Справа № 1307/2-460/11 Головуючий у 1 інстанції: Цюмрак М.Д.
Провадження № 22-ц/1390/2170/12 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів: Шумської Н.Л., Бермеса І.В.

з участю секретаря Гордій У.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 30 травня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

встановила:

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 30.05.2011 року вищезазначений позов задоволено. Суд вирішив стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 2 560 боргу по договору позики, 51 грн. за сплату державного мита, 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 2 731 грн.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права. Зазначає що між сторонами мали місце правовідносини купівлі-продажу, а не позики. У липні 2008 року між нею та позивачем було укладено договір купівлі-продажу меблів, відповідно до якого позивач у серпні 2008 року доставив їй меблі, за які вона повинна була сплатити 2 100 грн., однак частина меблів не відповідала розміру, який вона замовляла, у зв`язку з чим відмовилася від їх отримання. Розписка від 29.03.2011 року підписана не нею, а її дочкою під впливом насильства з боку позивача.

Сторони в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду, тому розгляд справи здійснюється за їх відсутності без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.35-36).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно із ст. 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов`язанням. Заміна боргу позиковим зобов`язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу).

Згідно з вимогами частин 1, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Районним судом установлено, що згідно розписки від 29.03.2011 року ОСОБА_1 зобов`язувалась повернути приватному підприємцю ОСОБА_2 2 560 грн. в рахунок оплати за отриману у 2008 році в магазині меблів по АДРЕСА_1 м`яку частину до 21.04.2011 року (а.с.4).

Задовольняючи позов, районний суд вірно виходив із встановленого факту невиконання ОСОБА_1 зобов`язання по поверненню позивачу боргу у сумі 2560 гр., що стверджується наявною в матеріалах справи розпискою.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не підписувала розписку від 29.03.2011 року, не обгрунтовані, оскільки не підтверджені жодними належними і допустимими доказами. Відповідачка не ставить питання про призначення судової-почеркознавчої експертизи щодо належності підпису у розписці від 29.03.2011 року і в суді апеляційної інстанції. Жодних доказів вчинення позивачем тиску при отриманні ним розписки суду також не надано.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарг висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбачає.

Керуючись ст.307 ч.1 п.1, ст.314 ч.1 п.1, ст.315, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 30 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Шандра М.М.

Судді: Шумська Н.Л.

Бермес І.В.