Лисичанський міський суд Луганської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2012 р. м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Фастовця В.М.,

при секретарі судового засідання Мягкій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором № 001-12208-200108 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, укладеного 20.01.2008 р., в загальній сумі 12994,33 грн., яка виникла станом на 12.07.2012 р., посилаючись на невиконання відповідачем умов договору.

Позивач у судове засідання не зявився, у позовній заяві просив суд розглянути позов без присутності представника позивача.

Відповідач у судове засідання не зявився, у наданій до суду письмовій заяві просив відмовити в задоволенні позову через пропуск позивачем строку позовної давності.

У судовому засіданні дослідженні наступні докази: копія договору № 001-12208-200108 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 20.01.2008 р.; копія тарифів на обслуговування платіжних карток; копія анкети позичальника; копія паспорта відповідача та довідки про присвоєння ідентифікаційного коду відповідача; розрахунок заборгованості; довідка адресного столу.

У судовому засіданні встановлено, що між сторонами у справі 20 січня 2008 р. було укладено договір № 001-12208-200108 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, згідно з яким позивач видав відповідачу кредитну картку, відкрив відновлювану кредитну лінію в сумі 3000,00 грн., а відповідач зобовязався здійснювати щомісяця за попередній місяць погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, сплачувати проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом та всю суму пені у разі порушення строків сплати зазначених платежів. Згідно з п. 1.4. ОСОБА_2 кредитування рахунку здійснюється протягом 364 календарних днів. У звязку з порушенням відповідачем договірних зобовязань виникла заборгованість, яка станом на 12.07.2012 р. складає 12994,33 грн., з яких: тіло кредиту 3971,53 грн., заборгованість за відсотками 3476,70 грн., заборгованість за комісіями 5546,10 грн., пеня 450 грн.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач здійснив останнє зняття готівки 22 жовтня 2008 р., а останній платіж на виконання зобовязань за ОСОБА_2 було проведено відповідачем 25.03.2009 р.

Відповідно до п. 1.5. ОСОБА_2 відкрив ОСОБА_1 кредитну лінію в сумі 3000,00 грн. для розрахунків за товари чи послуги, які остання придбає у субєктів господарювання та вчинення інших операцій тощо.

Таким чином, до кредитних правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачем у справі, крім положень цивільного законодавства застосовуються і положення Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно з п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

У пункті 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. зазначено, що: «враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи)».

Загальний строк позовної давності, що передбачений ст. 257 ЦК України, встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що строк позовної давності, передбачений чинним законодавством, позивачем пропущений, оскільки строк дії ОСОБА_2, укладеного між сторонами у справі 20 січня 2008 р., було встановлено у 364 дні, тобто до 20 січня 2009 р. включно, так само спливло 3 роки і з часу останнього погашення відповідачем кредиту та відсотків за ОСОБА_2, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити у звязку зі спливом позовної давності.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 257, 267 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № 001-12208-200108 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, укладеного 20.01.2008 р., в загальній сумі 12994,33 грн., відмовити у звязку зі спливом позовної давності.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання до Лисичанського міського суду апеляційної скарги у 10-тиденний строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя