АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/2090/8206/12 Головуючий 1-ї інстанції - Руднєва О.О.,
Справа № 2-5456/11 Доповідач - Колтунова А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 26» грудня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Гальянової І.Г., Костенко Т.М.,

при секретарі: Моторній Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2012 року за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації «Обласний центр медико-соціальної експертизи» про визнання неправомірною дії Комунального закладу охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації «Обласний центр медико-соціальної експертизи» в частині відмови у зміні категорії інвалідності з категорії інваліда дитинства на категорію інваліда Великої Вітчизняної війни, покладення на Комунальний заклад охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації «Обласний центр медико-соціальної експертизи» зобов'язання щодо зміни категорії інвалідності з категорії інваліда дитинства на категорію інваліда Великої Вітчизняної війни з урахуванням рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 квітня 2004 року, стягнення моральної шкоди в сумі 25000,00 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з дійсним позовом, в якому просила визнати неправомірними та незаконними дії Комунального закладу охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації «Обласний центр медико-соціальної експертизи» стосовно відмови у зміні категорії інвалідності з інваліда дитинства на інваліда Великої Вітчизняної війни та видачі відповідної довідки; зобов'язати Комунальний заклад охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації «Обласний центр медико-соціальної експертизи» виконати рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 квітня 2004 року в частині зміни категорії інвалідності з інваліда дитинства 1-ї групи на інваліда Великої Вітчизняної війни 1-ї групи, видати відповідну довідку; стягнути на її користь моральну шкоду в розмірі 25000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що в 1942 році, під час бойових дій у період Великої Вітчизняної війни, вона отримала поранення, у зв'язку з чим була визнана інвалідом дитинства.

Відповідно до Положення «Про медико-соціальну експертизу», затверджену Постановою Кабінету Міністрів України № 1317 від 03 грудня 2009 року, якщо інвалідність, що настала у осіб до 18-річного віку внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) пов'язана з бойовими діями у період Великої Вітчизняної війни, то їх наслідки, встановлюються відповідно до медичних документів, які підтверджують факт поранення чи захворювання, або рішення суду щодо визначення події та висновків лікувально-профілактичних закладів.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 квітня 2004 року був встановлений факт отримання нею поранення в руку та пошкодження хребта під час бойових дій в 1942 році в період Великої Вітчизняної війни, які є причиною отримання нею інвалідності.

За цих обставин, відповідно до ст. 7 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вона належить до інвалідів війни.

Разом з тим, Харківський обласний центр медико-соціальної експертизи відмовляє їй у зміні категорії інваліда дитинства на категорію інваліда Великої Вітчизняної війни та видачі їй відповідної довідки.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2012 року позовні вимоги ОСОБА_1 визнані необґрунтованими, в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2012 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вважає, що обставини, які мають значення для справи та які суд першої інстанції вважав встановленими - є недоведеними, висновки суду не відповідають фактичним обставинам по справі.

ОСОБА_1 зазначила, що судом першої інстанції необґрунтовано не було прийнято до уваги рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 квітня 2004 року, а також сукупність наданих доказів, що підтверджують факт отримання інвалідності внаслідок Великої Вітчизняної війни. Зважаючи на зазначене, вона повинна бути визнана інвалідом війни.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав.

Представники відповідача Комунального закладу охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації «Обласний центр медико-соціальної експертизи» проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені в скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, суд першої інстанції ухвалюючи рішення, яким відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, керувався тим, що під час розгляду справи не було встановлено доказів, що свідчать про наявність причинного зв'язку між отриманими позивачкою в період Великої Вітчизняної війни травмами спини і руки та встановленням їй інвалідності дитинства.

Зважаючи на зазначене, суд першої інстанції зазначив, що Комунального закладу охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації «Обласний центр медико-соціальної експертизи» дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для зміни ОСОБА_1 категорії інвалідності з інваліда дитинства на інваліда Великої Вітчизняної війни.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2005 року, що набрала законної сили, по справі № 2-3578/05, за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації «Обласний центр медико-соціальної експертизи» про визнання інвалідом та зобов'язання видати посвідчення інваліда, стягнення моральної шкоди, слідує, що встановлений рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 квітня 2004 року факт одержання ОСОБА_1 поранення в руку та ушкодження хребта під час бойових дій в 1942 році, в період Великої Вітчизняної війни, не підтверджує причинного зв'язку між цим пораненням та визнанням останньої інвалідом дитинства.

Таким чином, суд дійшов висновку, що причинний зв'язок між одержаними позивачкою у дитинстві травмами та визнанням її інвалідом дитинства відсутній. (а.с. 61-62).

Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 20 лютого 2006 року ці рішення першої інстанції залишені без змін (а.с. 63-64).

Під час звернення з новим позовом про визнання дій Комунального закладу охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації «Обласний центр медико-соціальної експертизи» неправомірними, будь-яких нових доказів, що підтверджують доводи позивача про наявність причинного зв'язку між визнанням ОСОБА_1 інвалідом дитинства та отриманням нею поранення в період Великої Вітчизняної війни не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно зазначив, що правові підстави для зміни ОСОБА_1 категорії інвалідності з інваліда дитинства на інваліда Великої Вітчизняної війни відсутні. Доводам, наведеним під час розгляду справи, надана належна оцінка.

Суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Доводи апеляційної скарги рішення суду не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 10, 60, 303, 304, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий:

Судді: