АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2012 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого Михайловської С.Ю..

Суддів Єлізаренко І.А., Чубукова О.П.

При секретарі Качур Л.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволенні частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди 300 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення суду та ухвалити нове яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на неповне зясування обставин по справі та на неправильну оцінку доказів та обставин по справі. Суд безпідставно відмовив їй у стягненні витрат на правову допомогу у сумі 600 грн.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, встановив, що постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.05.2008 року по справі № 1-66/08 по обвинуваченню ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України встановлено, що ОСОБА_3 23.03.2005 року о 07.00, біля будинку № 206 по вул. Євдокимова в м.Нікополь, навмисно, через неприязні відносини, наніс ОСОБА_4 удар палкою по голові, від якого утворилися тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя і які, згідно судово-медичного висновку № 231 від 29.03.2005 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. ОСОБА_3 здійснив злочин невеликої тяжкості, строк притягнення до кримінальної відповідальності закінчився. Цією постановою ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строку давності, кримінальну справу у його відношенні провадженням закрито.

Вивчивши додані позивачем до позову документи на підтвердження матеріальної шкоди завданої їй відповідачем, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що не вбачається причинно-наслідковий зв'язок з отриманими нею 23.03.2005 року тілесними ушкодженнями - у вигляді синців обличчя та понесеними нею затратами на лікування.

Згідно виписного епікризу ОСОБА_4 у період з 23.03.2005 року по 12.04.2005 року знаходилася в санаторії-профілакторії „Електрометалург ВАТ НЗФ з діагнозом: наслідки черепно-мозкової травми. З наданого епікризу не вбачається причинно-наслідковий звязок між вказаною черепно-мозковою травмою та отриманими позивачем 23.03.2005 року тілесними ушкодженнями у вигляді синців обличчя, як зазначено у судово-медичному висновку № 231 від 29.03.2005 року. Інших доказів на підтвердження матеріальної шкоди позивачем, всупереч ст.10 ЦПК України, суду представлено не було. За таких обставин, суд першої інстанції відмовив позивачці в частині стягнення з відповідача на її користь відшкодування матеріальної шкоди.

З приводу вимог щодо відшкодування моральної шкоди, суд прийшов до висновку, що позивач зазнала моральної шкоди з протиправних дій відповідача. Вина відповідача у спричиненні тілесних ушкоджень позивачу у вигляді синців обличчя, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, підтверджується матеріалами оглянутої у судовому засіданні кримінальної справи № 1-66/08. Постанова Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.05.2008 року по справі № 1-66/08, не оскаржувалась відповідачем і набула чинності. Моральна шкода виразилася у моральних стражданнях позивача від протиправних дій відповідача, який завдав їй тілесних ушкоджень, вона зазнала фізичного болю від цього, душевно страждала від поведінки відповідача щодо неї, вимушена була докладати додаткових зусиль для захисту своїх порушених прав. Однак суд прийшов до висновку, що розмір моральної шкоди, визначений позивачем у 1000,00 грн. є завищеним та стягнув з відповідача на користь позивачки у відшкодування моральної шкоди 300 грн.

В цій частині рішення суду є законним, обґрунтованим та постановленим з урахуванням вимог ст.. 1167 ЦПК України.

Доводи, зазначені позивачкою в апеляційній скарзі про неповне зясування обставин по справі та на неправильну оцінку доказів та обставин по справі необґрунтовані та зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці, тоді як, згідно ст. 212 ЦПК України, оцінка доказів є виключним правом суду.

Що стосується рішення суду в частині відмови позивачці у стягненні на її користь 600 грн. витрачених нею на правову допомогу, то в цій частині рішення суду підлягає скасуванню і ухваленню нового рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки понесених нею судових витрат в розмірі 200 грн. відповідно до вимог ч. 1 ст.88 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені і судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2012 року скасувати в частині відмови ОСОБА_4 у її позовних вимогах до ОСОБА_3 про стягнення судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати на правову допомогу в сумі 200 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду чинне з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :