Провадження № 2/2020/1962/2012 Справа № 2020/6554/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2012 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Ященко С.О.,

при секретарі судового засідання Ємельяненко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова цивільну справу

за позовом ДП "Завод імені ОСОБА_1"

до ОСОБА_2, ОСОБА_3

про звільнення самовільно зайнятого приміщення,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Завод ім. В.О. Малишева»звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому з урахуванням уточнень просить зобовязати ОСОБА_2, ОСОБА_3, які мешкають за адресою: м. Харків, вул. Киргизька, 2, к. 1, звільнити самовільно зайняте приміщення. Крім того, просить покласти на відповідачів судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що Державне підприємство «Завод імені ОСОБА_1»утримує на балансі гуртожиток за адресою: м. Харків, вул. Киргизька 2. Згідно Спільного рішення адміністрації та об'єднаного профспілкового комітету ДП «Завод імені ОСОБА_1»від 04.05.2011 року ОСОБА_3 С.1. та його родині надано кімнату № 1 в сімейному гуртожитку по вул. Киргизька, 2. ОСОБА_2 був виданий ордер №2 від 04.05.2011р., в якому зазначено, що надана площа для проживання становить 25,4 кв.м. Згідно акту технічного стану від 14 лютого 2012 року комісією державного підприємства «Завод імені ОСОБА_1»встановлено, що кімната №1 згідно протоколу спільного рішення № 30 від 16.05.2011 року виділена і закріплена за працівником заводу ОСОБА_2 і його дочкою ОСОБА_3 Мешканцем ОСОБА_2 проведений самозахват місць спільного використання - частина коридору і частину спільної душової, що зазначено у витязі з технічного паспорту від 23.06.2011 року.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Відповідачі надали заперечення проти позову, в яких просять в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Доводи своїх заперечень обґрунтовують тим, що ними не вчинялись дії з самовільного зайняття приміщень загального користування. Згідно спільного рішення адміністрації та об'єднаного профспілкового комітету ДП «Завод імені ОСОБА_1»від 04.05.2011 року ОСОБА_2 С.1. та його родині надано кімнату № 1 в сімейному гуртожитку по вул. Киргизька 2. Для поселення у гуртожиток ордер не видавався, комендант гуртожитку показав відповідачам окреме ізольоване приміщення, яке їм виділене, кімнату № 1, що складається з трьох приміщень, та віддав ключі. Тривалий час відповідачі користуються вказаним приміщенням, ніякого перепланування або захвату приміщень не здійснювали, з боку позивача не висувались претензії щодо займаної площі. Комунальні платежі згідно листа позивача відповідачі сплачують за всю займану площу.

У судовому засіданні відповідачі та їх представник ОСОБА_5 вимоги заперечень підтримали у повному обсязі, просять в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що на балансі ДП «Завод ім. В.О. Малишева»перебуває гуртожиток, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Киргизька, 2.

Сторонами не оспорюється, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є працівниками ДП «Завод ім. В.О. Малишева».

Спільним рішенням адміністрації та обєднаного профспілкового комітету ДП «Завод ім. В.О. Малишева»від 04.05.2011 року надано ОСОБА_2 з сімєю кімнату № 1 у сімейному гуртожитку по вул. Киргизькій, 2.

Згідно ордеру № 16, копія якого надана до матеріалів справи представником позивача, ОСОБА_2 та його сімї виділена кімната № 1 у будинку № 2 по вул. Киргизькій у м. Харкові площею 25,4 кв.м. У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 начальник УЖКГ пояснила, що фактично ордер № 16 ОСОБА_2 не видавався, оскільки це документ внутрішнього обліку.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.02.2012 року комісією у складі: голови комісії енергетика УЖКГ ОСОБА_7, старшого майстра УЖКГ ОСОБА_8, провідного інженера УЖКГ ОСОБА_9, зав. гуртожитком ОСОБА_10, слюсарем СТС ОСОБА_11 складено акт, згідно якого ОСОБА_2 та його донькою ОСОБА_3 проведено самозахват та самовільне переобладнання та перепланування місць спільного користування частини коридору (встановлення дверей у спільному коридорі) та частина спільної душової (переобладнана у кухню).

У відповідності до ст. 127 Житлового кодексу УРСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті ОСОБА_10 народних депутатів.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 128 Житлового кодексу УРСР порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.

Жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу.

Статтею 129 Житлового кодексу УРСР визначено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Порядок надання жилої площі в гуртожитках підприємств, установ, організацій, користування цими гуртожитками та їх утримання встановлено Примірним положенням про гуртожитки, затвердженим постановою ОСОБА_10 Міністрів УРСР від 3 червня 1986 р. N 208.

Згідно п.п. 9, 10 Примірного положенням про гуртожитки жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу.

На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу.

При одержанні ордера пред'являються паспорти всіх членів сім'ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання.

Адміністрація підприємства, установи, організації веде облік ордерів, що видаються громадянам на зайняття жилої площі.

Форма ордеру наведена у додатку до Примірного положенням про гуртожитки. Зокрема, зазначено, що ордер видається громадянину, про його отримання особа розписується на корінці ордера. Також зазначено, що при вселенні ордер здається в житлово-експлуатаційну організацію, а при її відсутності завідуючому (директору) гуртожитком підприємства, установи, організації.

Як вбачається з доданої до матеріалів справи позивачем ОСОБА_12 видачі ордерів на сімейні гуртожитки, підпис ОСОБА_2 на корінці ордера № 16 у графі «Ордер одержав _____ дата, підпис»відсутній.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка начальник УЖКГ ДП «Завод ім. В.О. Малишева»ОСОБА_6 пояснила, що фактично ордер № 16 ОСОБА_2 не видавався, оскільки це документ внутрішнього обліку; ордер є підставою для заселення особи у гуртожиток та обліку осіб, яким надано право проживання у гуртожитку.

При цьому судом встановлено, що площа, яка, на думку позивача, надана у гуртожитку для проживання ОСОБА_2 та членам його сімї зазначена тільки у ордері № 16.

Згідно п. 14 Примірного положенням про гуртожитки вселення в гуртожиток робітників, службовців, студентів, учнів та інших громадян провадиться в установленому порядку завідуючим (директором) гуртожитком або працівником, який його заступає, на підставі виданого адміністрацією підприємства, установи, організації ордера.

Тому, хто вселяється в гуртожиток, вказується надана жила площа, видаються необхідний інвентар, постільні речі, перепустка на право входу в гуртожиток. Він повинен бути ознайомлений з правилами внутрішнього розпорядку, правами й обов'язками мешканців гуртожитку.

З пояснень ОСОБА_2 у судовому засіданні встановлено, що поселення його у гуртожиток проводила завідуюча гуртожитком, вона вказала йому, яка саме площа надається йому у користування кімната № 1, що складається з трьох приміщень, та віддала ключі від дверей, що розташовані у загальному коридорі.

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_13 особа, що займала кімнату № 1 у гуртожитку по вул. Киргизькій, 2 до вселення в неї відповідачів, пояснив, що на час його вселення та проживання у приміщенні вхідні двері у загальному коридорі вже бути встановлені.

Свідок ОСОБА_14 заступник генерального директора ДП «Завод ім. В.О. Малишева»по соціальним та побутовим питанням на час поселення ОСОБА_2 у гуртожиток, у судовому засіданні пояснив, що до вселення ОСОБА_2 на членів його сімї у кімнату № 1 у гуртожитку по вул. Киргизькій, 2 у м. Харкові, зазначена кімната вже була переобладнана та складалась з трьох приміщень.

Свідок ОСОБА_15 перший заступник генерального директора ДП «Завод ім. В.О. Малишева»на час поселення ОСОБА_2 у гуртожиток, у судовому засіданні пояснив, що адміністрацією підприємства надавалось погодження для виділення ОСОБА_2 та членам його сімї всього блоку кімнати № 1. В звязку з цим у судовому засіданні ним підтверджено підписання від імені ДП «Завод ім. В.О. Малишева»листа директору КП «Харківське міське БТІ»(№ 250/98 від 20.06.2011 року) з проханням внесення змін до технічного паспорту гуртожитку по вул. Киргизька, 2. З зазначеного листа вбачається, що ОСОБА_2 та членам його сімї виділено кімнату № 1 загальною площею 57,49кв.м., у тому числі житлова площа 25,4кв.м., підсобна площа 32,09кв.м.

Досліджений у судовому засіданні оригінал Технічного паспорту гуртожитку по вул. Киргизькій, 2 у м. Харкові містить зміни, внесені на підставі листа № 250/98 від 20.06.2011 року.

З рахунку для оплати комунальних послуг за 2011 та 2012 роки, а також листа Управління житлово-комунального господарства ДП «Завод ім. В.О. Малишева»№ 97/98 від 09.04.2012 року вбачається, що розрахунок плати за комунальні послуги здійснено позивачем з урахуванням площі, яка зайнята ОСОБА_2 у розмірі 90,56кв.м. у 2011 році та 74,50кв.м. у 2012 році.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка начальник УЖКГ ДП «Завод ім. В.О. Малишева»ОСОБА_6 підтвердила, що здійснення нарахування комунальних платежів відбувається з урахуванням всієї фактично зайнятої відповідачами площі. Крім того, свідок також зазначила, що ОСОБА_2 не повідомлявся про те, що він незаконно зайняв спірні приміщення.

Приписами ч. 1 ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

При цьому, позивачем до матеріалів справи не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про самовільне зайняття ОСОБА_2, ОСОБА_3 приміщення кімнати № 1 у гуртожитку по вул. Киргизька, 2 у м. Харкові.

Також суд зазначає, що у відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У позовній заяві та уточненнях до неї позивачем не визначено, яка конкретно площа, на його думку, самовільно зайнята відповідачами.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав та інтересів судом визначені у ст. 16 ЦК України.

Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно п. 44 Примірного положенням про гуртожитки громадян, які самоправно зайняли жилу площу в гуртожитку, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Громадяни можуть бути виселені з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення також на підставах, передбачених частиною першою статті 116 Житлового кодексу Української РСР.

Частиною 3 ст. 116 Житлового кодексу Української РСР визначено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про зобовязання ОСОБА_2, ОСОБА_3 звільнити самовільно зайняте приміщення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 217, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ДП "Завод імені ОСОБА_1" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звільнення самовільно зайнятого приміщення відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_16