Апеляційний суд міста Києва
Справа №22-1734 Головуючий у 1-й інстанції Панченко О.М.
Доповідач Волошина В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2012 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г., Кулікової С.В.

при секретарі Вендоліной А.М.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17 вересня 2010 р. у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

Встановила:

26 липня 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу у розмірі 27713,45 грн., з яких 15881,69 грн. - заборгованість за кредитом, 10273,98 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 250 грн. - штраф - фіксована частина та 1307,78 грн. - штраф - процентна складова.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 07.12.2007 року між відповідачкою ОСОБА_3 та банком було укладено кредитний договір № 104971, відповідно до якого відповідачка отримала строковий кредит у розмірі 33000,00 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на картковий рахунок № 321639 зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 31 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном 07.12.2011 р.

З метою забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договори поруки від 07.12.2007 р., відповідно до якого остання взяла на себе зобов'язання перед позивачем відповідати по зобов'язаннях відповідачки ОСОБА_3, що виникають з умов кредитного договору. Відповідач ОСОБА_2 за умовами договору поруки несе солідарну відповідальність з ОСОБА_3

Оскільки заборгованість не виплачується, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 17 вересня 2010 р. позовні вимоги задоволені.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КомерційнийБанк «ПриватБанк» суму заборгованості по кредиту в розмірі 27713,45 грн., судовий збір 198,26 грн., послуги на ІТЗ - 120 грн.

Не погодившись із рішенням суду, відповідачка ОСОБА_3 подала на нього апеляційну скаргу, в якій просила заочне рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд. А також скасувати ухвалу від 21 жовтня 2010 р. про залишення без задоволення її заяви про перегляд заочного рішення. При цьому зазначала, що в порушення вимог процесуального закону суд розглянув справу у її відсутності, незважаючи на те, що вона на адресу суду надіслала телеграму про свою хворобу. Вважає, що судом було порушено принцип змагальності, оскільки справа розглянута на підставі доказів, наданих позивачем, що, на її думку, є неповним з'ясуванням обставин справи, та ухвалив рішення, яке не ґрунтується на вимогах закону. Заяву, подану нею до банку про реструктуризацію заборгованості, залишено без розгляду, чим було порушено Закон України «Про звернення громадян» та постанову правління НБУ № 49 від 05 лютого 2009 р. В апеляційній інстанції у своїх поясненнях уточнила, що рішення суду ухвалити на розсуду суду.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За правилами ч.ч. 1,2 ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, про що надійшла від неї письмова розписка, причину неявки суду не повідомили, тому колегія суддів у відповідності до вимог ст. 305 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у її відсутності.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд виходив з їх доведеності.

З такими висновками суду слід погодитись, оскільки суд дійшов їх з дотриманням вимог процесуального законодавства щодо всебічності й повноти з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін в даних правовідносинах належної правової оцінки наданих в справі доказів та норм матеріального права.

У відповідності до вимог ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння

відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

і

Як вбачається з матеріалів справи 07.12.2007 р. між позивачем та відповідачкою ОСОБА_3 було укладено договір №104971, відповідно до якого остання отримала строковий кредит у розмірі 33000,00 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на картковий рахунок №321639 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 31% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном 07.12.2011 р.

З метою забезпечення виконання відповідачкою ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки від 07.12.2007 р. відповідно до якого остання взяла на себе зобов'язання перед позивачем відповідати по зобов'язанням ОСОБА_3, що виникають з умов кредитного договору. Відповідно до умов договору поруки відповідачка ОСОБА_2 зобов'язалась у випадку невиконання або неналежного виконання відповідачкою ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором виконати за неї зобов'язання перед позивачем на умовах, в порядку і строки встановлені кредитним договором.

Разом з тим, позивач зі своєї сторони умови договору перед відповідачкою ОСОБА_3 виконав. Тоді як відповідачка не виконує умови договору в зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 27713,45 грн., з яких 15881,69 грн. - заборгованість за кредитом, 10273,98 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 250 грн. - штраф - фіксована частина та 1307,78 грн. - штраф - процентна складова.

Розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідачів на користь позивача слід стягнути солідарно заборгованість у розмірі 27713,45 грн. та судові витрати, про що і ухвалив відповідне рішення.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги є не суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права які призвели або могли призвести до неправильного вирішення цього спору.

Оскільки рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального закону, колегія суддів вважає, що підстав до його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17 вересня 2010 р .залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення

і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня

набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: