Справа № 2/1416/3185/2012
РІШЕННЯ

Іменем України

09.10.2012 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва, в складі:

головуючого судді Тихонової Н.С.,

при секретарі Бреженюк Н.С.,

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до Державного нотаріуса Другої Миколаївської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій,

ВСТАНОВИВ:

10.09.2012 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до державного нотаріуса Другої Миколаївської держнотконтори ОСОБА_3 про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Свої вимоги мотивувала тим, що 23.05.2007 р. померла її мати ОСОБА_4, після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді 3/20 часток житлового будинку № 44 по вул. 7 Слобідська в м. Миколаєві, на яку спадкодавець залишила заповіт на імя позивача. На час відкриття спадщини позивачка проживала разом з матірю, спадщину прийняла. Однак, відповідно до Постанови нотаріуса від 18.08.2012 року, яка на думку позивача є незаконною, їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину.

Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд скасувати Постанову державного нотаріуса ОСОБА_3 від 18.08.2012 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії; зобовязати державного нотаріуса видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті її матері ОСОБА_4

В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали.

Державний нотаріус Другої Миколаївської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, повідомлялась судом належним чином. Від неї надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності та прийняти рішення на розсуд суду.

Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_4 є матірю ОСОБА_1 та ОСОБА_5.

ОСОБА_4 належить на праві власності 3/20 частини домоволодіння за адресою вул. 7 Слобідська, 44 у м. Миколаєві.

У відповідності до Заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_4 заповідала належну їй на праві власності частину житлового будинку, з відповідними господарськими будівлями та спорудами, № 44 по вул. 7 Слобідська в м. Миколаєві - ОСОБА_1

23 травня 2007 р. ОСОБА_4 померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 3/20 частини зазначеного житлового будинку.

У відповідності до Виписки з домової книги, довідки з адресно-довідкового бюро ОСОБА_4 на час смерті була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 з 1975 р. зареєстрована за тією ж адресою.

У відповідності до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, він не заявив про відмову від неї.

Враховуючи вищевикладене ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті матері -ОСОБА_4, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В серпні 2012 р. ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину після смерті її матері - ОСОБА_4 Однак 18.08.2012 р. державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої відмовлено ОСОБА_1 у видачі Свідоцтва про право на спадщину.

Зі змісту Постанови вбачається, що із спадкодавцем також проживала та була зареєстрована її донька ОСОБА_5, яка згідно ст. 1241 ЦК України має право на обовязкову частку у спадщині. Проте довідки ЖЕК або будинкової книги, за якою можна було б перевірити місце відкриття спадщини та факт прийняття спадщини всіма спадкоємцями, нотаріусу надано не було.

Згідно п. 214 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обовязкову частку в спадщині. Перевірка наявності заповіту (секретного заповіту), спадкового договору, здійснюється за допомогою Спадкового реєстру у порядку, передбаченому Положенням про Єдиний реєстр заповітів, спадкових договорів та спадкових справ.

Однак при поданні заяви про видачу Свідоцтва про право на спадщину позивачкою не було надано нотаріусу відомостей, які дозволили б виявити все коло осіб, які мають право на обовязкову частку в спадщині (зокрема будинкову книгу, тощо).

У відповідності до ст. 49 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що відмовляючи ОСОБА_1 у видачі Свідоцтва про право на спадщину державний нотаріус ОСОБА_3 діяла відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтовані та в їх задоволенні необхідно відмовити.

На підставі ст.ст. 1216, 1241, 1270 ЦК України, керуючись ст.ст. 14, 60, 62, 88, 212-214 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до державного нотаріуса Другої Миколаївської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: