Справа № 2-44/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2012 року Біловодський районний суд Луганської області

у складі: судді Ткаченко О.Д.

секретаря Торби Т.Є.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ПАТ «Глорія Джинс» до гр. ОСОБА_1 про визнання договору оренди нежитлового приміщення дійсним,-

В С Т А Н О В И В :

09 лютого 2012 року юридичною особою ПАТ «Глорія Джинс» подана позовна заява до відповідача - фізичної особи гр. ОСОБА_1 про визнання договору дійсним. В судовому засідання представником позивача гр. ОСОБА_2 , яка діє за довіреністю від21.02.2012 року позовні вимоги повністю підтримані. Представник позивача вказала, що 26 серпня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Глорія Джинс » та фізичною особою громадянином України ОСОБА_1 було укладено договір оренди нежитлового приміщення № 01/10-04 площею 598 квадратних метрів , яке розташоване в селищі Біловодськ, вулиця Ракетна, б. № 1-д. Обєкт оренди перебуває у праві власності відповідача на підставі свідоцтва про право власності серія САВ № 025568, копія витягу з якого додається до матеріалів справи. За твердженням представника позивача, дія вищевказаного договору оренди починає свій перебіг 26.08.2011 року та закінчується 31.08.2020 року, тобто складає 9 років. За ст. 793 ЦК встановлено, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню. При цьому ст. 220 ЦК України встановлює, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Посилаючись на п.9.1 договору, гр. ОСОБА_2 вказала, що сторони домовилися здійснити нотаріальне посвідчення договору протягом місяця зі дня прийому передачі обєкта оренди, відповідач взяв на себе обовязок здійснити підготовку всіх необхідних документів для нотаріального посвідчення договору, але станом на 04.02.2012 року він не здійснив такої підготовки документів, зокрема, не отримав витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно в КП Бюро технічної інвентаризації, але 27.09.2011 року отримав передплату орендних платежів на загальну суму 100000( сто тисяч) гривень, з яких позивач стягнув як податковий агент податковий податок та перерахував його до бюджету відповідно до вимог закону як податок з фізичних осіб, свої доводи підтвердив копією платіжних документів, завірених позивачем. Посилаючись на наявність виконання всіх істотних умов договору та повне виконання умов договору обома сторонами, а не тільки однією із сторін у справі, представник позивача просить суд винести рішення, визнавши договір оренди нежитлового приміщення від 26.08.2011 року № 01/10-04 дійсним, та врахувати, що розмір плати за землю позивач включив в загальну вартість суми оренди за нежитлове приміщення. Також представник позивач стверджує, що станом на 01.01.2012 року , виходячи з названого нею відповідного листа розяснення, договір повинен бути визнаним укладеним тільки на підставі нотаріально засвідченої угоди, а його державна реєстрація є на час розгляду справи необовязковою і може бути відповідачем проведеною тільки як додаткова гарантія прав відповідача . За всіх вищевикладених нею обставин представник позивача вважає, що нею доведено факт ухилення гр. ОСОБА_3 від нотаріального посвідчення договору оренди нежитлового приміщення, тому просить суд повністю позов задовольнити.

Відповідач в перше судове засідання подав до суду пояснення про наявність письмового договору оренди нежитлового приміщення між ним та позивачем, вказавши на наявність акту прийому передачі нерухомого майна та отримання ним предоплати на суму 100 тисяч гривень як орендної плати . Посилаючись на те, що витяг з реєстру прав власності ним не отримано, він проти позову не заперечував, просив суд розглянути справу без його участі.

В наступні судові засідання відповідач прибув , позов визнав та пояснив, що він як громадянин України придбав собі у приватну власність нежитлове приміщення, право власності на яке зареєстрував на своє імя як приватна особа в установленому законом порядку,подав суду для огляду оригінал свідоцтва про право власності на нерухоме майно в вигляді нежитлової будівлі столярного цеху , яка розташована в селищі Біловодськ, вулиця Ракетна, б. № 1-д, яка має загальну площу 880,4 кв. метри, та витяг з КП «Біловодське БТІ» про державну реєстрацію цієї будівлі столярного цеху з 19.12.2007 року в державному реєстрі , та яку частково використовував як приміщення для зберігання товарів, які сам привозив та застосовував в цілях своєї підприємницької діяльності. Потім 26.08.2011 року частину приміщення передав в оренду позивачу у справі за письмовим догором. Договір оренди не завіряли у нотаріуса, бо немає для цього достатньо коштів. Також він займається ще тренерською діяльністю, часто перебуває у відїздах, що заважає йому оформити договір оренди в нотаріальній конторі. Також як додатковий доказ він подав суду свідоцтво про сплату єдиного податку, відповідно до якого він як субєкт підприємницької діяльності фізична особа має право на проведення роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах з перевагою продовольчого асортиметну та діяльністю барів, адреси яких знаходяться на деяких вулицях в селищі Біловодськ, але обєкту з адресою в селищі Біловодськ, вулиця Ракетна, б. №1-д там не має, і не має доказів про те, що він має передавати майно в оренду або займатися іншою діяльністю з використанням приміщення столярного цеху як підприємець. В судових дебатах відповідач визнає, що договір оренди, укладений ним та позивачем, є дійсним, тому просить суд цей факт визнати за рішенням суду.

Судом 22 лютого 2012 року винесена ухвала відповідно до ст. 174 ч.4 ЦПК України,за якою було відхилено клопотання сторін про винесення рішення у звязку з визнанням відповідачем позову та про продовження розгляду справи по суті з постановленням рішення після дослідження всіх доказів у справі .

Вислухавши позицію представника позивача, оголосивши письмову заяву відповідача та вислухавши його позицію стосовно позову в судових засіданнях, оглянувши в оригіналі письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що сторонами суду не доведено, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, бо і в матеріалах справи ( а.с.13) є ксерокопія витягу з державного реєстру права власності на нерухоме майно будинку(адміністративна будівля) в смт. Біловодськ, вулиця Ракетна, б. № 1, вона надана позивачем, а в відповідача є оригінал витягу ( а. с. 33) на Ракетній, б. 1д , є документи, що посвідчують право власності на будівлю за відповідачем,не надано документу про наявність документа про право власності або оренди на земельну ділянку, на якій спірна будівля розташована, однак ці докази якраз і не свідчать про ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору (та і його державної реєстрації). Суд вважає, що такий договір є неукладеним, з наступних підстав:

Відповідно до ст. 793, ч.4 ст. 794 Цивільного Кодексу України, який діє з 01.01.2004 року( з наступними змінами та доповненнями) встановлено, що договір найму приміщення( будівлі) чи іншої капітальної споруди строком більше трьох років(раніше більше одного року) підлягає нотаріальній реєстрації та державній реєстрації, за ст. 796 ЦК України одночасно з правом найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) наймачеві надається право користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, а також право користування земельною ділянкою,яка прилягає до будівлі або споруди, необхідному для досягнення мети найму. За ч.2 ст. 796 ЦК України, у договорі найму сторони можуть визначити розмір земельної ділянки, яка передається наймачеві. Якщо розмір земельної ділянки не визначений , наймачеві надається право користуватися усією земельною ділянкою, якою володів наймодавець. За ст. 797 ЦК України плата , яка справляється з наймача будівлі , складається з плати за користування нею і плати за користування земельною ділянкою.

Позивачем відповідно до ст. 635 ЦК України в межах позовних вимог не було заявлено позову про стягнення збитків з відповідача , а примушення до укладення такого договору оренди нежитлового приміщення або визнання його дійсним за рішенням суду діючим законодавством не передбачено.

Суд керується Законом України від 20.12.2006 року № 501-У «Про внесення змін до Цивільного Кодексу України щодо нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору найму будівлі» , який набрав чинності з моменту опублікування, за яким до ч.2 ст. 793 ЦК України та ч.1 ст. 794 ЦК України були внесені зміни, за яким договір найму будівлі( або її частини) підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Отже, суд вважає, що довір оренди споруди, будівлі чи нежитлового приміщення

між сторонами, одним з яких виступає громадянин України гр. ОСОБА_1В.( а не фізична особа - підприємець( а.с.40, який не має права отримувати прибутки від здачі обєктів в оренду), не є укладеним з причин відсутності будь - яких обєктивних та переконливих доказів щодо ухилення відповідача від укладення договору , що виходить з усіх досліджених в судовому засідання доказів та вимог за ст. 10,11 ЦПК України, тому суд не може визнати такий договір на підставі ст. 220 ч.2 ЦК України дійсним.

На основі викладеного, керуючись ст. ст. 10,11, 88, 213-215 ЦПК України, ст.ст.220 ч.2, 793-797 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позивачу у справі в задоволенні позовних вимог повністю відмовити за їх безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області через Біловодський районний суд протягом 10 днів зі дня його оголошення.

Суддя: О.Д.Ткаченко.