Справа № 2-о-41/2505/12
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

"13" березня 2012 р. м. Городня

Суддя Городнянського районного суду Чернігівської області Березовський О.Д., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 12.03.2012 року звернулась в суд з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі та просить підтвердити, що свідоцтво про смерть, яке виписане помилково на прізвище Головацький, є дійсно свідоцтвом про смерть її чоловіка ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ч. 3 ст. 15 ЦПК України суди розглядають справи визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Статтею 256 ЦПК України чітко визначено перелік фактів, що мають юридичне значення, які розглядаються судом в порядку окремого провадження. Пункт 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті. Частина 3 ст. 256 ЦПК України передбачає, що справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в обєднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення встановлено, що заяви про встановлення факту належності особі паспорта чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду судами в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ.

В звязку з цим, з приводу вирішення відповідних питань заявнику слід звернутись до органів, які видали зазначений документи, а у разі їх відмови заявник має право оскаржити їх дії в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства ( окремого провадження ).

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 122, 256, 258 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі за її заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі.

2. Повернути заявнику ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 107 грн. 30 коп., який сплачено згідно квитанції № 256/258 від 12.03.2012 року в філії Городнянського відділення № НОМЕР_1 „Ощадбанк, у звязку з відмовою у відкритті провадження у справі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5- денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Суддя:

ОСОБА_3