Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 2-265/12
РІШЕННЯ

Іменем України

23.02.2012 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Ковальчук Л.М.,

при секретарі Гуменній Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про застосування наслідків недійсності правочину, визнання недійсними рішень сільської ради, визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, визнання права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2011 року позивач ОСОБА_1 звернулась із позовом до ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про застосування наслідків недійсності правочину, посилаючись на те, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.03.2010 року по справі № 2-588/10 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу та договору дарування житлового будинку недійсним, визнання права власності на жилий будинок, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі, зокрема, визнано недійсним укладений 27.02.2004 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горенка, вул. Київська, 281, визнано недійсним укладений 25.05.2004 року між ОСОБА_7 і ОСОБА_8 договір дарування житлового будинку, розташованого за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горенка, вул. Київська, 281, визнано за ОСОБА_1 право власності на будинок № 281, розташований по вул. Київська в с. Горенка Києво-Святошинського району Київської області. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.03.2010 року по справі № 2-588/10 набрало законної сили 25.03.2010 року і не оскаржувалося.

Згідно наданих записів погосподарських книг ОСОБА_2 сільської ради до 2004 року за будинковолодінням № 281 по вул. Київській, с. Горенка, власником якого був ОСОБА_9, рахується земельна ділянка площею 0,15 га.

На земельну ділянку в с. Горенка по вул. Київській, 281, площа якої після проведення матеріалів інвентаризації становить 0,1810 га, був виданий державний акт на право приватної власності на землю гр. ОСОБА_3 в 2007 році, яка на той час була власником зазначеного вище будинковолодіння та землекористувачем.

В даний час власником земельної ділянки є гр. ОСОБА_4. згідно договору дарування земельної ділянки, виданого приватним нотаріусом Києво-Святошинського району Київської області, реєстр № 4325 від 02.09.2008 року.

Таким чином, державний акт на право приватної власності на землю був виданий ОСОБА_10 на тій підставі, що вона була власником будинковолодіння. розташованого за адресою: Київська область, Києво-Святошинський райок. с. Горенка, вул. Київська, 281.

Оскільки укладений 25.05.2004 року між ОСОБА_7 і ОСОБА_3М договір дарування житлового будинку рішенням Києво-Святошинського районного суду від 15.03.2010 року визнаний недійсним, на підставі положень ст. ст. 216, 231 ЦК України випливає, що ОСОБА_3 не набула права власності на зазначений будинок. Отже, ОСОБА_3 ніколи не була власником будинку, розташованого за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горенка, вул. Київська, 281, а тому видача акту на право приватної власності на землю на ім'я ОСОБА_3, як власника зазначеного будинковолодіння відбулась без достатніх правових підстав.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 15.03.2010 року за ОСОБА_1 визнано право власності на будинок № 281, розташований по вул. Київська в с. Горенка, Києво-Святошинського району Київської області. Згідно вимог ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруди, переходить право власності, право користування на земельна ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Оскільки рішенням Києво-Святошинського районного суду від15.03.2010 року визнано недійсними укладені 27.02.2004 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 договір купівлі-продажу житлового будинку, укладений 25.05.2004 року між ОСОБА_7 і ОСОБА_3 договір дарування житлового будинку, враховуючи наявність рішення Києво-Святошинського районного суду від 19.05.2009 року, згідно з яким визнано недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом від 24.02.2004 року, видане на ім'я ОСОБА_6, до ОСОБА_1 перейшло право користування земельною ділянкою, на якій розміщений вищевказаний будинок в обсязі та на умовах, встановлених для ОСОБА_9.

Таким чином, державний акт на право приватної власності на землю, виданий на ім'я ОСОБА_3 на земельну ділянку, розташовану за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горенка, вул. Київська, 281 має бути визнаний недійсним, оскільки по-перше, ОСОБА_3 не була власником будинку, розташованому на цій ділянці, а отже і землекористувачем зазначеної ділянки, по-друге, наявність вказаного акту порушує права ОСОБА_1 на користування земельною ділянкою, на якій розміщений будинок належний ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Згідно вимог ч. 3 ст. 388 ЦК України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача в усіх випадках.

Відповідно до вимог ст. 717 ЦК України встановлено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Таким чином, згідно з відомостями, наданими ОСОБА_2 сільською радою Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_11 набула право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горенка, вул. Київська, 281, на підставі договору дарування, тобто безвідплатно, від ОСОБА_3, яка не мала права її відчужувати, а отже вона, ОСОБА_1, має право витребувати цю земельну ділянку у ОСОБА_11

На цих підставах договір дарування земельної ділянки, розташованої за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горенка, вул. Київська, 281, укладений між ОСОБА_11 і ОСОБА_3, має бути визнаний недійсним.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1, просила застосувати наслідки недійсності правочину, визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю, розташованої за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горенка, вул. Київська, 281, виданий на ім'я ОСОБА_3; визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, розташованої за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горенка, вул. Київська, 281, укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_4.

У відповідності до вимог ст. 31 ЦПК України позивач ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги, посилаючись на те, що під час провадження у справі № 2-3951/2011 до судового розгляду судом було витребувано письмові докази, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог, та документи, які є предметом позову. Оскільки на момент подання позовної заяви вона не мала можливості ознайомитись із вказаними доказами та документами, позовна заява, подана до Києво-Святошинського районного суду Київської області не містить посилання на ці докази, а позовні вимоги не містять повних відомостей про документи, які вона просить визнати недійсними.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.03.2010 року по справі № 2-588/10 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу та договору дарування житлового будинку недійсним, визнання права власності на жилий будинок, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі, зокрема, визнано недійсним укладений 27.02.2004 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горенка, вул. Київська, 281, визнано недійсним укладений 25.05.2004 року між ОСОБА_7 і ОСОБА_8 договір дарування житлового будинку, розташованого за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горенка, вул. Київська, 281, визнано за ОСОБА_1 право власності на будинок № 281, розташований по вул. Київська в с. Горенка Києво-Святошинського району Київської області. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.03.2010 року по справі № 2-588/10 набрало законної сили 25.03.2010 року і не оскаржувалося.

Згідно записів погосподарських книг ОСОБА_2 сільської ради до 2004 року за будинковолодінням № 281 по вул. Київській с. Горенка, власником якого був ОСОБА_9, рахується земельна ділянка площею 0,15 га.

На земельну ділянку в с. Горенка по вул. Київській, 281, площа якої після проведення матеріалів інвентаризації становить 0,1810 га, був виданий державний акт на право приватної власності на землю гр. ОСОБА_3 в 2007 році, яка на той час була власником зазначеного вище будинковолодіння та землекористувачем.

В даний час власником земельної ділянки є гр. ОСОБА_4 згідно договору дарування земельної ділянки, виданого приватним нотаріусом Києво-Святошинського району Київської області, реєстр № 4325 від 02.09.2008 року.

Відповідно до рішення ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 6-ї сесії 5-го скликання (перше пленарне засідання 14.12.2006 року, друге пленарне засідання 21.12.2006 року), ОСОБА_3 було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1810 га у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд в с. Горенка по вул. Київській, 281, на тій підставі, що вона є власником будинку, розташованого за адресою с. Горенка вул. Київська, 281, згідно з договором дарування житлового будинку, виданого приватною нотаріальною конторою, реєстр № 2681 від 25.05.2004 року.

Відповідно до рішення від 22.03.2007 року ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 9-ї сесії 5-го скликання, ОСОБА_3М було безоплатно передано у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд в с. Горенка по вул. Київській, 281, площею 0,1810 га.

Рішення ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 9-ї сесії 5-го скликання від 22.03.2007 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_10 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд в с. Горенка по вул. Київській, 281 було прийняте на тій підставі, що вона була власником будинку, розташованого за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горенка, вул. Київська, 281, на підставі договору дарування житлового будинку, укладеного 25.05.2004 року між ОСОБА_7 і ОСОБА_3

22.08.2007 року ОСОБА_3 як власнику земельної ділянки, розташованої за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горенка, вул. Київська, 281, на підставі рішення ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 9-ї сесії 5-го скликання 22.03.2007 року було видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку (серія ЯЕ №593377).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Оскільки укладений 25.05.2004 року між ОСОБА_7 і ОСОБА_3 договір дарування житлового будинку рішенням Києво-Святошинського районного суду від 15.03.2010 року визнаний недійсним, на підставі положень ст. ст. 216, 23ЦК України можна стверджувати, що ОСОБА_3 не набула права власності на зазначений будинок. Отже, ОСОБА_3 ніколи не була власником будинку, розташованого за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горенка, вул. Київська, 281, а тому прийняття ОСОБА_2 сільською радою Києво-Святошинського району Київської області рішення про передачу їй у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд та видача державного акту на право приватної власності на землю на ім'я ОСОБА_3 як власника зазначеного будинковолодіння відбулись без достатніх правових підстав.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 15.03.2010 року за ОСОБА_1 визнано право власності на будинок № 281, розташований по вул. Київська в с. Горенка, Києво-Святошинського району Київської області.

Згідно зі ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Оскільки рішенням Києво-Святошинського районного суду від 15.03.2010 року визнано недійсними укладені 27.02.2004 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 договір купівлі-продажу житлового будинку, укладений 25.05.2004 року між ОСОБА_7 і ОСОБА_3 договір дарування житлового будинку, враховуючи наявність рішення Києво-Святошинського районного суду від 19.05.2009 року, згідно з яким визнано недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом від 24.02.2004 року, видане на ім'я ОСОБА_6, до неї, ОСОБА_1, перейшло право користування земельною ділянкою, на якій розміщенні вищевказаний будинок в обсязі та на умовах, встановлених для ОСОБА_9.

Таким чином, рішення ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 6-ї сесії 5-го скликання (перше пленарне засіданні 14.12.2006 року, друге пленарне засідання 21.12.2006 року) про надання дозволу на складання проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_3, рішення від 22.03.2007 року ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 9-ї сесії 5-го скликання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_10 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд в с. Горенка по вул. Київській, 281, державний акт на право приватної власності на землю від 22.08.2007 року на земельну ділянку. розташовану за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район. с. Горенка, вул. Київська, 281 мають бути визнані недійсними, оскільки ОСОБА_3 на момент отримання у власність цієї земельної ділянки була власником будинку, розташованому на цій ділянці, а отже землекористувачем зазначеної ділянки, порушені права ОСОБА_1 на користування земельною ділянкою, на якій розміщений будинок, належний ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Згідно вимог ч. 3 ст. 388 ЦК України, якщо майно було не безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має витребувати його від добросовісного набувача в усіх випадках.

Відповідно до ст. 717 ЦК України встановлено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Таким чином, згідно з відомостями, наданими ОСОБА_2 сільською радою Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_11 набула право власності земельну ділянку, розташовану за адресою: Київська область, Святошинський район, с. Горенка, вул. Київська, 281, на підставі договору дарування, тобто безвідплатно, від ОСОБА_3, яка не мала права її відчужувати, а отже вона, ОСОБА_1 має право витребувати цю земельну ділянку у ОСОБА_11

На цих підставах договір дарування земельної ділянки від 02.09.2008 poку, укладений між ОСОБА_11 і ОСОБА_3 щодо земельної ділянки, розташованої за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с .Горенка, вул. Київська, 281, має бути визнаний недійсним.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1, просила застосувати наслідки недійсності правочину, визнати недійсним рішення ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 6-ї сесії 5-го скликання (перше пленарне засідання 14.12.2006 року, друге пленарне засідання 21.12.2006 року) про надання дозволу на складання проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_3; визнати недійсним рішення від 22.03.2007 року ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 9-ї сесії 5-го скликання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_10 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд в с. Горенка по вул. Київській, 281, визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю від 22.08.2007 року (серія ЯЕ №593377); визнати недійсним договір дарування земельної ділянки від 02.09.2008 року, укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_4; визнати право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, розташовану за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горенка, вул. Київська, 281, площею 0,1810 га.

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили його задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області позов не визнав та заперечував проти його задоволення. Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради також подав суду заяву, у якій просив суд застосувати позовну давність, оскільки вважав, що позивач ОСОБА_1 звернулась із позовом до суду з пропущенням строків позовної давності.

У судове засідання відповідач ОСОБА_3 не зявилася, про день, час і місце розгляду справи відповідач повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі.

У судове засідання відповідач ОСОБА_11 не зявилася, про день, час і місце розгляду справи відповідач повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що рішенням ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 6-тої сесії 5-го скликання (перше пленарне засідання 14.12.2006 року, друге пленарне засідання 21.12.2006 року) «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_3М.» надано ОСОБА_3 дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1810 га у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель в с. Горенка по вул. Київській, 281.

Рішенням 9-тої сесії 5-го скликання ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 22.03.2007 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_10 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд в с. Горенка по вул. Київській 281» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд в с. Горенка по вул. Київській, 281 площею 0,1810 га, передано безоплатно їй у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд в с. Горенка по вул. Київській, 281 площею 0,1810 га та доручено ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» винести проект в натурі (на місцевість) та виготовити державний акт на право власності на земельну ділянку.

22 серпня 2007 року ОСОБА_3 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 593377, згідно якого вона є власником земельної ділянки площею 0,1810 га, яка розташована за адресою: Києво-Святошинський район, с. Горенка, вул. Київська, 281, цільове призначення (використання) земельної ділянки-для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.03.2010 року по справі №2-588/10 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу та договору дарування житлового будинку недійсним та визнання права власності на жилий будинок, позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним укладений 27.02.2004 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Горенка, вул. Київська, 281, визнано недійсним укладений 25.05.2004 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 договір дарування житлового будинку, розташованого за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Горенка, вул. Київська, 281, визнано за ОСОБА_1 право власності будинку № 281, розташований по вул. Київська в с. Горенка, Києво-Святошинського району Київської області.

У звязку з цим позивач звернувся до суду і просив скасувати рішення сільської ради та державний акт на право власності на земельну ділянку і визнати недійсним договір дарування земельної ділянки.

Відповідно до вимог ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно вимог ч. 1 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до вимог ст. 215 та ст. 216 Цивільного кодексу України суди розглядають справи за позовами про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена і у вигляді самостійної вимоги в разі визнання правочину недійсним.

Згідно вимог ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а вразі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, -відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно п. 10 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У звязку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути предявлена тільки стороні недійсного правочину.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.03.2010 року по справі №2-588/10 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 було визнано договір купівлі-продажу та договір дарування житлового будинку № 281 по вул. Київська в с. Горенка, Києво-Святошинського району, Київської області недійсним та визнано право власності на жилий будинок за ОСОБА_1. З даного рішення суду не вбачається, що в змісті договору купівлі-продажу житлового будинку та договору дарування житлового будинку мова йшла про передачу (відчуження) земельної ділянки, розташованої за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Горенка, вул. Київська, 281, що є предметом даного спору.

Відповідно до вимог статті 13 Конституції України органи місцевого самоврядування здійснюють від імені Українського народу права власника в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону. Відповідно до статті 14 Конституції України право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

З положень статей 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України, статей 11, 16, 167, 169, 374 Цивільного кодексу України, статей 80, 84, 123, 124, 127, 128 Земельного кодексу України випливає, що органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками комунальної власності (надання земельних ділянок громадянам та юридичним особам у власність, в тому числі прийняття органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок.

Згідно вимог ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), подають клопотання до відповідної сільської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Сільська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Сільська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги позивачем ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горенка, вул. Київська, 281 площею 0,1810 га, не можуть бути задоволенні судом, оскільки право власності на земельну ділянку набувається на підставах і в порядку, які чітко визначені законом, і визнання права власності за позивачем ОСОБА_1 з тих підстав, на які вона посилається в своєму позові, до компетенції суду не належить, а тому у задоволенні вимог у цій частині позову суд відмовляє за їх необгрунтованістю.

Згідно вимог ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Позивач не послався на норму закону, яка передбачала б можливість скасування спірних рішень органу місцевого самоврядування та спірного державного акту на право власності на земельну ділянку. Позивачем не доведено і не надано суду переконливих доказів, що оскаржувані рішення ОСОБА_2 сільської ради є незаконними.

Таким чином, вимоги позивача про скасування рішень органу місцевого самоврядування та державного акту на право власності на земельну ділянку є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Також суд зазначає, що позивачем невірно обрано спосіб захисту його порушеного права щодо визнання рішень сільської ради, оскільки рішення ради не є правочином, а тому визнаватись недійсними вони не можуть, а можуть бути визнані незаконними.

Також позивач просив визнати недійсним договір дарування земельної ділянки від 02.09.2008 року, укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_4.

Позивач не послався на норму закону, яка передбачала б можливість визнання недійсним даного договору дарування земельної ділянки. В своїй позовній заяві позивач ОСОБА_1 просила визнати даний договір дарування земельної ділянки з посиланням на вимоги ч. 3 ст. 388 ЦК України. Згідно вимог ч. 3 ст. 388 ЦК України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача в усіх випадках. Вимога позивача про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки від 02.09.2008 року, укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 є необгрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, оскільки дана норма ч. 3 ст. 388 ЦК України регулює право витребування майна від добросовісного набувача і не регулює підстав визнання правочину недійсним.

Також в судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради звернувся із заявою, з якої вбачається, що позивач ОСОБА_1 пропустила строк звернення до суду з вказаним позовом, а тому представник відповідача просив застосувати строк позовної давності.

Згідно вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно вимог ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причинами пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Однак, як вбачається з позовної заяви, позивач ОСОБА_1 звернулася з позовними вимогами до відповідачів ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсними рішень ОСОБА_2 сільської ради, прийнятих у 2006 році і в 2007 році, визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю від 22 серпня 2007 року та визнання недійсним договору дарування земельної ділянки від 2 вересня 2008 року лише 22 вересня 2011 року з спливом строку позовної давності, передбаченої ст. 257 ЦК України. Доказів про поважність причин пропущення строку позовної давності позивачем ОСОБА_1 та представником позивача суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні позову.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 202, 207, 215, 216, 236, 257, 258, 267, 717, 330, 387, 388, 390 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 10, 57, 60, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.