень.

Відповідно до ст. ст. 1166, 1187 Цивільного кодексу України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв»язок та є вина зазначеної особи. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Українська страхова компанія «Княжа» уклала з власником зазначеного автомобіля «ВАЗ-2101» д.н. НОМЕР_3 Поліс № ВВ 4106881 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. ОСОБА_2 керував автомобілем на момент ДТП па підставі реєстраційного посвідчення і термін дії полісу був чинним з 28 лютого 2010 року по 27 лютого 2011 року. Нещасний випадок, який стався 21 липня 2010 року, підпадає під дію страхового випадку відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого при настанні страхового випадку страховик відповідно до моментів відповідальності відшкодовує у встановленому порядку шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю третьої особи, а тому Українська страхова компанія «Княжа» несе обов»язок виплатити їй страхове відшкодування у розмірі, що визначений у полісі, а саме 51 000 гривень. Відповідно до п. 27.1 ст. 27 даного Закону право на отримання відшкодування за шкоду, пов»язану зі смертю потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з похованням. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 988 Цивільного кодексу України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, в сумі 12705 грн. 73 коп., стягнути з ОСОБА_2 на її користь відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, в сумі 200 000 грн., та стягнути з Української страхової компанії «Княжа» на її користь 51 000 грн. страхового відшкодування - із них: 12 705 грн. 73 коп. матеріальної шкоди та 38 294 грн. 27 коп.-в рахунок відшкодування моральної шкоди.

15 лютого 2012 року в судовому засіданні судом проведено заміну первісного відповідача-Українська страхова компанія «Княжа» належним відповідачем - Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

У судовому засіданні позивач та її представник поданий позов підтримали та просили його задовольнити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник позов визнали в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., в решті позов не визнали та заперечували проти його задоволення.

У судове засідання представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не з»явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, суду надана заява про розгляд справи у відсутності представника відповідача.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з»ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов»язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено, що 21 липня 2010 року близько 18 години 15 хвилин ОСОБА_2, керуючи власним технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-2101», державний номерний знак НОМЕР_3, рухаючись по вул. Балукова в с. Крюківщина, Києво-Святошинського району зі швидкістю близько 60 км/год. в напрямку с. Тарасівка, поблизу будинку № 59, на заокругленні проїзної частини автодороги праворуч, в порушення вимог п. 1.3., п. 1.5. та п. 2.3. б) Правил дорожнього руху України проявив неуважність та безтурботність до дорожньої обстановки, не відреагував на її зміну, в порушення вимог п 12.1. Правил дорожнього руху України, не обрав безпечної швидкості руху з урахуванням дорожньої обстановки, а також особливостей вантажу, що перевозиться, і технічного стану транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, допустив зіткнення із зустрічним автомобілем марки «КАМАЗ», державний номерний знак НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_5, який рухався в напрямку с. Гатне, та в подальшому допустив зіткнення з автомобілем марки CHEVROLET LACETTI, д.н.з. НОМЕР_5, під керуванням водія ОСОБА_7, яка рухалась в попутному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «ВАЗ-2101», державний номерний знак НОМЕР_3, ОСОБА_6, згідно висновку судово-медичного експерта № 267/Д334-тр. від 28 вересня 2010 року отримав тілесні ушкодження у виді смугоподібного синця передньої черевної стінки, розриву тонкої кишки та брижі тонкої кишки (після хірургічної обробки), поширеного калового перитоніту. Смерть ОСОБА_6 наступила від закритої травми живота, що супроводжувалась розривом тонкої кишки з розривом поширеного калового перитоніту. Закрита травма живота відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, та знаходиться в причинному зв»язку з настанням смерті. Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 146/К від 7 жовтня 2010 року пасажир автомобіля марки «ВАЗ-2101», державний номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_6 21 липня 2010 року отримав тяжку закриту травму живота, супроводжувану розривом тонкої кишки і її брижі з розвитком розлитого калового перитоніту.

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 червня 2011 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено йому основне покарання у виді позбавлення волів на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. На підставі вимог ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 роки. На підставі вимог ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_2 обов»язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи. До вступу вироку в законну силу залишити ОСОБА_2 запобіжний захід підписку про невиїзд. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_1О, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 000 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, та 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, а всього стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15 000 грн. Стягнуто з Страхової компанії ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 5032 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, та 2500 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, а всього стягнуто з страхової компанії «Княжа» на користь ОСОБА_1 7532 грн.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 17 листопада 2011 року вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 червня 2011 року щодо ОСОБА_2 скасовано. ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 286 КК України внаслідок акту амністії. Кримінальну справу закрито; запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, обраний ОСОБА_2, скасовано.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 267/Д334-тр. від 28 вересня 2010 року ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у виді смугоподібного синця передньої черевної стінки, розриву тонкої кишки та брижі тонкої кишки (після хірургічної обробки), поширеного калового перитоніту. Смерть ОСОБА_6 наступила від закритої травми живота, що супроводжувалась розривом тонкої кишки з розривом поширеного калового перитоніту. Закрита травма живота відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, та знаходиться в причинному зв»язку з настанням смерті. Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 146/К від 7 жовтня 2010 року пасажир автомобіля марки «ВАЗ-2101», державний номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_6 21 липня 2010 року отримав тяжку закриту травму живота, супроводжувану розривом тонкої кишки і її брижі з розвитком розлитого калового перитоніту.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в Українській страховій компанії «Княжа» за Договором страхування (полісом) № ВВ/4106881 від 2 березня 2010 року строком дії з 28 лютого 2010 року по 27 лютого 2011 року.

Українська страхова компанія «Княжа» змінила своє найменування на Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», що стверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААВ № 598407, свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 306328.

Згідно вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частино другою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім»єю.

Що стосується відшкодування моральної шкоди позивачу ОСОБА_1, то суд вважає доведеним факт заподіяння їй моральної шкоди, оскільки з вини ОСОБА_2 у зв"язку із вчиненням дорожньо-транспортної пригоди настала смерть сина позивачки ОСОБА_8, позивачка ОСОБА_1 понесла морально-психологічні переживання, відбулось порушення її нормальних життєвих зв"язків у зв»язку з смертю сина ОСОБА_8 З урахуванням зазначених моральних страждань, ступеня їх тяжкості та тривалості, а також матеріального стану відповідача ОСОБА_2, який також має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, на момент вчинення злочину і в даний час є інвалідом 3 групи, суд визначає розмір заподіяної моральної шкоди на користь позивача ОСОБА_1 в розмірі 15 000 грн., з якої 2 550 грн. стягує з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в межах страхового ліміту та 12 450 грн. стягує з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1. У решті вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Згідно вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов»язковий ліміт відповідальності страховика-це грошова сума, в межах якої страховик зобов»язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Обов»язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров»ю потерпілих, становить 51000 грн. на одного потерпілого.

Згідно вимог ст. 27 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право на отримання відшкодування за шкоду, пов»язану із смертю потерпілого, мають особи, які знаходились на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з поховання. У зв»язку з смертю потерпілого відшкодовуються витрати на поховання, які мають бути обгрунтованими та підтвердженими відповідними документами.

Згідно накладної № 203 від 16 серпня 2010 року позивачка ОСОБА_1 понесла витрати в розмірі 5 850 грн. за надані їй послуги на виготовлення пам»ятника. Також згідно накладної № 9 від 23 липня 2010 року позивачка ОСОБА_1 понесла витрати на поховання та пов»язані з цим ритуальні послуги в сумі 3 810 грн.

Також згідно чеку від 23 липня 2010 року позивачка ОСОБА_1 витратила 1475 грн. 61 коп. на придбання продуктів для організації поминального обіду в зв»язку із смертю свого сина ОСОБА_6

За таких обставин суд вважає необхідним стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь позивачки ОСОБА_1 вищевказані понесені нею витрати в сумі 11 135 грн. 61 коп. (5850 грн. +3810 грн.+1475 грн. 61 коп.) відповідно до вимог Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Цивільного кодексу України.

Заявлені вимоги позивачки ОСОБА_1 про стягнення з відповідачів 1535 грн. витрат на поховання її сина ОСОБА_6 задоволенню не підлягають, оскільки Акт про витрати на поховання в сумі 1535 грн. від 23 липня 2010 року, на який посилається позивачка ОСОБА_1 не є належним доказом в обгрунтування позову в цій частині вимог.

Також суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення 35 грн. 12 коп. вартості проїзду ОСОБА_1 залізничним транспортом за необгрунтованістю заявлених вимог.

В запереченнях проти позову ОСОБА_2 та його представник пояснили суду, що він, ОСОБА_2, передав дружині померлого ОСОБА_6 ОСОБА_6 ОСОБА_11 для організації поховання її чоловіка 6 000 грн. Суду надана письмова розписка, згідно якої ОСОБА_8 отримала від ОСОБА_2 6 000 грн. на поховання чоловіка ОСОБА_6 4 жовтня 2010 року.

В судовому засіданні свідок же ОСОБА_8 спростувала доводи ОСОБА_2 і з її пояснень суду вбачається, що організацією поховання та замовленням і встановленням пам»ятника в зв»язку з смертю ОСОБА_6 займалась мати померлого, позивачка у справі ОСОБА_1, яка й понесла грошові витрати.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 429 грн. 20 коп. судового збору в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 1166, 1167, 1168, 1187, 1194 ЦК України, ст. ст. 9, 27 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 11 135 грн. 61 коп. матеріальної шкоди та 2 550 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 12 450 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

У решті позову відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 429 грн. 20 коп. судового збору в дохід держави.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали учать у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.