Справа №: 2-3109/11
РІШЕННЯ

Іменем України

20 квітня 2012 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого - судді Паламарчука М.С., при секретарі Шаповал І.Ф., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на спадкове майно, в с т а н о в и в : Позивач звернувся до суду з позовом, в якому прохає:

1. Визнати обєктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 набуте під час їх спільного проживання нежитлове нежитлове приміщення загальною площею 474,1 кв. м, розташоване в м. Олександрія Кіровоградської області по вул. Червоного козацтва, 51.

2. Визнати за ним, ОСОБА_1, право власності на ? нежитлового приміщення загальною площею 474,1 кв. м, розташованого в м. Олександрія Кіровоградської області по вул. Червоного козацтва, 51.

Своє прохання мотивує тим, що рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 06 грудня 2011 р. у цивільній справі № 22-2991/2011р. вставлено факт проживання однією сім'єю відповідача та його батька ОСОБА_3, який помер 02 серпня 2010 р., з серпня 1996 року до 02 серпня 2010 р., визнано за відповідачем право власності на ? частину майна транспортні засоби. Суд виходив з положень статей 70, 74 СК України про те, що чоловік та жінка які проживали однією сімєю, але не перебували у шлюбі між собою, мають рівні права на придбане за цей період майно.

Після смерті батька відкрилася спадщина, заповіт батьком не складався. Тому позивач вважає, що як спадкоємець першої черги має право на ? майна, набутого відповідачем та його батьком.

Під час розгляду цивільної справи за позовом відповідача до нього про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на майно, як на частку в спільні сумісній власності, виключення майна із складу спадщини, відповідач не повідомила суд про наявність іншого майна, яке було набуте нею під час спільного проживання з його батьком і вимагала суд визнати за нею право власності лише на те майно, що було зареєстроване за ОСОБА_3

Після розгляду справи йому стало відомо, що згідно договору купівлі-продажу від 19 лютого 2008 р. відповідач набула право власності на нежитлове приміщення загальною площею 474,1 кв. м, що знаходиться в м. Олександрія по вул. Червоного козацтва, 51. Вартість приміщення згідно договору складає 205 200 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав його вимоги. Відповідач та її представник позов не визнали. Пояснили, що обставини смерті батька позивача незрозумілі. Син не дбав про батька, про придбання майна. Майно вона отримала в порядку приватизації за позичені під розписку у свого сина ОСОБА_4 кошти, які їй необхідно повернути. Крім того, померлий не міг працювати, приймати участь в придбанні майна. Позивач скрив від неї частину майна померлого. Також вона звернулася до суду з позовом про зміну черговості одержання права на спадкування, тому можлива зміна часток спадкоємців, і визнання за позивачем права власності на конкретну частку є передчасним, оскільки суттєво порушені права інших спадкоємців. Крім того, позивач може звернутися до суду за правилами позовного провадження лише у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Перешкод в отриманні свідоцтва у позивача немає, відмова нотаріуса відсутня, тому вимоги позивача не підлягають розгляду в судовому порядку.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Згідно ст. 74 СК країни якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статями 1218, 1261 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи.

Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 06 грудня 2011 року по справі № 22-2991/2011 р. за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на майно як на частку в спільній сумісній власності, виключення майна із складу спадкового майна встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з серпня 1996 року до 02 серпня 2010 р., визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину майна, а саме транспортні засоби, які були придбані і зареєстровані в цей період на імя ОСОБА_3 При цьому суд виходив з того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як і наполягала ОСОБА_2, мають право на рівні частки в придбаному майні. Розглядаючи справу суд виходив з того, що ОСОБА_1 являється єдиним спадкоємцем, яким прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3, оскільки інших осіб в якості відповідачів не було притягнуто.

Свідоцтвом про народження позивача підтверджується, що він є рідним сином померлого. Тому являється спадкоємцем першої черги.

З акту передачі приміщення від 19 лютого 2008 р. вбачається, що спірне нежитлове приміщення було передане відповідачеві на підставі договору купівлі-продажу, який вона уклала того ж числа з ТОВ фірма Чарівницяза 205 200,00 грн. Належність цього приміщення відповідачеві підтверджується довідкою бюро технічної інвентаризації від 23.02.2012 р. № 115. Таким чином, суд приходить до висновку, що спірне майно являється спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і після смерті останнього спадкуванню підлягає ? спірного приміщення. Подана відповідачем ксерокопія розписки про позику нею 220 000 грн. для придбання спірного приміщення судом не приймається до уваги, оскільки вона не завірена належним чином. Крім того, розписка датована 19.03.2008 р., тобто через місць після укладення договору купівлі-продажу і передачі майна в натурі.

В звязку з тим, що позов задовольняється в повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи і за забезпечення позову, а саме 1026 грн. + 107 грн. 30 коп. = 1133 грн. 30 коп.

Керуючись статями 15, 16, 1261 ЦК України, 70, 74 СК України, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати обєктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 нежитлове приміщення загальною площею 474,1 кв. м, розташоване в м. Олександрія Кіровоградської області по вул. Червоного козацтва, 51.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? нежитлового приміщення загальною площею 474,1 кв. м, розташованого в м. Олександрія Кіровоградської області по вул. Червоного козацтва, 51.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1133 грн. 30 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської обл. через Олександрійський міськрайонний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя