Справа № 1007/3815/2012
Провадження № 2/1007/1563/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2012 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Маценко Н.П.

при секретарі Лисенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Броварський МВ ГУ МВС України в Київській області про виселення з квартири та зняття з реєстраційного обліку

в с т а н о в и в:

У березні 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із даним позовом, в якому просять суд усунути перешкоди у здійсненні права власності та виселити ОСОБА_3 із квартири АДРЕСА_1 та зняти його з реєстраційного обліку в ній.

В обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на те, що їм на праві приватної власності по ? частці належить квартири АДРЕСА_2.

У період з 21.05.1983 року по 28.03.1990 року позивач ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3

Після розлучення та придбання ними квартири, останній залишився проживати в ній без наявної згоди, спільного господарства не веде, договору найму приміщення не укладав. Проживаючи в належній їм на праві власності квартирі, відповідач чинить перешкоди у користуванні майном, вчиняє сварки, погрози фізичною розправою, зловживає спиртними напоями та за допомогою фізичної сили намагається вигнати їх з квартири. З підстав виселення відповідача та зняття його з реєстраційного обліку у квартирі змушені звернутися до суду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що спільно із відповідачем по даній справі вона проживала з 1983 по 1990 рік. За час перебування в шлюбі вони отримали квартиру в м. Києві, яку в подальшому продали та розділили кошти від продажу. Після розірвання шлюбу вони продовжили проживати разом, при цьому вона зареєструвала ОСОБА_3 до спірної квартири. Останній кожного місяця сплачує комунальні послуги в розмірі 350 грн.

Уточнила, що протягом шести років між нею та відповідачем існують неприязні стосунки, вона неодноразово зверталася до органів міліції щодо неправомірної поведінки останнього. Просить позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 позовні вимоги та пояснення дані ОСОБА_1 підтримала, уточнила, що відповідач буває в нетверезому стані, ображає її нецензурною лайкою, не дає можливості навчатися, перебувати в такому середовищі вона не може, оскільки це впливає на психічний стан. Просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнав частково, пояснив, що квартиру в м. Києві вони заробляли спільно із ОСОБА_1, після продали її. У 1999 році придбали спірну квартиру, яка оформлена на позивачів. За період проживання він сплачує комунальні послуги за квартиру, прибирає в ній та миє посуд.

Впродовж останнього часу позивачі провокують його на конфлікт, після викликають міліцію.

Вислухавши пояснення позивачів, заперечення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до вимог ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім»ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Правилами ст. 157 ЖК України передбачено, що членів сім»ї власника житлового будинку може бути виселено у випадках передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власника майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження.

Судом встановлено, що позивачам по даній справі на підставі договорів купівлі-продажу від 11.08.1999 року та 13.01.2000 року в рівних частинах, тобто по ? частині належить квартира АДРЕСА_3.

З технічного паспорту на вказану квартиру вбачається, що остання є двокімнатною, загальна площа становить 51,0 кв. м, житлова 30,8 кв. м.

Згідно із довідкою за № 16 від 27.03.2012 року, виданою КП «Калинівське ДПС» та копією будинкової книги в квартирі № 59 за вищевказаною адресою значаться зареєстрованими в ній одночасно з 19.01.2000 року позивачі по даній справі та відповідач.

Відповідно до роз»яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які роблять неможливим проживання з ними в одній квартирі або будинку слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі зокрема заходи попередження, що застосовувалися судами, органами прокуратури, внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів.

Заявляючи вимогу про виселення відповідача із займаного житлового приміщення позивачі посилаються на порушення ним умов співжиття, вчинення сварок та бійок.

Постановою Броварського МВ ГУ МВС України від 04.01.2011 року в порушенні кримінальної справи за ст. 296 КК України відмовлено, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У подальшому постановою від 06.06.2011 року в порушенні кримінальної справи за ст. 296 КК України відмовлено, офіційно винесено попередження ОСОБА_3 про недопустимість вчинення антигромадської поведінки відносно ОСОБА_1 в майбутньому. З тексту постанови вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 існують спірні питання з приводу права власності на квартиру АДРЕСА_4 з підстав виселення останнього вона буде звернутися до суду, фактично сварки між ними не було, сперечалися лише хто є власником квартири.

Постановою Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області від 11.11.2011 року в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_3 відмовлено за відсутністю в його діях складу злочину.

Аналізуючи в сукупності всі докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог, так як вони є недоведеними в розумінні ст. 60 ЦПК України та необґрунтованими. У судовому засіданні при розгляді даної справи по суті безспірно встановлено, що відповідач по даній справі заселений до спірної квартири за згоди її власників, як член їх сім»ї та зареєстрований в ній з 19.01.2000 року, проти чого не заперечила в судовому засіданні сторона позивача. ОСОБА_3 постійно проживає в спірній квартирі та сплачує комунальні послуги, що підтвердила в своїх поясненнях ОСОБА_1

Суду не надано доказів того, що відповідач систематично порушує правила співжиття, робить неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі, а також відсутні докази, які б підтверджували, що до відповідача попередньо застосовувались заходи громадського впливу. Підстав для виселення ОСОБА_3 в порядку ст. 116 ЖК України не встановлено. Її звернення до органів внутрішніх справи фактично стосуються побутових конфліктів.

Згідно з ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Будь-яких підстав для виселення відповідача та зняття його з реєстраційного обліку в спірній квартирі встановлено не було.

Крім того, суд не може обійти поза увагою мінливе визнання та часткове визнання відповідачем пред»явлених до нього позовних вимог, вирішуючи це питання суд приходить до норм ч. 4 статті 174 ЦПК України, якою визначено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При розгляді даної справи по суті судом не було встановлено законних підстав для прийняття такого визнання, з урахуванням також пояснень самого відповідача по суті пред»явлених до нього позовних вимог та зібраних по справі доказів.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 116, 150 ЖК України, ст. ст. 15, 16, 317, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 174, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Броварський МВ ГУ МВС України в Київській області про виселення з квартири та зняття з реєстраційного обліку відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Н. П. Маценко