Святошинський районний суд міста Києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 2608/18247/12

пр. № 2-о/2608/428/12

26 листопада 2012 року Святошинський районний суд м. Києва у складі: головуючого-судді: Ключника А.С. при секретарі: Холявчук А.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Заявники подали до суду спільну заяву про розірвання шлюбу.

Заяву обґрунтовували тим, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24.09.1994 року . Від шлюбу мають неповнолітніх дітей, дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Багато років заради дітей вони намагалися зберегти шлюб, але стосунки дедалі більше загострювались, що призвело до подальшого неможливого спільного сімейного життя. Остаточно переконались, що вони є різними людьми, а тому в інтересах їх та їх дітей вирішили шлюб розірвати.

При цьому заявники домовились про те, що після розірвання шлюбу їхні діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 будуть проживати разом з матірю - ОСОБА_1, за адресою АДРЕСА_1 або за іншим місцем реєстрації матері, а батько, ОСОБА_2, буде постійно брати участь у вихованні дітей та мати має право на аліменти, які відповідно до законодавства виплачуються батьком добровільно у розмірах та порядку, встановлених законодавством і взаємною згодою сторін.

В судовому засіданні заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заяву підтримали.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає необхідним задовольнити заяву в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у зареєстрованому шлюбі сторони перебувають з 24.09.1994 року, який зареєстрованим ВРАГС Ленінградської райдержадміністрації м. Києва, актовий запис № 782 (а.с. 5).

Від шлюбу подружжя має неповнолітніх дітей, дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 7, 8, 9).

В судовому засіданні встановлено, що багато років заради дітей подружжя намагалося зберегти шлюб, але стосунки дедалі більше загострювались, що призвело до подальшого неможливого спільного сімейного життя. Заявники переконались, що вони є різними людьми, а тому в інтересах їх та їх дітей вирішили шлюб розірвати. При цьому заявники домовились про те, що після розірвання шлюбу їхні діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 будуть проживати разом з матірю - ОСОБА_1, за адресою АДРЕСА_1 або за іншим місцем реєстрації матері, а батько, ОСОБА_2, буде постійно брати участь у вихованні дітей та мати має право на аліменти, які відповідно до законодавства виплачуються батьком добровільно у розмірах та порядку, встановлених законодавством і взаємною згодою сторін, даний договір нотаріально посвідчений (а.с. 3).

У відповідності до вимог ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка . Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 234 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 СК України, договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, переконавшись, що волевиявлення подружжя на розірвання шлюбу є взаємним і дійсним, подружжя досягло згоди щодо усіх умов договору, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення вимог заяви, оскільки після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті і майнові права подружжя, а також права їхніх дітей.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 105, 109, 113 СК України, ст. ст. 10, 11, 57-60, 179, 209, 212-215, 223, 234, 292, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 24.09.1994 року, ВРАГС Ленінградської райдержадміністрації м. Києва, актовий запис № 782 - розірвати.

Прізвище заявника ОСОБА_2 після розірвання шлюбу залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. Ключник