У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Драгомерецького М.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

ОСОБА_1,

при секретарі: Сенчук А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 24 листопада 2011 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним,-

в с т а н о в и л а:

05 серпня 2010 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним. Мотивуючи це тим, що її чоловік ОСОБА_4 14 березня 2007 року подарував належну їм квартиру їх сину ОСОБА_3, розуміючи при цьому, що укладає фактично договір довічного утримання. У звязку з чим, позивачка ОСОБА_2 просить договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладеного 14 березня 2007 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 визнати недійсним. Посилаючись на викладене та на ст.ст. 15, 16, 229 ЦК України позивачка ОСОБА_2 просила позов задовольнити.

В судове засідання місцевого суду відповідач ОСОБА_3 не зявився надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги визнав, підтвердив, що вважав договір дарування договором довічного утримання.

Представник відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа, ОСОБА_5С в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Справа розглянута за відсутності третіх осіб, ОСОБА_6 та представника Державної податкової інспекції у м.Іллічівську Одеської області.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 24 листопада 2011 року позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням місцевого суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, мотивуючи це тим, що рішення прийняте з порушення норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися ОСОБА_6, ОСОБА_3, представник відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області, представник державної податкової інспекції в м.Іллічівську але про розгляд справи вони сповіщалися належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання ними судових повісток, документи підтверджуючі поважність причини неявки до суду ними надано не було. Тому у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка в суд не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги позивачки ОСОБА_2 та пояснення на апеляцію ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_7, а також думку третьої особи ОСОБА_5 щодо апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі договору дарування від 14 березня 2007 року ОСОБА_4 подарував, а ОСОБА_3 прийняв у дар квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 42,5 кв.м. (а.с. 9).

На час укладання договору ОСОБА_4 та ОСОБА_2 знаходились у шлюбі, у звязку з чим остання надавала нотаріально оформлену письмову згоду на дарування квартири (а.с. 9).

Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 717 ЦК України передбачено, що за договором дарування одна сторона передає або зобов'язується передати у майбутньому другій стороні безоплатно майно у власність.

Згідно ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилялася щодо обставин, які мають істотне значення такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обовязків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків , встановлених законом.

Згідно п. 19 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вказано, що відповідно до статей 229, 233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобовязань, які виникли з правочину, і не повязане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Як встановлено судом першої інстанції, на момент укладання договору дарування ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були ознайомлені з усіма умовами, наслідками укладання договору дарування про що їм розяснено нотаріусом. Як вважає позивачка ОСОБА_2 єдиною підставою для визнання договору дарування недійсним є не виконання відповідачем ОСОБА_3 взятих на себе обіцянок щодо довічного утримання та догляду своїх батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перед укладанням цього договору, що не може визнаватися помилкою при укладанні договору дарування.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 було скоєно злочин та за вироком суду майно, яке належить ОСОБА_3 підлягає конфіскації, тому на думку судової колегії зазначений позов є спробою ОСОБА_3 уникнути відповідальності за вироком суду в частині конфіскації спірної квартири.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції вірно послався на норми закону, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами, перевірив усі докази по справі та зробив вірний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, позивачка ОСОБА_2 доказів на підтвердження укладання договору дарування внаслідок помилки суду не надала.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 24 листопада 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справа протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М.Драгомерецький

ОСОБА_1

ОСОБА_8