АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 24 (4) інстанції ОСОБА_1
Доповідач Савіна Г.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2011 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів Турік В.П., Братіщевої Л.А.,

при секретарі Алісовій Т.С.,

за участю позивача ОСОБА_2 та його представників ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 45» на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 вересня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_6, до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 45» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих затопленням квартири, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 45» (далі КП «ЖЕО № 45») про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих затопленням квартири. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07 лютого 2010 року через неналежний технічний стан даху будинку було затоплено його квартиру. Наступного дня він звернувся до відповідача

із заявою про призначення комісії та складення акту, однак його звернення залишилося без відповіді. Під час розгляду справи позивач неодноразово уточнював позовні вимоги та остаточно просив суд стягнути з відповідача на його користь 2888 грн. у відшкодування майнової шкоди, 12000 грн. у відшкодування моральної шкоди завданої бездіяльністю відповідача, а також витрати за проведення будівельно-технічної експертизи та судові витрати.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 вересня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково, стягнуто на його користь з КП «ЖЕО № 45» 2888 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 1500 грн. на відшкодування моральної шкоди, 950 грн. за проведення експертизи та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі КП «ЖЕО № 45» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд дійшов помилкового висновку щодо наявності вини відповідача у затопленні квартири позивача пославшись при цьому на ст. 176 ЖК України та не звернув увагу, що квартира належить позивачу на праві приватної власності, тому на підставі ст. 151 ЖК України, п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24 січня 2006 року та ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» позивач, як власник квартири самостійно зобовязаний утримувати не лише належну йому квартиру а й місця загального користування, в тому числі і дах будинку. Також судом залишено поза увагою, що акти про затоплення квартири позивача складені з порушенням визначеного порядку, тому не можуть бути належними доказами по справі. Крім того, вважає, що позивачем не доведено факт спричинення йому моральної шкоди.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_6 є співвласниками квартири АДРЕСА_1.

27 квітня 2009 року між КП «ЖЕО № 45» і ОСОБА_2 було укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Факт затоплення квартири позивача з даху будинку підтверджено актами від 19 лютого 2010 року, 11 жовтня 2010 року, а розмір матеріальної шкоди завданої позивачу внаслідок затоплення квартири в сумі 2888 грн. підтверджено висновком судової будівельно-технічної експертизи.

У звязку із затопленням квартири позивач зі своєю сімєю вимушений був проживати в неохайній квартирі, докладати додаткові зусилля в організації життя, внаслідок чого йому було спричинено моральну шкоду.

Задовольняючи у повному обсязі позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди та частково в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції помилково керувався ст. 176 ЖК України, ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, тобто застосував матеріальні норми, які не підлягали застосуванню та не застосував правові норми, які підлягали застосуванню, а тому колегія суддів вважає, що рішення суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо його законності та обґрунтованості з огляду на наступне.

Як убачається із матеріалів справи ОСОБА_2 є одним із співвласників квартири АДРЕСА_1, а ст. 176 ЖК України регулює правовідносини між наймачем і наймодавцем та передбачає обовязки наймодавця по забезпеченню схоронності житлового фонду.

За положеннями ст. ст. 1166, 1167 ЦК України однією з підстав виникнення зобовязань, є заподіяння, відповідно, майнової, моральної шкоди іншій особі. На відміну від зобовязань, які виникають із правомірних актів, цей вид зобовязань виникає з неправомірних актів, яким є правопорушення, тобто протиправне винне заподіяння шкоди деліктоздатною особою. Деліктне зобовязання це зобовязання, що виникло внаслідок заподіяння шкоди і яке виникає там, де заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобовязальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобовязальних правовідносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є : 1) договори та інші правочини.

27 квітня 2009 року між виконавцем Управлінням житлового комунального господарства «КЖП № 45» (на даний час назва якого КП «ЖЕО № 45») та ОСОБА_2 укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Підпунктом 1 п. 10 договору споживачу надано право на отримання вчасно та відповідної якості послуг згідно із законодавством; на відшкодування збитків, заподіяних його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоровю внаслідок незадовільного санітарного утримання території або неналежного надання послуг (п.п. 4 п. 10).

Згідно додатку до рішення виконкому Криворізької міської ради № 823 від 26 листопада 2008 року до переліку послуг, що є складовою частиною послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, входить: очищення від снігу і льоду дахів, поверхневих зливостічних лотків, тощо; покрівельні роботи; прибирання підвалів, технічних поверхів та покрівель тощо.

Зобовязання виконавця закріплені в п. 13 договору, зокрема, п.п. 10 передбачено своєчасно проводити підготовку будинків і технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період. Підпункт 8 п. 13 договору передбачає обовязок виконавця відшкодувати збитки споживачеві, заподіяні його майну та/або приміщенню.

Відповідно до положень ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються і Законом України «Про захист прав споживачів».

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону шкода, завдана життю, здоровю або майну споживача дефектною продукцією або продукцією неналежної якості, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, якщо законом не передбачено більш високої міри відповідальності.

08 лютого 2010 року позивач звернувся до директора КП «ЖЕО № 45» із заявою про направлення до його затопленої 07 лютого 2010 року квартири представника підприємства для складення відповідного акту. Ця заява зареєстрована відповідачем в цей же день за № 96 (а.с. 9).

У звязку з не направленням представника згідно заяви, позивач разом з власниками інших квартир склали акт про затоплення з даху будинку квартири позивача (а.с. 8). Ця обставина підтверджена і актами від 08 лютого 2010 року, від 11 листопада 2010 року за участю майстра і слюсаря-сантехніка КП «ЖЕО № 45», дефектною відомістю від 20 січня 2011 року, складеною представниками відповідача (а.с. 19, 35, 37). Причиною затоплення квартир будинку, зокрема, квартири позивача, стало негерметичність покрівлі будинку (а.с. 37).

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 03 лютого 2011 року розмір майнової шкоди, завданої позивачу затопленням квартири становить 2888 грн. (а.с. 30-32).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача про відсутність у справі належних та допустимих доказів, які б підтверджували причини затоплення квартири позивача та його вину у затопленні квартири, а відтак відсутність підстав для покладання на нього відповідальності за майнову шкоду.

Не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що висновок суду щодо правильності та обґрунтованості вартості реальних збитків не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки висновок експерта містить суперечливості та необґрунтовані витрати на ремонт квартири, так як судом відповідно до ст. 143 ЦПК України за клопотанням позивача було призначено експертизу для зясування обставин, що мають значення для справи. Висновок експерта відповідає вимогам ст. 147 ЦПК України. Відповідач, вважаючи, що розмір майнової шкоди необґрунтовано завищено, не надав суду будь-якого розрахунку цієї шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивач ставлячи питання про стягнення з відповідача на його користь 12000 грн. на відшкодування моральної шкоди, посилався на п. 3 ч. 2 ст. 23, ч. 3 ст. 386 ЦК України, які застосуванню до спірних правовідносин не підлягають, оскільки в ст. 23 ЦК України закріплено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, ч. 3 ст. 386 ЦК України право власника, права якого порушені, на відшкодування йому майнової та моральної шкоди, в той час як спірні правовідносини між сторонами регулюються главою 63 ЦК України, якою не передбачено відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» відшкодування моральної (немайнової) шкоди передбачено лише у разі заподіяння такої шкоди небезпечною для життя і здоровя людей продукцією у випадках, передбачених законодавством.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, нового рішення про задоволення позовних вимог в частині відшкодування матеріальної (майнової) шкоди та відмову у позові в частині відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати: на користь позивача за проведення експертизи у розмірі 950,00 грн. та на користь держави судовий збір у розмірі 188 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, 313, 314-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 45» задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 вересня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 45» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих затопленням квартири задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 45» на користь ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди 2888 грн.

Стягнути з Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 45» на користь держави 188,20 грн. судового збору.

Стягнути з Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 45» на користь ОСОБА_2 950,00 грн. за проведення експертизи.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді: