АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/8661/12 Справа № 2/410/547/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Михайловська С.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2012 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого Михайловської С.Ю.

Суддів Єлізаренко І.А., Чубукова О.П.

При секретарі Качур Л.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міжрайонного управління водного господарства про поновлення на роботі, скасування наказу про винесення догани, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2012 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міжрайонного управління водного господарства про поновлення на роботі, скасування наказу про винесення догани, відшкодування моральної шкоди, відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на неповне зясування обставин справи та на порушення судом норм матеріального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія судді вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду скасувати в частині відмови позивачу в позовних вимогах про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, в решті рішення залити без змін з наступних підстав.

Суд першої інстанції відмовляючи позивачу в позовних вимогах про поновленні на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди послався на те, що ввірені згідно до опису матеріальні цінності надавались позивачеві на зберігання та користування для виконання своїх посадових обов'язків. Дозволу щодо використання зазначеного майна у власних цілях та після закінчення робочого часу ОСОБА_2 не отримував, права на винос речей не мав.

Але з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки він не відповідає дійсним обставинам справи, що є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення відповідно до ч. 1 п. 3 ст. 309 ЦПК України.

Так з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 26.05.1997 року був прийнятий на посаду головного спеціаліста по охороні праці та технічної безпеки у Фрунзенське міжрайонне управління водного господарства. Після чого, 01.06.2002 року був переведений на посаду начальника відділу по охороні праці та техніки безпеки. 01.01.2004 року ОСОБА_2 призначено головним спеціалістом по охороні праці та техніки безпеки, а вже через рік, 01.01.2005 року, його було призначено головним інженером по охороні праці та техніки безпеки. Із зазначеної посади, 10.01.2012 року ОСОБА_2 було звільнено узв'язку з втратою довір'я (п.2 ст. 41 КЗпП), що підтверджується відповідними записами у трудовій книзі серії БТ-І, №0097 801.

Підставою для звільнення позивача стало те, що він на час його тимчасової відсутності на роботі під час хвороби забрав із собою ноутбук, який йому було видано на підприємстві для роботи ще в 2005 році і яким він весь час користувався. Після виходу на роботу позивач повернув підприємству ноутбук, флешку та мініпулятор мишь, про що свідчить акт прийому від 10.01.2012 року (а.с.210). Будь якої матеріальної шкоди позивач підприємству не спричинив, будь яких негативних наслідків для підприємства не настало.

Крім того, у звязку з втратою довіри можуть бути звільнені тільки ті працівники, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності ( зайняті прийомом, зберіганням, транспортуванням чи розподіленням цих цінностей)

Позивач безпосередньо не обслуговував грошові товарні цінності.

Втрата довіри може бути викликана тільки винними діями працівника, які скоєні навмисно або за необережністю і які спричини або могли спричинити шкоду майну і дають підстави для втрати довіри до цього працівника з боку адміністрації.

Крім того, такі факти та дії повинні підтверджуватися відповідними документами (актами ревізії, інвентаризації тощо). Сама по собі нестача матеріальних цінностей, а також підозра, якщо немає конкретних фактів, не можуть бути підставою для втрати довіри до працівника.

Таким чином, виходячи з вимог п. 2 ст. 41 КЗпП України, колегія суддів приходить до висновку про необхідність поновлення на роботі позивача та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку вимог ч. 2 ст. 235 КЗпП України.

Час вимушеного прогулу позивача складає з 10 січня 2012 року по час його поновлення на роботі 06.11.2012 року, тобто 9 місяців та 18 днів.

З урахуванням того, що середньомісячна зарплата позивача становить 2791 грн.(довідка а.с.202), середньоденна заробітна плата становить 87 грн. 15 коп. (довідка а.с.44), сума заробітної плати за час вимушеного прогулу становить:

2791 грн. Х 19 місяців = 25119 грн.

18 днів Х 87 грн. 15 коп. = 1568 грн. 70 коп.

25119 грн. Х 1568 грн. 70 коп. = 26687 грн. 70 коп.

З урахуванням того, що трудове право позивача було порушене незаконним звільненням, враховуючи моральні страждання позивача з цього приводу колегія суддів вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги позивача про стягнення моральної шкоди та стягнути її в розмірі 2000 грн. в решті позовних вимог про стягнення моральної шкоди відмовити.

Що стосується рішення суду в частині відмови позивачу в його позовних вимогах про скасування наказу № 238 від 13.12.2011 року, то суд першої інстанції правильно встановив, що 14.12.2011 року, згідно наказу №23ЕГД головному інженеру з охорони праці ОСОБА_2 була винесена догана у зв'язку з чисельними порушеннями у роботі служби охорони праці та пожежної безпеки, керівником якої він був згідно до посадової інструкції підприємства. Підставою для винесення догани був Акт позапланової перевірки N'3-45/105 від 06.12.2011 року Дніпропетровського ДІОПБОП в СГ, ПП та СКС та припис №18 від 05.12.2011 року, виданий Магдалинівським МУВГ.

Перевірка викладена у Акті №3-45/105 від 06.12.2011 року була проведена спеціалістом Держгірпромнагляду у Дніпропетровській області за скаргою самого позивача. Зокрема у зазначеному акті перевірки у розділі 1 зазначені порушення виявленні у роботі самої служби з охорони праці та пожежного нагляду (п. 1.1. Підприємство не у повній мірі забезпечено ормативними актами з охорони праці; п. 1.2. Положення про службу ОП не затверджено підписом начальника управління; п. 1.3. Нормативні акти, що діють на підприємстві не

перезатвердженні наказом начальника управління; п. 1.4. в службі відсутній журнал

реєстрації приписів; п. 1.5. У зв'язку з відсутністю знань з «Правил охорони праці на

автомобільному транспорті». Інші порушення, вказані у акті, стосуються безпосередньо

контролю за станом охорони праці на підприємстві. Обов'язки щодо ведення

документації, оновлення нормативно-правової бази, контролю за охороною праці в

управлінні покладені на головного інженера з ОП, посадовою інструкцією від 19.04.2010

року з якою ОСОБА_2 було ознайомлено під розпис.

Підстави для скасування рішення суду в цій частині відсутні і доводи апеляційної скарги не спростовують правильність рішення в цій частині.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2012 року скасувати в частині відмови позивачу ОСОБА_2 в задоволенні його позовних вимог до ОСОБА_3 міжрайонного управління водного господарства про поновленная на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.

Поновити ОСОБА_2 на роботі на посаді головного інженера з охорони праці і техніки безпеки ОСОБА_3 міжрайонного управління водного господарства з 10 січня 2012 року.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 міжрайонного управління водного господарства на користь ОСОБА_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу 26687 грн. 70 копійок та моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

Допустити негайне виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області в частині поновлення на роботі ОСОБА_2 та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі середньомісячної заробітної плати 2791 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 міжрайонного управління водного господарства на користь держави судовий збір в розмірі 481 грн. 47 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення чинне з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному прядку протягом двадцяти днів.

Судді :