Справа № 2/2523/182/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2012 року

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді Хоменко Л.В.

при секретарі Халимон Т.Ю. , Головач О.М., Куценко В.М.

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4

третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігова справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, треті особи Відділ реєстрації актів цивільного стану Чернігівського районного управління юстиції, ОСОБА_5 -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить виключити з актового запису про народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 даних про те, що батьком дитини є він, ОСОБА_1 Вимоги мотивує тим, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 20 серпня 2002 року. Однак фактично шлюбні відносини між ними припинились з 2008 року. Тривалий час близько двох років разом з ними проживає співмешканець його дружини, відповідачки по справі, ОСОБА_5

15 серпня 2010 року у відповідачки народилась дитина від іншого чоловіка. Про те, що це дитина не його позивач певний час не знав, однак деякий час тому і відповідачка, і її співмешканець визнали, що дитина не від ОСОБА_1 Оскільки шлюб не було розірвано та через юридичну необізнаність позивача, а також те, що він є інвалідом І групи, він своєчасно не міг попередити цей факт.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Суду зазначив, що він знав, що у його дружини народилась дитина не від нього, однак про те, що батьком дитини зареєстровано його він дізнався лише восени 2009 року, своєї згоди, ні усно, ні письмово про реєстрацію на нього дитини він не надав, більше того в момент реєстрації дитини він знаходився на стаціонарному лікуванні. Допитаний у якості свідка позивач ОСОБА_1 підтвердив, що згоди на реєстрацію його батьком дитини позивачки він не давав.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та суду зазначив, що позивач є інвалідом І групи, не може самостійно пересуватись, тривалий час знаходився у безпорадному стані, тому не міг у свій час захистити свої права. Згоди на реєстрацію на себе дитини він не давав. Заперечив, що реєстрація батьком дитини позивача відповідає інтересам дитини, вважав, що навпаки чужа людина зареєстрована його батьком і позивач зобовязаний утримувати чужу дитину. Вважав, що вимоги ч.5 ст. 136 СК України у даному випадку не повинні бути застосовані, оскільки позивач не давав згоди на реєстрацію його батьком дитини.

Відповідачка ОСОБА_3 спочатку позовні вимоги визнала у повному обсязі, підтвердила, що перебуваючи у шлюбі з позивачем, фактично проживає з ОСОБА_5, від якого і народила дитину. З позивачем шлюбних відносин не підтримує з 2008 року. Однак, стверджувала, що записати дитину на позивача була ініціатива його самого, він заперечував записати дитину на ОСОБА_5, а також був проти розірвання шлюбу. Після вступу до справи її представника позов не визнає у тій частині, що позивач не знав, що батьком дитини зареєстровано його.

Представник відповідачки ОСОБА_4 вважала, що в даному випадку підлягає доказуванню факт, чи знав позивач, що не є батьком дитини. Про те, що він знав підтверджується: і змістом позовної заяви про розірвання шлюбу, і отримання надбавки на утриманця, і складення ним заповіту. Зазначене свідчить про те, що позивач не заперечував проти того, щоб дитина була зареєстрована на нього. Зауважила, що в даному випадку потрібно враховувати інтереси дитини задля збереження сім»ї.

Третя особа ОСОБА_5 позовні вимоги визнав, не заперечував, що є біологічним батьком дитини відповідачки.

Представник третьої Відділу РАЦСу Чернігівського РУЮ у судове засідання не з»явився, надав заяву, у якій просить справу розглянути без участі представника відділу.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_3 стверджували у судовому засіданні, що позивач ОСОБА_1 дізнався про те, що зареєстрований батьком дитини позивачки у вересні 2011 року.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 показали, що по чутках у селі їм відомо,що позивач по телефону спілкувався з секретарем сільської ради та надавав згоду на реєстрацію дитини.

Свідок ОСОБА_11 показала, що ще до народження дитини позивач знав, що дитина не його, однак настоював щоб дитину записали на нього.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 2002 року. Рішенням Чернігівського районного суду від 26 січня 2012 року шлюб між сторонами розірвано ( а.с. 16).

Згідно записів у свідоцтві про народження ОСОБА_6 народився 15 серпня 2010 року, його батьками зазначено ОСОБА_1 та ОСОБА_3. З копії актового запису про народження № 13 від 06 вересня 2010 року вбачається, що актовий запис вчинено за заявою ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про шлюб. ( а.с. 25).

Відповідно до ст. 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122,124,126,127 цього Кодексу має право оспорити своє батьківство, пред»явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Судом на обговорення учасників судового розгляду ставилось питання про призначення по справі судової генетичної експертизи, проте відповідачкою визнано факт, що батьком неповнолітньої дитини не є ОСОБА_1, у зв»язку з чим сторони визнали недоцільним призначати по справі зазначену експертизу, а зважаючи, що відповідно до вимог ст. 145 ЦПК України у даному випадку призначення експертизи не є обов»язковим, суд на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України вважає дану обставину встановленою та такою, що не підлягає доказуванню.

Таким чином, судом встановлено та не заперечується сторонами, що біологічним батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 не є ОСОБА_1, тобто доведено відсутність кровного споріднення між ними.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку та отримує пенсію по інвалідності в Управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ОСОБА_12 управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області. Є інвалідом війни І групи та потребує стороннього догляду.

У судовому засіданні сторонами доводились обставини, з якого часу позивач дізнався, що він зареєстрований батьком дитини, однак суд вважає, що цей факт у даному випадку не має доказового значення, оскільки відсутні докази, що позивач давав письмову згоду на реєстрацію себе батьком дитини.

Судом встановлено, що дитина була зареєстрована на підставі заяви матері та свідоцтва про укладення шлюбу , тобто в даному спірному випадку необхідно доводити ті обставини, що в момент реєстрації дитини, позивач давав на це згоду, вираженням цієї згоди могла б бути його заява про реєстрацію дитини та інші належні та допустимі докази. Таких доказів суду не надано, навпаки підтверджено, що у момент реєстрації дитини позивач ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні, що підтверджується довідкою Сектору медичного забезпечення УМВС в Чернігівській області.

Таким чином, суд не приймає до уваги заперечення відповідачки та її представника, як підставу для відмови у позові посилання на ч.5 ст. 136 СК України, оскільки суду не надано доказів, що відповідач давав згоду на реєстрацію його батьком дитини і у зв"язку з цим і оспорює своє батьківство після народження дитини.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, та приймаючи до уваги відсутність кровного споріднення між позивачем ОСОБА_1 та дитиною, недоведеність відповідачкою на підставі належних та допустимих доказів наявності в момент реєстрації народження дитини згоди ОСОБА_1 на запис його як батька дитини, у зв»язку із чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,13, 14, 60, 208, 209, 215, 218 ЦПК України, ст. 136 Сімейного кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Виключити з актового запису № 13 від 06 вересня 2010 року, складеного Улянівською сільською радою Чернігівського району, про народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, відомості про батька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 107 грн. 30 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом десяти днів після його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми при його проголошенні у той же строк, з дня отримання копії рішення суду.

Суддя Л. В. Хоменко