Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 2-1225/12
РІШЕННЯ

Іменем України

16.02.2012 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі: головуючої судді Дубас Т.В.,

при секретарі Решетнікова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

встановив:

В лютому 2012 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, посилаючись на те, що 20 серпня 2011 року позивачка позичила відповідачці кошти в сумі 789 000 (сімсот вісімдесят дев'ять тисяч) гривень з терміном повернення до 20.08.2011 року. Відповідачка кошти в сумі 789 000 (сімсот вісімдесят дев'ять тисяч) гривень позивачці не повернула, тому представник позивачки просив суд стягнути на користь позивачки ОСОБА_1 з відповідачки ОСОБА_2 борг в сумі 789 000 (сімсот вісімдесят дев'ять тисяч) гривень.

В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав та просив позов задоволити.

Відповідачка в судовому засіданні проти позову не заперечувала.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідачки, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Згідно ч. І ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. -

Відповідно до ч. З ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 серпня 2011 року позивачка ОСОБА_1 позичила відповідачці ОСОБА_2 кошти в сумі 789 000 (сімсот вісімдесят дев'ять тисяч) гривень з терміном повернення до 20.08.2011 року в якості позики але позичені гроші відповідачка ОСОБА_2 так і не повернула, що підтверджується розпискою від 20.08.2010 року.

Відповідно до ч.І ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Ст.530 Цивільного кодексу України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Так як до цього часу борг відповідачкою позивачці не повернуто, що стверджується як поясненнями представника позивача та відповідача, так і наявною у неї розпискою, оскільки наявність боргового документа у кредитора свідчить про невиконання зобов'язання, тому суд, задовольняє вимоги позивача.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідачку.

На підставі ст.ст. 23, 530, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 789 000 (сімсот вісімдесят дев'ять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3 219 (три тисячі двісті дев'ятнадцять) гривень, а всього 792 219 (сімсот дев'яносто дві тисячі двісті дев'ятнадцять) гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня оголошення рішення через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Суддя: Т.В. Дубас