РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2/2311/58/12

Провадження № 2/2311/58/12

11 липня 2012 року Лисянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого Золотоверхий О.І.

при секретарі Гонтар І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка справу за позовом публічного акціонерного товариства ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій банку та скасування незаконно нарахованої заборгованості та стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 23 березня 2006 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № CSLWAU22080061. Згідно даного договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 54 208,76 на термін до 22 березня 2013 року, відповідач, в свою чергу, зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати і складається з заборгованості за кредитом, відсотками, комісією та інших витрати згідно кредитного договору. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов»язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит на вище вказану суму. Відповідач же свої зобов»язання виконав частково і у зв»язку з даним порушенням зобов»язань за кредитним договором, станом на 07.09.2011 року має борг, в сумі 19 957,36 гривень, який складається з наступного: 18 657,75 гривень заборгованість за кредитом; 1088,83 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 158,98 гривень заборгованість по комісії за користування кредитом; 51,80 гривень пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором. Оскільки свої зобов»язання відповідач виконує не належним чином і за уточненими позовними вимогами станом на 13 грудня 2011 року має заборгованість в сумі 11 163,86, то позивач просить стягнути з нього 11 163,86 гривень заборгованості за кредитним договором та судовий збір, в сумі 199,57 гривень і витрати на ІТЗ у розмірі 120,00 гривень.

Від відповідача надійшла зустрічна позовна заява, в якій він просить визнати незаконним віднесення непогашеної частини кредиту по кредитному договору № CSLWAU22080061 від 23.03.2006 року до простроченої заборгованості; зобов»язати відповідача віднести суму непогашеного кредиту до чергових платежів по даному договору; зобов»язати відповідача скасувати нараховану пеню по договору, яка утворилась внаслідок незаконного її нарахування; судові витрати з оплати ІТЗ віднести на рахунок відповідача та стягнути з нього незаконно утримані з його рахунку затрати, пов»язані з подачею позовної заяви до нього; стягнути з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» матеріальну шкоду в сумі 22 842,95 гривень та моральну щкоду в сумі 100 000 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що 23.03.2006 року між ним та «ПРИВАТБАНКОМ» було укладено кредитний договір №CSLWAU22080061 у розмірі 54208,76 грн. на придбання автомобіля DAEWOO. Майно яке було придбано, було передано у заставу банку згідно до умов договору. Згідно з п. 1.1 була встановлена процентна ставка за користування кредитом у розмірі 15% річних. Він справно протягом всього часу виконував умови договору. Проте, з незрозумілих для нього причин він отримав судову повістку, з якої йому стало відомо, що «ПРИВАТБАНК» заявляє до нього позов щодо заборгованості за кредитним договором на суму 39829,24 грн. Із позовної заяви йому стало відомо, що «ПРИВАТБАНК» в односторонньому порядку підвищив відсоткову ставку по кредиту до 26,40 % на рік, що було зроблено всупереч п.2.3.1 кредитного договору. Відповідно до цього пункту договору банк має право збільшувати розмір відсоткової ставки за згодою Позичальника, при цьому банк надсилає Позичальникові письмове повідомлення за 20 днів до вступу в чинність зміненої відсоткової ставки. Він не давав своєї згоди на підвищення відсоткової ставки за договором, додаткових угод до договору не підписував, тим більше не отримував повідомлення про зміну відсоткової ставки. 12.12.2008 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку». Згідно вказаного закону внесено зміни до ЦК України та до Закону України «Про банки та банківську діяльність», а саме: згідно ч.2,3 ст. 1056-1 ЦК України, встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Також ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" доповнено частиною 4, де вказано що банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом. Цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року. Вважає, що дії банку щодо підвищення відсоткової ставки є незаконними, оскільки зміни в договорі вступити в силу 01.02.2009 року, а 10.01.2009 року прийнято закон, який забороняє банкам збільшувати або зменшувати розмір відсоткової ставки. Отже, коли зміни в договорі почали діяти, вони вже не відповідали законодавству. Такі їхні дії змусили його звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Рішенням Лисянського районного суду від 10.12.2010 року дії ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» визнанні незаконними та їм було відмовлено в задоволенні позову відносно нього. Вказане рішення Ухвалою Апеляційного суду від 15.02.2011 року залишено в силі. У звязку з неправомірними діями ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відносно нього та членів його сімї, які продовжуються по даний час, вони повинні сплатити матеріальну та моральну шкоду йому та членам його родини.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, наполягає на заявлених позовних вимогах, зустрічний позов не визнав та пояснив, що відсоткова ставка за кредитним договором підвищена у відповідності до положень кредитного договору та діючого на момент підвищення законодавства України, оскільки діючим законодавством не встановлено будь-яких обмежень щодо верхньої межі розміру відсоткової ставки по кредитним договорам. Відповідно до статті 651 ЦК України зміна договору дозволяється лише за згодою сторін, якщо інше не встановлене договором або законом. Пунктом 2.3.1 кредитного договору передбачена зміна облікової ставки, а саме: «Банк має право збільшувати розмір процентної ставки за користування Кредитом: при зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного Договору; зміні облікової ставки НБУ і т.д.». Таким чином до 10.01.2009 року (до моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо заборони банкам змінювати умови договору банківською вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку») банк мав право змінювати в односторонньому порядку умови договору щодо збільшення розміру відсоткової ставки. Вважає, що зміна відсоткових ставок за кредитами ПриватБанку відбулась 05.01.2009 року на підставі наказу голови правління ПриватБанку №КТ-БК-СП-2009-1/1 від 05.01.2009 року, тобто всі необхідні дії були вчинені до 09.01.2009 року, тобто до моменту набрання чинності Закону України від 12.12.2008 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо заборони банкам змінювати умови договору банківською вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку»). Щодо матеріальної та моральної шкоди, вважає, що будь які докази, що підтверджують завдання Приватбанком такої шкоди відсутні.

Відповідач по первісному позову з позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не згідний, просить відмовити в його задоволенні, на вимогах, зазначених в зустрічній позовній заяві наполягає повністю та просить їх задоволити.

Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи суд вважає, що первісний позов не підлягає задоволенню, а зустрічний позов слід задоволити в повному обсязі за наступними підставами.

В ході розгляду справи було встановлено, що між сторонами склались правовідносини, що виникли в результаті укладення між ними кредитного договору, які регулюються ст.ст. 1054-1056-1 ЦК України.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимог ЦК України та ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності і справедливості.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з умовами кредитного договору №CSLWAU22080061 від 23.03.2006 року ОСОБА_1 23.03.2006 року отримав кредит у ЗАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 54 208,76 гривень.

Згідно п. 1.1 кредитного договору встановлена процентна ставка за користуванням кредитом у розмірі 1,25% на місяць, тобто 15% річних.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 23.03.2006 року було укладено договір застави, а саме автомобіля DAEWOO (модель: Т13110, 2005 року випуску, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: Y6DT884, реєстраційний номер: СА2460АЕ).

Судом встановлено що відповідач за первісним позовом належним чином проводив погашення кредиту, належним чином сплачував відсотки у розмірі, передбаченому договором, що підтверджується доданим до позову витягом по рахунку ОСОБА_1 та доданими до зустрічного позову квитанціями, тобто з його боку умови вищевказаного договору виконувались з моменту його укладення та по даний час в повному обсязі, добросовісно та належним чином, на умовах, які були прийняті сторонами при укладенні договору.

В звязку зі змінами відсоткових ставок по депозитам, збільшенням облікової ставки НБУ, коливанням курсу долару США більш ніж на 10%, з метою забезпечення ліквідності банків, можливістю виконувати своєчасні розрахунки з вкладниками банку, виникла необхідність в підвищення відсоткових ставок по кредитним договорам, виданих в гривні, тому 05.01.2009 року наказом голови правління ПриватБанку №КТ-БК-СП-2009-1/1 змінені відсоткові ставки за кредитними договорами.

Однак суд вважає, що дії Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» по підвищенню відсоткової ставки ОСОБА_1 з 01.02.2009 року за кредитним договором №CSLWAU22080061 від 23.03.2006 року є незаконними за наступними підставами.

Пунктом 2.3.1 кредитного договору №CSLWAU22080061 від 23.03.2006 року було передбачено право банку збільшувати розмір відсоткової ставки за користування кредитом при зміні конюнктури ринку грошових ресурсів в України, але за згодою Позичальника.

12.12.2008 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку».

Згідно вказаного закону внесено зміни до Цивільного кодексу України та до Закону України «Про банки та банківську діяльність».

Відповідно до ч.2,3 ст. 1056-1 ЦК України встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Статтю 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" доповнено частиною 4, де вказано що банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом. Вказаний закон набрав чинності з 10 січня 2009 року.

Як встановлено судом, зміни в кредитному договорі щодо підвищеної відсоткової ставки почали діяти з 01.02.2009 року, а 10.01.2009 року набрав законної сили Закон України №661-VI від 12.12.2008 року, який забороняє банкам збільшувати або зменшувати розмір відсоткової ставки.

Хоча представник позивача в своїх запереченнях посилався на те, що до 10.01.2009 року банк мав право змінювати в односторонньому порядку умови договору щодо збільшення розміру відсоткової ставки. Проте, п.2.3.1 кредитного договору передбачено, що така зміна відсоткової ставки можлива лише за згодою Позичальника.

Відповідач ОСОБА_1 продовжує сплачувати проценти за кредитним договором №CSLWAU22080061 від 23.03.2006 року із процентної ставки 15% річних, так як ніякого листа від Банку про підняття відсоткової ставки по кредиту не надходило, хоча згідно п.2.3.1 кредитного договору №CSLWAU22080061, Банк повинен за 20 днів до вступу в силу зміненої відсоткової ставки, направити позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки.

З вимог ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Отже, в порушення вимог ст. 525 ЦК України та умов самого договору банк допустив односторонню зміну умов кредитного договору №CSLWAU22080061 від 23.03.2006 року.

Щодо стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_1 з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», то суд вважає за можливе стягнути моральну шкоду, але в меншому розмірі, з слідуючих підстав: Працівниками ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було надано інформацію по вказаному кредиту ТОВ «Прин - Ц» про стан проведення розрахунків по кредитному договору, внаслідок чого на ім.»я ОСОБА_1 та його сім»ї почали надходити дзвінки з погрозами та було направлено листа, що є долученим до справи. Дана поведінка Банку завдала ОСОБА_1 та його сім»ї моральної шкоди та страждань. Але так як в матеріалах справи є тільки вищевказаний лист, а докази відносно дзвінків з погрозами відсутні, то суд оцінюючи ступінь заподіяння шкоди, вважає доведеним причинний зв»язок між шкодою та протиправними діяннями Банку по факту надсилання листа. А саме відповідно до п. 2 ст. 23 ЦК України, ОСОБА_1 та його сім»ї було завдано душевних страждань,у зв»язку з протиправною поведінкою, а саме розголошенням інформації та надсилання листа з погрозами. Тому суд вважає, що з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» необхідно стягнути в користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі меншому, ніж він вимагає, а саме 50 000 гривень.

Щодо стягнення матеріальної шкоди, в користь ОСОБА_1 з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» вказаної в зустрічному позові, а саме незаконне нарахування та перерахування на окремий рахунок банку пені, суд вважає, що даний факт шкоди є не доведеним,а сама вимога необґрунтованою, так як в матеріалах справи відсутні достатні докази та розрахунки завдання йому матеріальних збитків.

В процесі розгляду справи представником позивача надано докази того, що назва Закритого акціорнерного товариства комерційни банк «ПриватБанк» змінено на Публічне акціонерне товариство комерційни банк «ПриватБанк», що підтверджується доданою до матеріалів справи копією свідоцтва про державну реєстарації юридичної особи.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про неможливість задоволення позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та про необхідність часткового задоволення зустрічного позову ОСОБА_1, оскільки в судовому засіданні дійсно було доведено факт неправомірності дій Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» щодо підвищення відсоткової ставки з 01.02.2009 року, за кредитним договором №CSLWAU22080061 від 23.03.2006 року, укладеного між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк».

На підставі ст. 88 ЦПК України із відповідача за зустрічним позовом слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати , а саме: 120 гривень сплачених на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Керуючись ст. 55 Конституції України, ст. ст.5,11,ч.1,2 абзацу 3 ч.3 ст. 202, ч.5 ст. 202, ч. 2 ст. 215, 509, 525, 526, 527, 530, 651, 653, 654, 1054, 1056-1 ЦК України, ч.4 ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо заборони банкам змінювати умови договору банківською вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12.12.2008 р., ст.ст.15,57,59,60,107,208,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про визнання неправомірними дій банку та скасування незаконно нарахованої заборгованості та стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволити частково.

Визнати незаконними дії Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» по віднесенню непогашеної частини кредиту по кредитному договору № CSLWAU22080061 від 23 березня 2006 року, укладеного між ОСОБА_1 та закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» до простроченої заборгованості.

Зобовязати Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» віднести суму непогашеного кредиту до чергових платежів по кредитному договору № CSLWAU22080061 від 23 березня 2006 року, укладеного між ОСОБА_1 та закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк»

Зобовязати Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» скасувати нараховану пеню по кредитному договору № CSLWAU22080061 від 23 березня 2006 року, укладеного між ОСОБА_1 та закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», яка утворилася внаслідок незаконного її нарахування.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 120 (сто двадцять) гривень оплачених ним витрат на інформаційне-технічне забезпечення судового процесу.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 незаконно утримані з його рахунку затрати, пов»язані з подачею позовної заяви ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до нього.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 50 000 (пятдесят тисяч) гривень.

Зустрічний позов ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій банку та скасування незаконно нарахованої заборгованості та стягнення матеріальної та моральної шкоди в частині стягнення матеріальної шкоди залишити без задоволення

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Черкаської області на протязі десяти днів після проголошення.

Суддя О.І.Золотоверхий