РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2012 року Соснівський районний суд в м. Черкаси у складі:

головуючого судді Грабового П. С.

при секретарі Маламуж Н. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в приватизації земельної ділянки та зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановелння порядку користування присадибною земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в приватизації земельної ділянки. ОСОБА_2, ОСОБА_4 із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про встановелння порядку користування присадибною земельною ділянкою.

В обґрунтування своїх вимог, вказувала, що вона є власником 47/100 будинку № 32 по провулку Репіна в м. Черкаси, що складається з ? частки на підставі свідоцтва про право на спадщину від 8.12.1967 року та 22/100 частин на підставі договору дарування від 5.06.1985 року.

Інша частина будинку( 53/100 ) належить відповідачам на підставі договору дарування від 26.11.2001 року (53/200+53/200).

Рішенням Черкаського міськвиконкому від 14.04.1957 року для обслуговування будинку та надвірних споруд виділена земельна ділянка розміром 600 кв.м.

На даний час у фактичному користуванні співвласників будинку знаходиться земельна ділянка 597 кв.м. Цей розмір підтверджений замірами, що зроблені ТОВ "Геоземпроект 15.06.2006 року.

В даний час вона бажає приватизувати ту частину земельної ділянки, якою користується вже тривалий час, тобто 318 кв.м.

Їхні земельні ділянки відмежені існуючим з 1957 року парканом.

Цей фактичний порядок користування земельною ділянкою кожним з колишніх співвласників будинку ( ОСОБА_5 та ОСОБА_6Я ) було зафіксовано письмовим розподілом земельної ділянки, що відбувся 15.12.1967 року.

З цього часу зміна співвласників будинку не змінювала фактичного порядку користування земельною ділянкою, що був встановлений з 1967 року і документально зафіксований 15.12.1967 року. Також цей фактичний порядок користування земельною ділянкою, що склався між нею та відповідачами, знайшов своє відображення в акті погодження меж земельної ділянки від 15.06.2006 року, який був підготовлений ТОВ "Геоземпроект в якості документів на приватизацію нею земельної ділянки.

Згідно цих документів, що відображають фактичне користування землею співвласниками будинку № 32 по провулку Репіна в м. Черкаси, вона користується земельною ділянкою розміром 318 кв.м., а відповідачі - земельною ділянкою розміром 268 кв м.

Для здійснення приватизації наданої їй в користування земельної ділянки розміром 318 кв.м., їй необхідно узгодити межі з суміжними землекористувачами. Однак підписати акт розподілу земельної ділянки відповідачі відмовляються, заявляючи їй, що наданий нею акт їх не влаштовує і вони бажають забрати у неї частину земельної ділянки.

Вважає, що посилання відповідачів на наявність у них у власності 53/100 частин будинку, а у неї - 47/100 частин будинку, не є підставою для перегляду встановленого з 1967 року порядку користування земельною ділянкою, оскільки відповідачі є пятими співвласниками цього будинку, починаючи з 1967 року і порядок, зо склався згідно ч. 1 ст. 88 ЗК та ч.З. ст. 120 ЗК України не може бути змінений.

Неможливість отримання у відповідачів письмової згоди на приватизацію нею земельною ділянкою, просить суд усунути перешкоду в приватизації земельної ділянки.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до Соснівського райсуду м.Черкаси з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визначення порядку та меж користування присадибною земельною ділянкою. В своєму позові вони вказують, що співвласниками будинковолодіння по пров. Репіна, № 32 в м. Черкаси є ОСОБА_1 - власник 47/100 ідеальної частки, та вони, - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, - власники 53/100 ідеальної частки. В постійне користування під будинковолодіння відповідно до рішення міськради № 182 від 14.06.57 року було закріплено земельну ділянку загальною площею 600 кв.м. Фактично на даний час загальна площа присадибної земельної ділянки складає 602 кв.м., - згідно останніх даних обстеження, виконаних ТОВ «Черкаський міський земельно-кадастровий центр» станом на 02.10.2008 р..

За даними правовстановлюючих документів співвласників та згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 04.12.2010 р., право власності на 47/100 та 53/100 набуто ними на ідеальні частки домоволодіння без виділу їх в натурі, хоча існує фактичний порядок користування житловим будинком та надвірними будівлями і спорудами.

Спору щодо фактичного користування житловим будинком надвірними будівлями та спорудами, між співвласниками на даний час не існує.

Але співвласник ОСОБА_1, посилаючись на ст.ст. 88,116,118,120 ЗК України, висунула вимогу дозволити їй приватизацію частини присадібної земельної ділянки «по фактичному користуванню», без їхньої згоди. Вказаний судовий спір з цього приводу виник між ними та співвласницею ОСОБА_1 саме під час підготовки співвласниками документів на приватизацію присадибної земельної ділянки, коли під час її обміру та складання планів узгодження меж виявилось та коли вони дізнались, що ОСОБА_1 самовільно зайняла більшу частину від загальної площі присадибної земельної ділянки, хоча до цього запевняла їх, що зайняла площу землі, яка відповідає її частці у домоволодінні.

Вважають, що така вимога ОСОБА_1 порушує їхні права як співвласників та суперечать чинному законодавству, оскільки ОСОБА_1, будучи власником 47/100 частки домоволодіння, безпідставно претендує на 53/100 частки земельної ділянки, яку вона самовільно зайняла, тобто на більшу частину землі, чим та, на яку вона має право відповідно до своєї первинної ідеальної частки.

Одночасно саме їм, як співвласникам 53/100 первинної ідеальної частки домоволодіння місцевими органами влади (ще до виникнення спору в суді) було надано відповідний дозвіл на приватизацію частини земельної ділянки, яка відповідала-б їхній частці у домоволодінні.

Доводи, на яких грунтуються позовні вимоги ОСОБА_1, не відповідають дійсним обставинам справи та суперечать закону.

Так, в матеріалах справи на даний час зібрано докази того, що до набуття ними права власності на 53/100 частку вказане домоволодіння знаходилось у спільній частковій власності членів однієї сім ї і постійної або чіткої внутрішньої межі земельної ділянки між співвласниками не встановлювалось, а до 1991 року взагалі не було ніякої внутрішньої межі..

Але на час набуття ними права власності на 53/100 частки домоволодіння, яку вони придбали у сина співвласниці ОСОБА_1, остання самовільно зайняла більшу частину присадибної земельної ділянки, яка фактично склала 53/100 від загальної площі, без їхньої на те згоди, та тривалий час вводила їх в оману, - запевняла, що вона користується часткою земельної ділянки відповідно до своєї первинної 47/100 частки в домоволодінні.

Посилання позивачки на те, що станом на 1967 рік земельна ділянка вже була за домовленістю між попередніми співвласниками розподілена внутрішню межею, де її частка земельної ділянки була більшою та складала 53/100 від загальної площі не відповідає дійсності і спростовується даними інвентарної справи домоволодіння та іншими доказами, що містяться в матеріалах справи: даними заказу ОСОБА_6 (попереднього власника належної їм на даний час 53/100 частки будинковолодіння) до БТІ від 23.01.68 р. та зробленими представниками БТІ підрахунками розміру часток земельної ділянки по даним «роздільної довідки» інвентарної справи по фактичному користуванню, - (а/с 46-47); даними обстежень БТІ та схем присадибної земельної ділянки до 1991 року, де внутрішня огорожа між співвласниками відсутня, а після 1991 року внутрішня межа також не є суцільною; показами в суді в якості свідка попереднього власника ОСОБА_5, яка подарувала ОСОБА_6 свою 53/100 частку домоволодіння (із зазначенням конкретних приміщень) та передала йому право на користування відповідною 53/100 часткою присадибної земельної ділянки; даними договору дарування на нашу користь від 26.11.2001 року, реєстровий № 3428, за яким ми набули право на 53/100 ідеальну частку домоволодіння, що знаходиться на спільній земельній ділянці площею 600 кв.м., ..тощо).

Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали та просили його задоволити, заперечували проти задоволення зустрічного позову.

В судовому засіданні представник відповідачів проти позову заперечувала, просила в задоволенні позову відмовити, та задовольнити їхні зустрічні позовні вимоги повністю.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що основний позов задоволенню не підлягає, а зустрічний позов підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно довідки ЧООБТІ від 31.10.2007 року, ОСОБА_1 є власником 47/100 ідеальної частки, яка складається з 1/4 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого держнотконторою 08.12.1967 року за № 1-9725 та 22/100 частин на підставі договору дарування, посвідченого держнотконторою 05.06.1985 року №1-3183. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є власниками 53/100 ідеальної частки, що складається з 53/200 за ОСОБА_3 та 53/200 за ОСОБА_2 на підставі договору дарування, посвідченого держнотконторою 26.11.2001 року № 3248. Тобто 47/100 та 53/100. - пе первинні ідеальні частки співвласників, на час набуття ними права власності на домоволодіння.

В постійне користування під будинковолодіння відповідно рішення міськради №182 від 14.06.57 року було закріплено земельну ділянку загальною площею 600 кв.м.

За останніми обмірами станом на 02.10.2008 року, відповідно до кадастрового плану земельної ділянки, виконаного спеціалістом ТОВ «Черкаський міський земельно-кадастровий центр» ОСОБА_7 загальна площа присадибної земельної ділянки фактично складає 602 кв.м., з яких 319 кв.м. фактично перебуває у користуванні ОСОБА_1, а 283 кв.м. - у користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_2. Одночасно, відповідно до висновку повторної судової будівельно- технічної експертизи від 04.12.2010 року, ідеальні частки співвласників в земельній ділянці складають : позивач ОСОБА_1 - 47/100: (602 х 47/100=283 кв.м.), тобто по фактичному користуванню земельна ділянка у позивача збільшена на 6/100 (319-283= 36 кв.м.), що становить 53/100; відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - 53/100 : (602 х 53/100 = 319 кв.м.), тобто по фактичному користуванню земельна ділянка відповідачів зменшена на 6/100 (283-319=36 кв.м.), що становить 47/100.

За вказаними вище даними правовстановлюючих документів співвласників та згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 04.12.2010 р., право власності на 47/100 та 53/100 набуто співвласниками на ідеальні частки домоволодіння без виділу їх в натурі, хоча існує фактичний порядок користування житловим будинком та надвірними будівлями і спорудами.

Так, відповідно до технічного паспорту БТІ станом на 23.11.2004 рік на земельній ділянці по пров. Репіна, №32 розташовані будівлі та споруди:«А-І» - житловий будинок, «А'-І» - житлова прибудова, «Б,б» сараї, «В,Е»-вбиральні, «Г,Д»-погреба, «Ж»,- гараж, «З»- літній душ, №1-3,5 огорожа, №6- водо колонка, I- замощення. Гараж «Ж» та сарай «б»,- самовільне будівництво співвласника ОСОБА_1 До квартири №1 (власник ОСОБА_1В.) в житловому будинку А-І з прибудовами відносяться приміщення : приміщення 1-1, коридор, площа 9.1 кв.м.,- (прибудова «а 2»), приміщення 1-2, коридор, площа 2,9 кв.м.,- (прибудова «а»), приміщення 1-6, кладова, площа 2,0 кв.м.,- (прибудова «а»), приміщення 1-5, кухня, площа 6,9 кв.м., - (прибудова «а»), приміщення 1-3, житлова кімната, площа 9,4 кв.м., - (житловий будинок «А-І»), приміщення 1-4, житлова кімната, площа 14,8 кв.м. - (житловий будинок «А-І»). всього разом 45, 1 кв.м.

Крім цього, ОСОБА_1 також фактично користується такими надвірними будівлями та спорудами: частиною сараю літ.«Б», погрібом літ.«г», якій розташований діл самовільно збудованим нею гаражем літ. Ж», вбиральнею літ.«Е» та самовільно збудованим сараєм літ. «б».

До квартири № 2 (власники ОСОБА_2, ОСОБА_3О.) в житловому будинку А-І з прибудовами відносяться приміщення: приміщення 2-3, коридор, площа 9,3 кв.м., - (житловий будинок «А-І») приміщення 2-4, житлова кімната, площа 15,3 кв.м., - (житловий будинок «А-І») приміщення 2-1, коридор, площа 6,5 кв.м., - (житлова прибудова «А-І») приміщення 2-6, ванна, площа 2,2 кв.м., - (житлова прибудова «А-І») приміщення 2-7, туалет, площа 1,4 кв.м., - (житлова прибудова «А-І») приміщення 2-8, кладова, площа 2,2 кв.м. - (житлова прибудова «А-І») приміщення 2-5, житлова кімната, площа 18,2 кв.м., - (житлова прибудова «А-І») приміщення 2-2, кухня, площа 12,5 кв.м., - (прибудова «а»), всього разом 67, 6 кв.м..

Крім цього, ОСОБА_2, ОСОБА_3 також фактично користуються такими надвірними будівлями та спорудами: частиною сараю літ.«Б», погребом літ.«Д», вбиральнею літ. «В» та літнім душем літ. «З».

Сторонами по справі підтверджено, що спору щодо фактичного користування житловим будинком, надвірними будівлями та спорудами між співвласниками не існує.

Але співвласник-позивач ОСОБА_1, просить (з посиланням на ст.ст. 88,116,118,120 ЗК України), - дозволити їй приватизацію частини присадибної земельної ділянки «по фактичному користуванню», без згоди відповідачів.

Відповідно до зустрічного позову, спір з цього приводу виник між сторонами під час підготовки співвласниками документів на приватизацію присадибної земельної ділянки, коли під час обміру та складання планів узгодження меж стало відомо, що ОСОБА_1 самовільно зайняла більшу частину від загальної площі присадибної земельної ділянки, перегородивши прохід, якій існував до цього, суцільною огорожею.

Суд вважає, що дії ОСОБА_1 порушують права співвласників і суперечать чинному законодавству, оскільки ОСОБА_1, будучи власником 47/100 частки домоволодіння, безпідставно претендує на 53/100 частки земельної ділянки, яку вона самовільно зайняла, тобто на більшу частину землі, чим та, на яку вона має право відповідно до своєї первинної ідеальної частки.

За матеріалами справи (а/с 108-111) власникам ОСОБА_2, ОСОБА_8 53/100 первинної ідеальної частки домоволодіння місцевими органами влади було надано дозвіл на приватизацію частини земельної ділянки, яка відповідала-б їхній частці у домоволодінні.

Доводи, на яких грунтуються позовні вимоги ОСОБА_1, не відповідають дійсним обставинам справи та суперечать закону.

Так, в матеріалах справи на даний час зібрано докази , того, що до набуття ни ми права власності на 53/100 частку вказане домоволодіння знаходилось у спільній частковій власності членів однієї сімї (попередніми власниками належної на даний час частки ОСОБА_1 були її батько та мати ОСОБА_5Г, а попередніми власниками належної їм на даний час частки були дід позивачки ОСОБА_6 та потім її син- Соколюк Е.В.) і постійної чіткої та суцільної внутрішньої межі земельної ділянки між співвласниками не встановлювалось, а до середини 1991 року взагалі не було ніякої внутрішньої межі..

Судом встановлено, що на час набуття ОСОБА_2 права власності на 53/100 частки домоволодіння, яку вони придбали у сина позивачки ОСОБА_1, остання самовільно зайняла більшу частину присадибної земельної ділянки, яка фактично склала 53/100 від загальної площі, без їхньої на те згоди та тривалий час вводила їх в оману, - запевняла, що вона користується земельною ділянкою відповідно до своєї первинної 47/100 частки в домоволодінні. Про що, крім матеріалів інвентарної справи з актами обстежень ТБІ додатково є покази свідків ОСОБА_9 (а/с 78), де він вказує, що «проживає та межує з земельною ділянкою ОСОБА_1 з 1986 року», а «забор (внутрішня межа) вони бачили з 2005 року, який спочатку був сіткою, а потім шиферний»..', покази свідка ОСОБА_10 (а/с 78-79), де вона вказує, що «ОСОБА_1 поставила забор з шиферу роки 2-3 тому», покази інших свідків також не спростовують таких свідчень.

Посилання позивачки на те, що станом на 1967 рік земельна ділянка вже була за домовленістю між попередніми співвласниками розподілена внутрішню межею, де її частка земельної ділянки складала 53/100 від загальної площі не відповідає дійсності і спростовується даними інвентарної справи домоволодіння та іншими доказами, що містяться в матеріалах справи:

-даними заказу ОСОБА_6 (попереднього власника належної нам на даний час 53/100 частки) до БТІ від 23.01.68 р. та зробленими представниками БТІ підрахунками розміру часток земельної ділянки по даним «роздільної довідки» інвентарної справи по фактичному користуванню, - (а/с 46-47), де визначено за ОСОБА_6 за спільним погодженням сторін-співвласників право на 53/100 частку від загальної площі земельної ділянки, що відповідає належній йому 53/100 частці у домоволодінні;

- даними обстежень БТІ та схем присадибної земельної ділянки до 1991 року, де внутрішня огорожа між співвласниками, не зважаючи навіть на план розподілу земельної ділянки 1967 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відсутня, а після 1991 року внутрішня межа також не є суцільною (відсутня внутрішня огорожа за сараєм літ. «Б» до зовнішньої огорожі № 3); не існує вказаної огорожі від сараю літ. «Б» до зовнішньої огорожі № 3 і станом на 26.11.2001 рік (на час набуття ними права власності), - згідно плану обстеження земельної ділянки за даними технічного паспорта співвласників ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також станом на 23.11.2004 ріквідповідно до технічного обстеження земельної ділянки, коли в БТІ проводилась реєстрація узаконеної житлової прибудови літ. «А-І» ОСОБА_2;

- показами в якості свідка попереднього власника ОСОБА_5;

- (аудіозапис судового засідання), яка підтвердила, що подарувала ОСОБА_6 свою 53/100 частку домоволодіння (із зазначенням конкретних приміщень) та передала йому право на користування відповідною часткою присадибної земельної ділянки;

- даними змісту самого договору дарування на нашу користь від 26.11.2001 року, реєстровий № 3428, за яким ми набули право на 53/100 ідеальну частку домоволодіння, що знаходиться, як вказано в договорі, «на спільній земельній ділянці площею 600 кв.м.», ..тощо).

Суд критично відноситься до відповіді від 2007 року № 288-з, (а/с 90-91) надану директором ЧООБТІ ОСОБА_11 на заяву ОСОБА_1 щодо перерахунку площ та меж земельної ділянки, яка до цього виникла станом на 1968 рік за обоюдною домовленістю співвласників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . В даному випадку така відповідь (яка значиться як додаток № 5 висновку первинної судової будівельно-технічної експертизи, виконаної експертом ОСОБА_12Е.) не може бути належним та відповідним доказом, - так як є грубим порушенням зі сторони позивача ОСОБА_1 при наявності спору, без залучення зацікавленої сторони, просити установу, яка не має повноважень на даний час робити перерахунки площ та меж земельної ділянки, перераховувати площу та частки спірної земельної ділянки в інтересах однієї із зацікавлених сторін з порушенням прав та інтересів іншої сторони, тощо...

Більше того, у самому листі начальнику БТІ станом на 1967-68 рік ОСОБА_5 вказала, що саме за взаємною згодою вона просить виділити ОСОБА_6, якому вона дарує 53/100 частку домоволодіння, - земельну ділянку в розмірі 355 кв.м., а у неї лишається - 248 кв.м. (Загальна площа земельної ділянки на той час складала 603 кв.м. (як 355+248)). Із вказаного видно, що між співвласниками на 1968 рік виникла домовленість щодо розміру площ земельної ділянки у кожного з них, де власник 53/100 частки ОСОБА_6 (наш попередник) набув право користування на більшу частину земельної ділянки, про що додатково свідчить і «роздільна довідка» БТІ від 1968 року на запит ОСОБА_6 з підрахунками розміру часток земельної ділянки по даним «роздільної довідки» у інвентарній справі по фактичному користуванню, - (а/с 46-47). Та слід зазначити ще раз, що навіть після такої домовленості співвласників з 1968 року і до 12.05.1991 року внутрішньої огорожі № 5 взагалі не існувало, і до останнього обстеження БТІ вже після набуття нами права власності внутрішня огорожа не була суцільною: існував прохід за сараєм літ. «Б» до внутрішньої огорожі № 3.

Також висновками повторної судової будівельно-технічної експертизи підтверджується: неправильність висновків попередньої експертизи (зокрема по другому питанню: про те, що ніби-то неможливо визначити порядок окремого користування присадибною земельною ділянкою між співвласниками відповідно до належних їм ідеальних часток), невідповідність фактичного користування земельною ділянкою щодо первинних ідеальних часток співвласників.

Повторна судова будівельно-технічна експертиза проведена об»активно у відповідності до часток 47/100 (ОСОБА_1В.) та 53/100 (ОСОБА_2, ОСОБА_3О.) які не порушують права співвласників домоволодіння та відповідають вимогам та нормам діючого законодавства щодо визначення порядку користування присадибними земельними ділянками між власниками домоволодіння.

Згідно ч.І ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти.

Відповідно до ч.4 ст. 120 ЗК України, при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб, право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження.

За змістом вимог ст.ст. 95, 96 ЗК України (права та обовязки землекористувачів та власників земельних ділянок), землекористувачі зобов»язані не порушувати права землекористувачів суміжних земельних ділянок, та порушені права землекористувачів та співвласників підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно ч.2 ст.152 ЗК України, власник або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

При таких обставинах основний позов не підлягає задоволенню, а зустрічний позов підлягає до повного задоволення.

На підставі ст. 88 ЦПК України до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_2 підлягають також понесені ними судові витрати а саме, судовий збір в у сумі 51 грн., ІТЗ в сумі 30 грн., витрати за проведення експертизи в сумі 573 грн. 60 коп., всього разом 654 грн. 60 коп.. Дані витрати підтверджуються квитанціями, які знаходяться в матеріалах справи.

На підставі ст. ст. 95, 96, 120, 152 ЗК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В

В задоволенні основного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в приватизації земельної ділянки відмовити повністю.

Зустрічний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування присадибною земельною ділянкою задовольнити повністю.

Встановити порядок окремого користування присадибною земельною ділянкою між співвласниками домоволодіння за адресою: пров. Репіна, № 32 у м. Черкаси в межах належних їм первинних ідеальних часток у домоволодінні, 47/100 - за ОСОБА_1 та 53/100 за ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відповідно до варіанту № 2 висновку повторної судової будівельно-технічної експертизи (№ 33-БТ від 04.12.2010 року, виконаному судовим експертом ОСОБА_13 (додаток № 2 експертного висновку).

Зобовязати співвласника ОСОБА_1 усунути порушення щодо самовільного зайняття частини земельної ділянки та не чинити перешкод у встановленні суміжної межі присадибної земельної ділянки відповідно до варіанту № 2 висновку повторної судової будівельно- технічної експертизи (№ 33-БТ від 04.12.2010 року, виконаному судовим експертом ОСОБА_13.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 сплачений судовий збір 51 грн. та ІТЗ в сумі 30 грн., витрати за експертизу в сумі 573 грн. 60 коп., всього разом 654 грн. 60 коп..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний термін з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий