Справа № 1007/630/2012
Провадження № 2/1007/849/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2012 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Маценко Н.П.

при секретарях Лисенко М.В., Петренко С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, які діють в особистих інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні надвірними будівлями та спорудами та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійснення права власності, стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги, стягнення аліментів та виселення

в с т а н о в и в:

У січні 2012 року ОСОБА_1М, ОСОБА_2 звернулися до суду із даним позовом, в якому просять суд зобовязати ОСОБА_5 не чинити їм та неповнолітнім дітям перешкод у вільному користуванні садибою за адресою вул. Комсомольська, 4 в смт. В.Димерка Броварського району Київської області, зобовязати ОСОБА_5 відновити подачу води від колодязя до частини будинку, якою користуються позивачі, передати позивачам дублікати ключів від погреба, сараю і гаража та відновити пошкоджену теплицю вул. Комсомольській, 4 в смт. В.Димерка Броварського району Київської області.

В обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на те, що у будинку за № 4 по вулиці Комсомольській в смт. В.Димерка Броварського району Київської області на окремо виділеній житловій площі з окремим входом проживають вони та їх неповнолітні діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Поряд з ними за вищевказаною адресою проживає власник будинку ОСОБА_5

Далі в позові зазначає, що за особисті кошти вони зробили косметичний ремонт, переклеїли шпалери, пофарбували підлогу, вікна, установили водяну електростанцію, встановили металеві вхідні двері, дві газові плити, водяний насос, котел, бойлер, збудували бетонний паркан та ворота, теплицю, каналізацію з трьох бетонних кілець. Незважаючи на зазначені обставин ОСОБА_5 різко змінила своє відношення до них і без будь-кого приводу та підстав почала перешкоджати їм у вільному користуванні садибою.

Так, при настанні мінусової температури атмосферного повітря у 2011 році ОСОБА_5 самовільно перекрила воду від колодязя до їх частини будинку, демонтувала бойлер, на вхідних дверях до погребу та сараю замінила замки, чим позбавила їх сім»ю холодної та гарячої води, можливості вільного доступу до погребу та сараю.

Враховуючи ту обставину, що вони з дозволу власника садиби постійно проживають в ній, мають право користуватися відповідно до закону та усувати будь-які перешкоди.

15.02.2012 року ОСОБА_5 предявила зустрічний позов, в якому з урахуванням уточнень просить суд зобовязати ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх неповнолітніх дітей ОСОБА_3, та ОСОБА_4 знятися з реєстраційного обліку в належному їй житлову будинку № 4 по вул. Комсомольській в смт. В.Димерка і заборонити в майбутньому здійснювати таку реєстрацію для усунення перешкод у здійсненні нею прав власника на прочини щодо її нерухомості, виселити в судовому порядку ОСОБА_1, ОСОБА_2 з належного їй будинку, припинивши таким чином їх володіння майном на вимогу власника, зобовязати ОСОБА_1 сплачувати їй аліменти в сумі 550 грн. щомісячно та стягувати цю суму за весь період проживання в її будинку, стягнути із ОСОБА_1, ОСОБА_2 на свою користь судові витрати, оскільки причиною цього звернення до суду стало їх зазіхання на її приватну власність та тривале невиконання ними в добровільному порядку сімейних, житлових та цивільних обовязків перед нею, витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн. та витрати по сплаті за послуги з газопостачання.

Заявлені зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 мотивує тим, що ОСОБА_1 протягом пятнадцяти років спільно із своєю сімєю проживає в належному їй на праві власності житловому будинку. За весь період проживання жодного разу не приймав участі у сплаті комунальних послуг, у звязку з чим вона змушена була відключити їх кімнати від газового опалення, так як здійснювати оплату їх вартості одноособово не мала можливості. Після зобовязання рішенням суду включити опалення ОСОБА_1 продовжує не сплачувати за газопостачання. Таке відношення її сина не відповідає нормам моралі, етичним нормам суспільства і є підставою для виселення в судовому порядку згідно зі ст. 116,157 ЖК України.

В порушення норм сімейного законодавства України ОСОБА_1 не піклується про неї, зневажає, не надає матеріальної допомоги, не приймає участі в утриманні, тому в порядку ст. 202 СК України просить стягнути із нього аліменти.

Далі вказує, що як власник не бажає, щоб позивачі по даній справі займали будь-яке житлове приміщення в належному їй будинку та користувалися іншим нерухомим майном. Реєстрація в її будинку позивачів та їх неповнолітніх дітей створює перешкоди у здійсненні права власності, не дозволяє розпорядитися належним майном на свій розсуд.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 основний позов підтримав у повному обсязі, не визнав зустрічних позовних вимог, дав пояснення аналогічні фабулі позовної заяви. Додав, що змоги платити аліменти в заявленій сумі він не може, так як це становить половину його заробітної плати, згоден сплачувати комунальні послуги.

Представник позивачів ОСОБА_6 основний позов підтримав у повному обсязі, не визнав зустрічних позовних вимог, пояснив, що ОСОБА_1 народився в спірному житлову будинку та проживає в ньому з народження. Після одруження до будинку заселена його дружина та діти. До 2011 року сторони спільно користувалися надвірними будівлями та колодязем, позивачі сплачували комунальні послуги як добросовісні користувачі.

Починаючи з 2011 року між сторонами стали виникати неприязні стосунки щодо користування будинком. Відповідач самовільно перекрила газове опалення, що поступало до частини будинку, в якій мешкає сім»я позивачів. Рішенням суду її зобовязано відновити газопостачання. Незважаючи на це ОСОБА_5 продовжує чинити перешкоди у користуванні, а саме перекрила подачу води до бойлера, зрізала теплицю, навісила на погріб та сарай замок, що позбавляє позивачів можливості користуватися своїми речами.

Відповідач ОСОБА_5 не визнала основних позовних вимог, підтримала зустрічний позов, пояснила, що дванадцять років тому вона виділила в користування сину та його сімї половину належного їй будинку. За період спільного проживання стосунки між ними дещо погіршилися, сплачувати за комунальні послуги в рівних частинах та проводити ремонт садиби позивачі не бажають. Підтвердила, що самовільно перекрила позивачам доступ до сараю, погребу та гаражу, зрізавши старі замки та встановивши нові, тому змоги користуватися автомобілем ОСОБА_1 також не має. Спільно зі своїми іншими синами переробила колодязь і користується ним одноособово.

Уточнила, що ОСОБА_1 не надає їй матеріальної допомоги, комунальних послуг не сплачує, не бажає, що він користувався гаражем, погребом, сараєм та земельною ділянкою, яка їй належить.

Представник відповідача ОСОБА_7 не визнала основних позовних вимог, підтримала зустрічний позов та пояснення дані відповідачкою. Уточнила, що ОСОБА_5 згідна щоб позивачі користувалися будинком, заперечує проти користування надвірними будівлями, оскільки такого права їм ніхто не надавав. При цьому додає, що систематичне руйнування позивачами майна, судова тяганина, подача ними заяв до міліції є підставою для їх виселення в порядку ст. 116 ЖК України.

Додала, що через наявність реєстрації в належному відповідачці будинку неповнолітніх дітей, остання не має змоги укласти договір довічного утримання чи інший правочин та забезпечити своє життя.

Щодо стягнення аліментів, що пояснила, що позивач є сином відповідачки та зобовязаний надавати їй матеріальну допомогу на утримання, оскільки вона її потребує, розмір аліментів визначає в твердій грошовій сумі в розмірі 550 грн.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивачів, заперечення відповідачки, її представника, пояснення свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 398 ЦК України, право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.06.2008 року, виданого виконкомом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області ОСОБА_5 є власником будинку № 4 по вул. Комсомольська в смт. В.Димерка Броварського району Київської області, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно /а. с. 11/.

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 086988, ОСОБА_5 на підставі рішення виконкому Великодимерської сільської ради від 19 листопада 1997 року за № 7 передано у приватну власність земельна ділянка площею 0.319 га, яка розташована в смт. В.Димерка Великодимерської сільської ради /ас. 10/

Відповідно до довідки виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 28.01.2011 року за № 270, згідно по господарських документів селищної ради за 2005-2010 року, особовий рахунок № 3917 будинок, що знаходиться в смт. В.Димерка по вул. Комсомольська, 4 значиться за ОСОБА_5 ОСОБА_1 проживаючих значаться: ОСОБА_8 син, ОСОБА_1 син, ОСОБА_2 невістка, ОСОБА_3 онук, ОСОБА_9 онука, ОСОБА_4 онука. /а.с.12/.

Згідно з актом обстеження садиби по вул. Комсомольська, 4 смт. В. Димерка Броварського району Київської області від 24.01.2011 року, будинок за вказаною адресою поділений власником на дві окремі частини та з окремими вхідними до нього дверми. На одній частині зареєстрована та проживає ОСОБА_5, яка є одноосібним власником садиби, а на другій половині зареєстровані та проживають: ОСОБА_1, ОСОБА_10 та їх малолітні діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20.06.2011 року, що набрало законної сили зобовязано ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_4 перешкоди у користуванні будинком №4 по вулиці Комсомольській в смт. Велика Димерка Броварського району Київської області також зобовязано ОСОБА_5 включити опалення ОСОБА_1 і ОСОБА_2 які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_4 за адресою: Київська область, Броварський район, смт. Велика Димерка, вулиця Комсомольська,4.

Факт чинення перешкод у користуванні садибою підтвердили свідки, так свідок ОСОБА_11 пояснила, що проживає по сусідству із сторонами по даній справі, добре знає їх сімю. Після одруження сина ОСОБА_1 відповідачка сама зареєструвала до будинку невістку, а після їх спільних дітей. За період проживання ОСОБА_1 накрив гараж шифером, поставив бетонний паркан, провів каналізацію, опалення та електрику. До 2011 року сплачував за комунальні послуги, після перестав, оскільки користувалися електроенергією та газом інші сина відповідачки. На початку 2011 року відповідач перекрила газопостачання в половину будинку, в якій проживає позивач з сім»єю, його діти змушені були йти ночувати до сусідів.

Крім того, відповідачка не дає можливості позивачам користуватися колодязем, вони набирають воду у сусідів. Спільно із старшим сином спиляла замки на гаражі, викинула з нього речі ОСОБА_1, замінивши замки не дає доступу до автомобіля, сараю та погребу, де знаходяться продукти харчування.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що сімя позивача робила ремонти в будинку та надвірних будівлях, сплачувала комунальні послуги, піклувалася про відповідачку. Протягом останніх трьох років між сторонами виникли конфлікти, відповідачка заборонила своєму сину користуватися погребом, гаражем та сараєм, перекрила доступ до колодязя, зрізала бойлер та двері в будинку.

Покази даних свідків є взаємоузгодженими між собою і такими, що підтверджуються матеріалами справи, а тому можуть бути враховані судом при винесенні даного рішення.

Допитаний в судовому засіданні свідок з боку відповідачки ОСОБА_13, пояснив, що є сином відповідачки та братом позивача. Три роки тому він став проживати в спірному будинку спільно з матір»ю. Підтвердив, що позивачі не мають доступу до колодязя, так як він спільно з братом ОСОБА_8 зробив іншу свердловину. З грудня 2011 року позивачі не мають можливості користуватися сараєм погребом та гаражем, оскільки відповідач змінила замки, дублікатів ключів не надала.

Свідок ОСОБА_8, син відповідачки та брат позивача пояснив, що позивачі не мають право користуватися майном матері та розпоряджатися ним. Підтвердив, що на даний час змоги користуватися погребом, сараєм, гаражем, колодязем та теплицею позивачі не мають, оскільки мати їм відмовила в такому користуванні, позакривавши все на інші замки.

Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що основні позовні вимоги є доведеними і такими, що підлягають задоволенню. У судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачі по даній справі є членами сім»ї власника житлового будинку, заселені до нього за згодою останнього, впродовж тривалого часу на достатній правовій підставі проживають в будинку, значаться зареєстрованими, відповідно на рівні з власником садиби мають право користуватися нею. З матеріалів справи вбачається, що позивачі частково приймали участь у витратах по сплаті комунальних послуг, що підтверджується відповідними квитанціями.

Судом враховується, що відповідач визнала факти чинення позивачам перешкод у користуванні садибою, погребом, сараєм, та гаражем шляхом самовільної заміни замків на вхідних дверях, відключила водопостачання, зазначені обставини, що визнані сторонами у порядку ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Зазначені обставини щодо неможливості здійснення позивачами порядку користування надвірними будівлями та спорудами в судовому засіданні підтвердили також і свідки з обох боків.

Одночасно при винесенні даного рішення суд приймає до уваги ту обставину, що звернення позивачів до суду з підстав усунення перешкод носить повторний характер

Вирішуючи питання по суті зустрічного позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Правилами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 157 ЖК України, виселення членів сім»ї власника жилого будинку (квартири) може бути у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 ЖК України.

Відповідно до ч.1 ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім»ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб проводиться без надання іншого жилого приміщення.

Як роз'яснив пленум Верховного Суду УРСР у п. 17 постанови від 12 квітня 1985 р., є, зокрема, міри попередження, застосовувані судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також міри суспільного впливу, прийняті на зборах мешканців будинку або членів ЖБК, трудових колективів та інших громадських організацій за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих указівок щодо можливого виселення).

Систематичне порушення правил суспільного співжиття може призвести не тільки до виселення із займаного житла. Це крайня міра. Закон допускає, щоб до особи, яка систематично порушує загальнолюдські правила співжиття, були застосовані й інші санкції. Таким чином законодавством встановлений чіткий порядок для виселення інших осіб, які проживають разом з власниками житла.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Звертаючись до суду із зустрічним позовом про виселення позивачів з підстав передбачених ст. 116 ЖК України, відповідач не зазначила жодного доказу на підтвердження обставин, викладених нею в позовній заяві, зокрема того, що позивачі підлягають виселенню саме з підстав ст. 116 ЖК України, так як порушують громадський порядок і умови нормального співжиття. Не надано суду доказів на підтвердження того, що позивачами були вчинені протиправні дії, які дають підставу для їх виселення з вищевказаних підстав, вони носили систематичний характер і до позивачів застосовувалися заходи запобігання або заходи громадського впливу.

Крім того, судом враховується, що в своїх поясненнях ОСОБА_5 висловлює мінливу позицію щодо проживання позивачів у будинку, так остання та її представник у судовому засіданні зазначає, що не заперечує проти проживання сім»ї позивачів у будинку, спірним є питання щодо користування надвірними будівлями, спорудами та земельною ділянкою, при цьому продовжує наполягати на їх виселенні в порядку ст. 116 ЖК України.

Враховуючи викладені обставини вимоги за зустрічним позовом про виселення позивачів та їх неповнолітніх дітей з будинку, зняття з реєстраційного обліку в ньому є недоведеними в розумінні ст. 60 ЦПК України і такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про стягнення аліментів суд приходить до вимог ч. 1 ст. 202 СК України згідно з якою повнолітні дочка та син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомогою.

Правилами ст. 204 СК України передбачено, що дочка, син можуть бути звільнені від обовязку утримувати матір, батька та обовязку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати батько ухилялися від виконання своїх батьківських обовязків.

Будь-яких обставин, які б давали право звільнити ОСОБА_1 від обовязку утримувати свою матір судом при розгляді даної справи здобуто не було.

При визначення розміру аліментів судом враховується розмір доходу позивача, який за період з 01.11.2011 року по 31.03.2012 року складає 5820 грн., що підтверджується відповідною довідкою, розмір пенсії, яку отримує відповідач ОСОБА_5, на утриманні у позивача перебуває двоє неповнолітніх дітей, а також та обставина, що відповідач має ще двох синів, які також не звільнені від обовязку утримувати матір. А тому з урахуванням наведеного, суд вважає за доцільне частково задовольнити вимоги та стягнути із ОСОБА_5 аліменти на утримання матері в розмірі 100 грн. щомісячно.

Щодо вимог за зустрічним позовом про стягнення з позивачів витрат понесених на оплату вартості газопостачання, то з матеріалів справи достовірно встановлено, що сплату комунальних послуг за газопостачання несли обидві сторони, що підтверджується відповідними квитанціями, при цьому із розрахунку по особовому рахунку абонента ОСОБА_5 вбачається, що розмір переплати за газопостачання складає 826 грн. У судовому засіданні стороною відповідача не наведено жодного доказу на підтвердження зазначеної вимоги, а тому підстав для її задоволення суд не вбачає.

Відповідно до вимог ст. 84 ЦПК України витрати повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони крім випадків надання безоплатної допомоги.

У рахунок стягнення витрат на правову допомогу, відповідач просить суд стягнути із позивачів 2000 грн., однак з поданої квитанції не вбачається, що хто саме є платником та фактичної сплати коштів за надані послуги.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 116, 150, 156 ЖК України, ст. ст. 398, 405 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 84, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

основний позов задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_1, ОСОБА_2 неповнолітнім ОСОБА_3, ОСОБА_4 перешкод у користуванні садибою, колодязем та теплицею, розміщені за адресою Київська область, Броварський район, смт. В.Димерка, вул. Комсомольська, 4.

Зобовязати ОСОБА_5 передати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дублікати ключів від надвірних будівель: погребу, сараю і гаражу та не чинити перешкод у користуванні ними.

Зобовязати ОСОБА_5 відновити подачу води від колодязя ОСОБА_1, ОСОБА_2 неповнолітнім ОСОБА_3, ОСОБА_4 та відновити пошкоджену теплицю, що розміщені за адресою Київська область, Броварський район, смт. В.Димерка, вул. Комсомольська, 4.

зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійснення права власності, стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги, стягнення аліментів та виселення - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований та проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, яка зареєстрована та проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти в розмірі 100 (сто) грн., щомісячно, починаючи з дня предявлення зустрічного позову 15.02.2012 року і довічно.

В іншій частині зустрічного позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд.

Суддя Н. П. Маценко