Номер провадження: 22-ц/1590/9442/12
Головуючий у першій інстанції Зудіхін
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2012 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С., суддів: Сидоренко І.П., Цюри Т.В.,

при секретарі - Криворучці Ю.П.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 серпня 2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

19.06.2012 року ПАТ "КБ "НАДРА" звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №05/10/2007/840-К/828 від 02.10.2007 року в сумі 241 741 грн. 32 коп., а також сплачених судових витрат.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23.08.2012 року позов ПАТ "КБ "НАДРА" задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ "КБ "НАДРА", заборгованість за кредитним договором №05/10/2007'840- К/828 від 02.10.2007 року в сумі 241 741 грн. 32 коп.. що складається з: заборгованість за кредитом - 148 950 грн. 22 коп., заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитними коштами - 55 962 грн. 58 коп.. пеня за прострочення сплати кредиту - 21 308 грн. 53 коп., штраф - 15 519 грн. 99 коп., судові витрати.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ "КБ "НАДРА"

У апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким стягнення проводити лише з ОСОБА_1

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах, заслухавши суддю-доповідача. обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, ще апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до кредитного договору за №05/10/2007/840-К/ 828 від 02.10.2007 року, укладеного між ПАТ "КБ "НАДРА" та ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 19425 доларів США на строк до 01.10.2014 року.

За п.4.2.4 Договору кредитор надане право вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків у випадках невиконання позичальником умов НЬОГО договору

У якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним доктором відгоні ич ОСОБА_2 на добровільних засадах прийняв на себе зобов'язання в: п зі ті но зобов'язаннях ОСОБА_1, які виникають з умов кредитного договору за №05/10/2007/840-К/ 828 від 02.10.2007 року, про що свідчать умови зазначеного договору.(п. 3.2 Договору).

У зв'язку з тим. що ОСОБА_1 припинив сплат> по поверненню грошових коштів та відсотків за кредитним договором, позивачем на адресу відповідачів було направлено відповідні претензії. Проте відповідачами в порушення умов Договору кредитні зобов'язання не виконані, внаслідок чого перед банком виникла заборгованість на загальну суму 241 741 грн. 32 коп., що складається з: заборгованість за кредитом - 148 950 грн. 22 коп., заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитними коштами - 55 962 грн. 58 коп., пеня за прострочення сплати кредиту - 21 308 грн. 53 коп., штраф - 15 519 грн. 99 коп.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк.

Такий висновок суду ґрунтується на законі, судом правильно вставлені фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Доводи апеляційної скарги про те, шо він не отримував кошти за договором до уваги не приймаються, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження таких обставин суду не надано. Більш того, з кредитного договору видно, що кредит наданий на покупку автомобіля, представник ОСОБА_1 підтвердив, шо автомобіль був придбаний, та протягом певного строку відповідач здійснював оплату за кредитом, що свідчить на підтвердження укладання договору.

Не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про безпідставність предявлених до нього вимог через сплив строку звернення до нього як поручителя, виходячи з наступного.

За змістом ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки, та у разі, якщо такий строк не встановлено, то порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не предявить вимоги до поручителя.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від ЗО березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» при вирішенні спорів про припинення договору поруки суд має враховувати, що у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання з такими умовами, тобто з моменту настання строю виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково, але таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Виходячи з аналізу цих норм, невнесення боржником за кредитним договором чергового платежу згідно із графіком погашення боргу може бути початком перебігу шестимісячного строку, передбаченого ч.4ст.559 ЦК України тільки за умови, якщо у договорі поруки не встановлено строку, на який вона забезпечує виконання зобовязання.

З трьохстороннього кредитного договору, укладеного між банком як кредитором, ОСОБА_1 як позичальником, та ОСОБА_2 як поручителем, вбачається, що строк виконання цих зобов'язань встановлений до 01.10.2014 року, тобто на час звернення до суду строк дії договору, в тому числі поруки, ще не сплив, а тому доводи про предявлення вимог поза межами строку є необґрунтованими.

Разом із тим неможна погодитися із висновком суду щодо стягнення з відповідачів одночасно пені та штрафу.

За змістом ст.549 ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій.

Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що за порушення позичальником строків виконання зобов'язання за кредитним договором банком одночасно нараховано пеню та штраф.

Отже, таким чином, до боржників застосовано подвійну цивільно - правову відповідальність очного и того за одне й те саме порушення договірною

зобовязання, шо суперечить вимогам ч.іст.61 Конституції України та ч.Зст.509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Задовольняючи вимоги про стягнення пені, суд першої інстанції не звернув увагу на те. що для її стягнення ст.258 ЦК України встановлений скорочений строк позовної давності в один рік, і оскільки кредит виданий на споживчі цілі, то він підлягає застосуванню незалежно від заяви сторони.

З розрахунку боргу видно, що останній платіж за договором ОСОБА_1 по оплаті тілу кредиту здійснив 10.11.2008 року, а по відсоткам - 01.12.2010 року, але із позовом до суду банк звернувся лише 19.06.2012 року, так само претензія направлена боржникам лише 06.12.2012 року.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції в зазначеній частині не відповідає вимогам закону, тому підлягає скасуванню із ухваленням нового про часткове задоволення позову.

З розрахунку боргу вбачається, що пеня за рік до звернення із позовом до суду складає 854,44 доларів США. що з врахуванням до курсу НБУ України національної валюти складає 6826,98 грн., які підлягають стягненню з відповідачів солідарно.

Керуючись ст.ст.304,п.2ч.1ст.307,309,313,314,316,317,319 ЦПК України, колегія

суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 серпня 2012 року в частині задоволення позову про стягнення пені та штрафу скасувати, ухвалити нове.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» пеню в розмірі 6826 гривень, в задоволенні вимог ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення штрафу відмовити, в решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: