Справа № 22-2690-2816 Головуючий у 1 інстанції - Демидовська А.І.
Доповідач - Семенюк Т.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2012 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Кравець В.А., Музичко С.Г.

при секретарі - Аршакян Р.Т.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 19 вересня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк Кіпру», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ракитянського Володимира Анатолійовича про визнання недійсними правочину та визнання недійсною довіреності, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 19 вересня 2011 року позов залишено без задоволення.

Представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на рішення суду, в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову, вважаючи, що судом порушені норми матеріального та процесуального права, судом не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що в травні 2011 року представник за довіреністю ОСОБА_4 звернувся в інтересах позивача ОСОБА_2 до суду з даним позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Кіпру» про визнання недійсним правочину по укладенню договору застави майна (транспортного засобу) до кредитного договору №002-30/2007 від 20.03.2007р., укладеного ОСОБА_5 від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом КМНО Ракитянським Володимиром Анатолійовичем 15 березня 2007 року за реєстраційним №974 та Акціонерним банком «АвтоЗАЗбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Кіпру», та посвідченого приватним нотаріусом КМНО Петровою С.М. та зареєстрованого в реєстрі за №у-162.

14 червня 2011 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_4 про зміну предмету позову шляхом доповнення позову вимогою про визнання недійсною довіреності за реєстровим номером 974, яка видана 15 березня 2007 року громадянином ОСОБА_2 на ім'я ОСОБА_5, що посвідчена приватним нотаріусом КМНО Ракитянським В.А., та клопотання про залучення в якості співвідповідача приватного нотаріуса КМНО Ракитянського В.А., посилаючись в обґрунтування позовних вимог на те, що ОСОБА_2 особисто не надавав та не приймав пропозицію щодо укладення договору застави, договір особисто не підписував, на підписання договору застави нікого не уповноважував, довіреність не видавав, що є підставою для визнання правочину недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 березня 2007 року ОСОБА_2 видано довіреність на ім'я ОСОБА_5, яка посвідчена приватним нотаріусом КМНО Ракитянським В.А. за реєстровим номером 974, якою уповноважено ОСОБА_5, серед іншого, укладати та підписувати кредитні договори, договори застави та договори іпотеки з будь-яким банком.

16 березня 2007 року ОСОБА_2 особисто звернувся до Голови Правління Акціонерного банку «АвтоЗАЗбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Кіпру») з заявою про надання кредиту у сумі 120 000 (сто двадцять тисяч) доларів США на поточні потреби строком на 5 років під заставу автомобіля Мерседес-Бенц GL500.

20 березня 2007 року Акціонерним банком «АвтоЗАЗбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Кіпру») та ОСОБА_5, який діяв від імені ОСОБА_2, укладений кредитний договір № 002-30/2007 .

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 20 березня 2007 року, між Акціонерним банком «АвтоЗАЗбанк» та ОСОБА_5, який діяв від імені ОСОБА_2, укладений договір застави майна (транспортного засобу), відповідно до якого позивачем передано у заставу належний йому транспортний засіб, а саме: автомобіль марки Мерседес-Бенц GL500, 2006 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2, тип ТЗ ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ, реєстраційний номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, видане МРЕВ-8 ДАІ ГУ-УМВС України в м. Києві 21 лютого 2007 року.

Відповідно до ч. І ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Згідно п. 8 Постанови №9 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 9 листопада 2009 року, відповідно до ч.І ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 особисто подавав заяву щодо надання кредиту на поточні потреби строком на 5 років під заставу автомобіля Мерседес-Бенц GL500 від 16.03.2007 р. б/н та анкету позичальника фізичної особи від 16.03.2007 р., що свідчить про волевиявлення позивача на укладення кредитного договору та договору застави транспортного засобу.

Як вбачається з листів Головного управління юстиції у м. Києві, за результатами перевірок порушень правил ведення нотаріального діловодства та порядку вчинення нотаріальних дій, у тому числі, при посвідченні довіреності за реєстровим номером 974, яка видана 15 березня 2007 року громадянином ОСОБА_2 на ім'я ОСОБА_5, в діях приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ракитянського В.А. не встановлено.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16 листопада 2010 року у цивільній справі №2-299/10, що набрало законної сили, за первісним позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Кіпру» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 002-30/2007 від 20 березня 2007 року, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк Кіпру» про розірвання кредитного договору № 002- 30/2007 від 20 березня 2007 року та зустрічним позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_8 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Банк Кіпру» про визнання кредитного договору № 002-30/2007 від 20 березня 2007 року недійсним, встановлено факт укладення 20 березня 2007 року між АБ «АвтоЗАЗбанк» та ОСОБА_2 кредитного договору № 002-30/2007 і договору застави майна (транспортного засобу), відповідно до якого позивачем передано у заставу належний йому транспортний засіб, а саме: автомобіль марки Мерседес-Бенц GL500, 2006 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2, тип ТЗ ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ, реєстраційний номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, видане МРЕВ-8 ДАІ ГУ-УМВС України в м. Києві 21 лютого 2007 року. Позов Публічного акціонерного товариства «Банк Кіпру» задоволене, кредитний договір № 002-30/2007 від 20 березня 2007 року розірвано, звернено стягнення на автомобіль марки Мерседес-Бенц GL500, 2006 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2, тип ТЗ ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ, реєстраційний номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, видане МРЕВ-8 ДАІ ГУ-УМВС України в м. Києві 21 лютого 2007 року, оскільки у судовому засіданні знайшла підтвердження обставина, що саме ОСОБА_2 порушено передбачений договором порядок погашення заборгованості.

Відповідно до частини 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з висновку №2112/11-11 експертного дослідження підпису від імені ОСОБА_2 , складеного 10 березня 2011 року, підпис від імені ОСОБА_2, електрофотографічне зображення якого міститься в графі «Підпис____» електрофотокопії довіреності від 15 березня 2007 року, яка видана громадянином України ОСОБА_2 на ім'я ОСОБА_5, зареєстрована в реєстрі за № 974, та посвідчена приватним нотаріусом КМНО Ракитянським В.А. - виконано не ОСОБА_2, а іншою особою з наслідуванням його підпису.

Проте, оцінюючи докази у справі у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку, що експертне дослідження № 2112/11-11 проводилось на підставі копії досліджуваного документу, а не його оригіналу, питання щодо наявності монтажу при виготовленні наданої для дослідження копії довіреності остаточно експертом не вирішене, а тому не може слугувати беззаперечним доказом, що позивач особисто не підписував довіреність.

Крім того, судом надана оцінка і інформації, викладеної у листі Державної прикордонної служби України від 23.12.10 №54/06-11756, і копія закордонного паспорту позивача, та суд дійшов обґрунтованого висновку, що дані документи не є беззаперечним доказом перебування позивача

15 березня 2007 року за межами території України, оскільки чинним законодавством надане правоособи на оформлення другого паспорту громадянина України для виїзду за кордон, а також є можливість перетинання громадянами України державного кордону за іншими документами, визначеними міжнародними договорами України та чинним законодавством України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що представниками позивача не надано суду належних та допустимих доказів щодо недійсності правочину по укладенню договору застави майна (транспортного засобу) до кредитного договору №002-30/2007 від 20.03.2007 р. та довіреності за реєстровим номером 974, яка видана 15 березня 2007 року громадянином ОСОБА_2 на ім'я ОСОБА_5, що посвідчена приватним нотаріусом КМНО Ракитянським В.А.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що заява про надання кредиту підписана не ОСОБА_2, а тому не може слугувати беззаперечним доказом щодо його волевиявлення на укладання договору кредиту та договору застави транспортного засобу, оскільки ці доводи спростовуються матеріалами справи, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16 листопада 2010 року у цивільній справі №2-299/10, доказів на підтвердження зазначених доводів апелянтом не надано.

Також колегія суддів не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги, що суд безпідставно не прийняв до уваги лист Державної прикордонної служби України від 23.12.10 №54/06-11756, копію закордонного паспорту позивача щодо його відсутності 15 березня 2007 року на території України, оскільки ці документи були досліджені судом першої інстанції відповідно до ст. 212 ЦПК України і їм дана належна оцінка у сукупності з іншими доказами у справі.

Не можна погодитись і з доводами апеляційної скарги щодо неприйняття до уваги судом першої інстанції висновку експертного дослідження № 2112/11-11 щодо підпису ОСОБА_2, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, на дослідженні експерту надавалась електрофотокопія довіреності, а не його оригінал, питання щодо наявності монтажу при виготовленні наданої для дослідження копії довіреності остаточно експертом не вирішене, копія заздалегідь може не нести в собі об'єктивної інформації з оригіналу документу. Оскільки оригіналзазначеної довіреності суду не надано, суд не має можливості перевірити вище наведені факти, а висновки суду не можуть ґрунтуватись на припущеннях.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 19 вересня 2011 року залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді