У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Драгомерецького М.М.,

суддів: Панасенкова В.О.,

ОСОБА_1,

при секретарі: Сенчук А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 09 лютого 2012 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну черговості одержання права на спадкування,-

В С Т А Н О В И Л А:

20 вересня 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про зміну черговості одержання права на спадкування. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 22 березня 2011 року померла його бабуся ОСОБА_2, після чого відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку №311 по вул.Гладкова в м.Одесі, площа якого 402,8 кв.м. Спадкоємцем першої черги є син померлої ОСОБА_3, який у встановлений законом термін подав заяву про прийняття спадщини після смерті матері.

Позивач ОСОБА_2 з 1999 року проживав разом із спадкодавецею однією сімєю, у 2005 році він знявся з реєстрації за вище вказаною адресою, але до дня смерті бабусі опікувався нею, матеріально забезпечував її, за власні кошти робив ремонт у будинку, сплачував комунальні платежі. У свою чергу, як стверджує позивач, відповідач ОСОБА_3 з матірю практично не спілкувався, не відвідував її, участі у організації похорону не брав. Тому, ОСОБА_2 вважає, що він відповідно до вимог ч.2 ст.1259 ЦК України має право на спадкування разом із відповідачем, в звязку з чим звернувся до суду з даним позовом та просив його задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, заперечував проти його задоволення, пояснив, що з 2005 року позивач ОСОБА_2 змінив місце свого проживання та знявся з реєстрації за адресою: м.Одеса вул.Гладкова, 113, з цього моменту він іноді зустрічався із спадкодавецею та іншими членами родини під час свят та з інших приводів, але однією сімєю з померлою він не проживав, стан здоровя ОСОБА_4 відповідав її віку, безпорадньою вона не була, сам же відповідач проживав з матірю однією сімєю, стосунки між ними були гарними. Що стосується поховання матері, то усі витрати понесені позивачем ОСОБА_2 на поховання були компенсовані Пенсійним фондом України. На підставі чого, відповідач ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 09 лютого 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання не з'явився позивач ОСОБА_2, але про розгляд він сповіщався належним чином, крім того, у апеляційному суді його інтереси представляє довірена особа. Тому у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України його неявка в суд не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 та пояснення на апеляцію його представника ОСОБА_5, а також заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_6, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга, задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 березня 2011 року померла ОСОБА_4 (а.с.5), бабуся позивача і мати відповідача.

Оскільки заповіту ОСОБА_4 не складала, то спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 відповідно до ст.12 61 ЦК України є відповідач, а спадкоємцем п'ятої черги є позивач (ст.1265 ЦК України).

Як видно з довідки нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулися позивач та відповідач (т.2 а.с.5).

Згідно з нормами ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Як роз'яснив Пленум Верховного суду України в абз. 3 п.6 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від ЗО травня 2008 року безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Відповідно до вимог ч.1 ст.58, 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як видно з виписки з медичної карти ОСОБА_4 вона хворіла на стенокардію напруження і спокою, хронічну фібриляцію передсердь, атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічну хворобу III ст., СНПА-Бст асцит, на Д-обліку з 2004 року, проходила курси лікування амбулаторно, 11 березня 2011 року був останній візит до кардіолога (т.2 а.с.7).

Із представленої виписки з історії хвороби та пояснень свідків судом не встановлено, що ОСОБА_4 знаходилася у безпорадному стані, оскільки вона могла самостійно рухатися, здійснювати догляд за собою, хоча і потребувала допомоги в придбані ліків та продуктів харчування, так як не могла долати великі відстані.

Виходячи із змісту ч.2 ст.1259 ЦК України підставою для зміни черговості одержання права на спадкування є лише сукупність умов, а саме - тривалий час, опікування, матеріальне забезпечення, надання іншої допомоги, знаходження спадкодавця у безпорадному стані, і всі ці умови пов'язані з особою та її станом здоров'я.

Оцінюючи усі докази в сукупності, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що позивачем не підтверджено як надання ним тривалий час матеріальної допомоги ОСОБА_4 чи опікування, так і знаходження її в безпорадному стані.

За життя ОСОБА_4 було придбано домоволодіння по вул.Гладкова, 311 в м.Одесі, яке складалося із житлового будинку літ. «А», загальною житловою площею 25,4 кв.м., з надвірними господарськими будовами: літ. «В» - погріб, літ. «Г» - вбиральня, літ. «Д» - сарай, №1,2 - огородження, І - мостіння, який розташований на земельній ділянці площею 500 кв.м. (а.с.21-26). На підставі договору купівлі-продажу від 18 січня 1995 року за нею було зареєстровано право власності у КП «ОМБТІ та РОН» (а.с.27-28). У 2006 році було здійснено перебудову житлового будинку літ «А» на літ. «Б», у зв'язку з чим загальна площа його склала 280,7 кв.м., житлова - 134,3 кв.м., підсобна -14 6,4 кв.м., вбиральної літ. «Г» - площею 3,2 кв.м., а також побудовані: гараж - літ. «Ж» - площею 84 кв.м., літня кухня - літ. «К» - площею 28,5 кв.м. (а.с.29-37).

За час свого життя ОСОБА_4 як власниця будинку його перебудову належним чином не оформила.

Враховуючи вказану вище наведене, посилання позивача на ту обставину, що ним здійснювалося будівництво нового будинку для покращення життя бабусі, не знайшло свого підтвердження, оскільки взагалі суду не було представлено доказів, що стан попереднього будинку був таким, що не давав можливості спадкодавцю там за станом здоров'я проживати, чи вимагав його покращення.

Суд першої інстанції перевірив усі докази, які навів представник позивача ОСОБА_2 у підтвердження позовних вимог, а відповідач ОСОБА_3 та його представник у підтвердження своїх заперечень, заслухавши пояснення свідків, навів у рішенні фактичні обставини, які були встановлені судом при розгляді справи, вірно застосував правові норми, що регулюють ці правовідносини, та зробив вірний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню не заслуговують на увагу, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи, оскільки ним не доведено факт надання ним тривалий час матеріальної допомоги ОСОБА_4 чи опікування, так і знаходження її в безпорадньому стані.

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції в межах заявлених вимог повно і всебічно розглянув справу, дав належу оцінку наданим доказам, постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 303,307 ч.1 п.1, 308,313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 09 лютого 2012 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справа протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: підпис ОСОБА_7

Підпи

с ОСОБА_8

підп

ОСОБА_1