АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Лаченкової О.В.

суддів Варенко О.П., Григорченка Е.І.

при секретарі Солод О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Нікопольського міськрайонного СУДУ Дніпропетровської області від 19 вересня 2012 року про визнання неподаним та повернення позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна, набутого за час шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною ухвалою позовну заяву ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для розгляду по суті через порушення норм процесуального права.

Заслухавши судцю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, визнаючи позов неподаним, виходив з того, що позивач не усунув недоліки, які було викладено в ухвалі від 06 вересня 2012 року.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи.

Так, відповідно до вимог ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Як вбачається з матеріалів справи, дана заява не відповідала вимогам ст. 119-120 ДІЖ Y"країни, оскільки, позивачка просила суд:

ухвалити рішення, яким розподілити майно, набуте нею та відповідачем за час шлюбу у рівних частках;

витребувати у Нікопольському МРЕВ інформацію щодо транспортних засобів, які були набуті ними за час шлюбу та зареєстровані в період шлюбу, для незалежної оцінки та визначення повного переліку майна, яке підлягає поділу;

витребувати у КП „Нікопольське НМБТГ та у відповідача технічної документації, свідоцтва про право власності на 2/27 частини не житлової будівлі та вбудованого приміщення для проведення незалежної оцінки та визначення вартості цього майна.

Крім того, 18 вересня .2012 року позивачка надала до суду заяву про виправлення недоліків та дві уточнені позовні заяви, в яких вказала лише, яким чином поділити 2/27 частини нежитлової будівлі та вбудоване приміщення магазину. Яким чином і які саме транспортні засоби вона бажає поділити, позивачка в уточненій позовній заяві не вказала, хоча в попередніх позовних вимогах ці вимоги є.

Також, позивачка не вказала і суму позову і, відповідно, не сплатила в повному обсязі судові витрати, хоча КП „НМБТГ" такі відомості на вимогу громадян та адвокатів надає. Позивачка просила суд витребувати докази по справі в КП „НМБТ1" та інших державних органах, хоча жодного доказу відмови їй в наданні цих доказів вказаними державними органами суду не надала і чи зверталась вона сама до відповідних установ, суду невідомо.

Згідно абз.2 п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року „Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції ", якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.

Відповідно до п.3 ч.б ст. 130 ЦПК України суд на попередньому судовому засіданні визначає факти, які необхідно встановити для вирішення спору і які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню.

Згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України, сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

В ході розгляду справи вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Колегія суддів вважає, що зазначені судом першої інстанції недоліки позовної заяви не перешкоджали відкриттю провадження в справі, а могли бути усунуті в попередньому судовому засіданні відповідно до ст.130 ЦПК України.

Зокрема, суд може уточнити позовні вимоги, з'ясувати, які докази подаються на підтвердження позовних вимог.

Згідно з п.3 ст.312 ЦПК України, апеляційний суд, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви суперечить ч. 2 ст. 121 ЦПК України, а тому оскаржена ухвала підлягає до скасування та передачі питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,312,314,316 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2012 року - скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: