АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Басуєвої Т.А., Волошина М.П.

при секретарі Грендач Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи сектор громадянства і реєстрації фізичних осіб Нікопольського МВ (по обслуговуванню м.Нікополя та району) УМВС України в Дніпропетровській області, комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна контора №10», про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2008 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1, зняв відповідача з реєстраційного обліку, мотивуючи тим, що ОСОБА_2 в спірній квартирі не проживає і не користується нею без поважних причин з жовтня 2005 року.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2012 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення Нікопольського міськрайонного суду та ухвалення нового рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовити, зазначаючи, що судом першої інстанції постановлено рішення з порушенням норм матеріального й процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5)чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6)як розподілити між сторонами судові витрати; 7)чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8)чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Однак зазначеним вимогам закону ухвалене у справі рішення суду не відповідає у повному обсязі.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не мешкає в спірній квартирі понад три роки.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна.

Відповідно до правил статей 71,72 ЖК України наймач або члени його сімї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема, якщо вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї понад шість місяців у випадках: тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у звязку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сімї.

У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року №2 розяснено, що у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

На підтвердження позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 надали суду акт КП Житлово-комунальної контори №10 від 19 вересня 2008 року, який складений за участю працівників КП ЖКК №10 і мешканців будинку №80 по вул.Гагаріна у м.Нікополі, згідно з яким ОСОБА_2 у квартирі №5 указаного будинку не мешкає більше трьох років. Однак, цій акт було складено за десять днів до предявлення позову і з нього не вбачається, що відповідач не проживає в спірній квартирі понад шести місяців..

Згідно довідки ВАТ «Південтеплоенергомонтаж» ДП «Дніпровське монтажне управління» від 04 березня 2009 року №114 ОСОБА_2 працював у ДП «Дніпропетровське монтажне управління» в період з 04 вересня 2006 року по 04 березня 2009 року в якості монтажника. Робота була повязана з постійними відрядженнями, де мешкав в гуртожитку(а.с.41).

З акту №175 від 05 жовтня 2009 року, затвердженого директором ТОВ «КК Коменерго, вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1955 року(а.с.42).

Встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 1989 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 07 вересня 2007 року, та проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2. В спірній квартирі знаходились речі відповідача, які позивачі віддали останньому після постановлення рішення по даній справі.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що позивачами не надано належних доказів непроживання ОСОБА_2 у квартирі без поважних причин понад строки, визначені ст.ст.71,72 ЖК України, та підстави для визнання його таким, що втратив право користування спірною квартирою, відсутні, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст.304,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2012 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням відмовити.

Рішення апеляційного суду чинне з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: