Справа № 6-281/12
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2012 року м. Київ

Соломянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Прокопчук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення Соломянського районного суду м. Києва від 23 лютого 2012 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину,

в с т а н о в и в:

Рішенням Соломянського районного суду м. Києва від 23 лютого 2012 року частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину.

07 березня 2012 року ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про розстрочку виконання зазначеного рішення на 6 місяців. Свою заяву мотивує тим, що рішенням суду з нього стягнуто 3607 гривень 17 копійок додаткових витрат на дитину, проте він не в змозі виконати рішення суду одноразовим платежем. Він переніс операцію, на його утриманні перебуває мати та брат, які є інвалідами ІІ групи, його середньомісячний доход за минулий рік становить суму меншу за ту, яка стягнута судом, з нього стягуються аліменти в розмірі 1500 гривень на утримання дитини. Разом з тим, розмір всіх відрахувань за виконавчими листами не може перевищувати 50 % заробітної плати (доходу), що для нього складає 2390 гривень 32 копійки.

У судовому засіданні представники заявника підтримали заяву та просили її задовольнити.

Позивач у справі та її представник проти задоволення заяви заперечують, вважають, що обставини, зазначені заявником не є підставою для розстрочки виконання рішення суду.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Соломянського районного суду м. Києва від 23 лютого 2012 року частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3607 гривень 17 копійок додаткових витрат на дитину, судовий збір в розмірі 51 гривні та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Звертаючись до суду з заявою про розстрочку виконання рішення суду, заявник фактично зазначає, що не має достатніх коштів для виконання рішення суду, оскільки переніс операцію, на його утриманні перебуває мати та брат, які є інвалідами ІІ групи, його середньомісячний доход за минулий рік становить суму меншу за ту, яка стягнута судом, з нього стягуються аліменти.

Суд вважає, що такі вимоги не ґрунтуються на законі.

Статтею 373 ЦПК України законодавець чітко визначив, що розстрочка виконання рішення суду допускається лише у виняткових випадках.

Наведені заявником обставини не є винятковими, тобто такими, які б позбавляли можливості останнього виконати рішення суду.

Суд вважає, що зазначення заявником про неможливість виконати рішення суду та сплатити всю суму боргу одразу не є підставою для розстрочки виконання.

Крім того, сторона заявника посилається на те, що розмір всіх відрахувань за виконавчими листами не може перевищувати 50 % заробітної плати (доходу), що для заявника складає 2390 гривень 32 копійки.

Зазначене питання регулюється ст. 70 Закону України Про виконавче провадження, яка встановлює розмір відрахувань із заробітної плати та інших видів доходів боржника при виконанні рішення суду органами державної виконавчої служби.

Крім того, один з виконавчих листів про стягнення коштів з боржника стосується стягнення аліментів.

Частиною 4 ст. 70 Закону України Про виконавче провадженняпередбачено, що обмеження стосовно того, що загальний розмір усіх відрахувань при кожній виплаті заробітної плати не може перевищувати пятдесяти відсотків заробітної плати, не поширюється на відрахування із заробітної плати, зокрема, при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей, у цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

З огляду на наведене, підстав для задоволення заяви не вбачається.

Керуючись ст. 373 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення Соломянського районного суду м. Києва від 23 лютого 2012 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: