Карлівський районний суд Полтавської області
Справа № 1608/930/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2012 року Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Миронець О.К

при секретарі Ємець Р.Ю.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Карлівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа - імміграційна служба Карлівського РВ ГУМВС України в Полтавській області, служба у справах дітей Карлівської районної державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користуватися жилим приміщенням за адресою: Полтавська область, м. Карлівка, вул. 60-річчя ЖовтняАДРЕСА_1, зі зняттям її з реєстраційного обліку.

У позовній заяві позивач посилається на те, що відповідно до договору дарування від 11 вересня 2000 року, на даний час він є одноосібним власником квартири № 54, що розташована в м. Карлівка по вул. 60-річчя Жовтня, 1. Згідно домової книги у квартирі зареєстрований він та його колишня дружина (остання зареєстрована з 1 серпня 2008 року). Відповідач вже більше року не проживає в квартирі, не користується нею, не оплачує комунальних послуг, її речей у квартирі немає. Відповідач з 13.04.2010 року, фактично проживає в м. Карлівка по вул. 60-річчя Жовтня, 12, кв. 4. Реєстрація відповідача в квартирі порушує його право як власника. Добровільно знятися з реєстрації відповідач відмовляється.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримують позовні вимоги, у повному обсязі, з підстав вказаних у позовній заяві і просять суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнає, проти задоволення позову заперечує посилаючись на те, що ОСОБА_4 користується жилим приміщенням АДРЕСА_2. Посилання позивача на те, що відповідач має інше місце проживання, а саме квартиру № 4 по вул. 60-річчя Жовтня, 12 в м. Карлівка, представник відповідача вважає необгрунтованими, оскільки ОСОБА_4 за цією адресою не зареєстрована і власник квартири не має наміру прописувати її в цьому приміщенні. Окрім того, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 мають неповнолітніх дітей, які не можуть бути позбавлені права користуватися вказаним жилим приміщенням.

Від третьої особи - служби у справах дітей Карлівської районної державної адміністрації, надійшла заява в якій вони просять суд справу розглядати без їхньої участі і зазначають, що не заперечують проти задоволення позову, оскільки за неповнолітніми дітьми, згідно чинного законодавства, залишається право користування житловим приміщенням і їхні права, у разі визнання ОСОБА_4 втратившою право користування жилим приміщенням, порушено не буде.

Третя особа - імміграційна служба Карлівського РВ ГУМВС України в Полтавській області, в судове засідання не з'явилася, при цьому від них не надходило заяви про розгляд справи без їхньої участі. Про час, дату та місце розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. З ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном.

Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

З договору дарування від 11.09.2000 року вбачається, що позивач є власником квартири №54 по вул. 60-річчя Жовтня, 1 в м. Карлівка. (а.с. 5)

В технічному паспорті на вищевказану квартиру, її власником також зазначений ОСОБА_1 (а.с. 6-9)

Сторонами в судовому засіданні не заперечується, що ОСОБА_1 зареєстрована в квартирі за адресою вул. 60-річчя Жовтня, 1, кв. 54, м. Карлівка. Це також підтверджується записами у домовій книзі (а.с. 10-13)

В судовому засіданні встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі. Шлюб між позивачем та відповідачем, згідно заочного рішення Карлівського районного суду від 13.07.2010 року було розірвано, (а.с. 14) Про це додатково свідчить свідоцтво серії 1-КЕ №062259. (а.с. 22)

До матеріалів справи долучено також позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. З заяви вбачається, що в обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що вона не проживає з відповідачем. ОСОБА_4 зазначила, що вона та її доньки проживають за адресою - м. Карлівка, вул. 60-річчя Жовтня, 12, кв. 4. Позовну заяву було складено 18.05.2010 року. (а.с. 15)

ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач уже більше шести місяців не проживає у належній йому квартирі № 54 по вул. 60-річчя Жовтня, 1 в м. Карлівка, при цьому жилим приміщенням жодним чином не користується, комунальні послуги не сплачує і речей відповідача в квартирі немає. Позивач також зазначив, що ОСОБА_4 відмовляється знятися з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

На підтвердження вищевказаних обставин позивачем було надано суду квитанції про оплату комунальних послуг, в яких його зазначено платником (в деяких квитанціях вказано прізвище та ініціали платника, а в деяких мається його підпис). (а.с. 16-20)

Про те, що ОСОБА_4 протягом більш як шести місяців не проживає у належній позивачу квартирі свідчать і доводи її позовної заяви про розірвання шлюбу з ОСОБА_1 і відомості зазначені в заочному рішенні від 13.07.2010 року. (а.с. 14)

Представник відповідача з такими твердженнями позивача в судовому засіданні не погодився.

Суду було надано письмове пояснення ОСОБА_5, яке долучено до матеріалів справи. В поясненні зазначено, що останній є батьком ОСОБА_4 і власником квартири №4 в буд. №12 по вул. 60-річчя Жовтня, в якій, як зазначає позивач, проживає ОСОБА_4 В поясненні зазначено, що ОСОБА_4 проживає за вказаною адресою тимчасово і вона там не зареєстрована.

З акту обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_4 складеного депутатом Карлівської міської ради ОСОБА_6, в присутності двох понятих, вбачається, що остання дійсно проживає в м. Карлівка по вул. 60-років Жовтня, 12, кв. 4, разом з неповнолітніми дітьми. В акті вказано, що власником квартири є ОСОБА_7

В акті також вказано, що ОСОБА_4 проживає за вищевказаною адресою тимчасово, проте норми ст. 71 ЖК України не містять вказівки на те, що в такому випадку за відповідачем має зберігатись жиле приміщення більше, ніж шість місяців. Тому, посилання представника відповідача на те, що ОСОБА_4 проживає по вул. 60-років Жовтня, 12, кв. 4 тимчасово і не зареєстрована за цією адресою, є безпідставними.

До матеріалів справи було також долучено довідку про заробітну плату ОСОБА_4 та характеристику з місця роботи останньої, проте такі докази є неналежними, оскільки не містять жодних відомостей стосовно фактичних обставин справи.

Вище перелічені докази свідчать про те, що ОСОБА_4 дійсно не проживає та не користується жилим приміщенням, розташованим в м. Карлівка по вул. 60-річчя ЖовтняАДРЕСА_1, з 18.05.2010 року (тобто з дня подачі позовної заяви про розірвання шлюбу до Карлівського районного суду).

Як на підставу для відмови в задоволенні позову, представник відповідача, посилається на те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 мають двох неповнолітніх дітей.

Зі свідоцтв про народження серії І-КЕ №291860 та №096324, вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 мають спільну доньку Аллу, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку Ольгу, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с. 38)

Відповідно до ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про охорону дитинства», діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

У своїй позовній заяві позивач ставить вимогу лише про визнання втратившою право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_4 Позбавлення ОСОБА_4 права користування жилим приміщенням, що належить ОСОБА_1, не є підставою для позбавлення права користування цим приміщенням їхніх спільних дітей. Тому вищевказане посилання представника відповідача є безпідставним та необгрунтованим.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», передбачено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Відповідачем та її представником не надано суду доказів того, що вона була відсутньою за місцем реєстрації протягом більш ніж 6 місяців з поважних причин, чи з підстав, передбачених ч. З ст. 71 ЖК України. В матеріалах справи відсутні відомості про те, що позивач чинив перешкоди ОСОБА_4 в користуванні жилим приміщенням по вул. 60-річчя ЖовтняАДРЕСА_1, а тому суд приходить до висновку, що відповідач була відсутня за місцем реєстрації з власної волі.

Пунктом 11 вказаної Постанови передбачено, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням з підстав, передбачених ст.71 ЖК України.

Враховуючи викладе, суд вважає за можливе визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: Полтавська область, м. Карлівка, вул. 60-річчя ЖовтняАДРЕСА_1.

Одночасно суд, вважає за можливе зобов'язати імміграційну службу Карлівського РВ ГУМВС України в Полтавській області зняти ОСОБА_4 з реєстраційного обліку за вказаною адресою, на підставі ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», відповідно до якої, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Суд також вважає за можливе, на підставі ст. 88 ЦПК України, стягнути з ОСОБА_4 на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн., що підтверджені квитанцією №13 від 03.02.2012 року.

Керуючись ст. ЦК 391 України, ст. 71, ст. 72 ЖК України, Постановою Пленуму Верховного суду «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 57, 60, 79, 88, 208, 214-215 ЦПК України , суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа - імміграційна служба Карлівського РВ ГУМВС України в Полтавській області, служба у справах дітей Карлівської районної державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою, що розташована адресою: 39500, Полтавська область, м. Карлівка, вул. 60-річчя ЖовтняАДРЕСА_1.

Зобов'язати державну імміграційну службу Карлівського РВ ГУМВС України в Полтавській області зняти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, з реєстраційного обліку за адресою: 39500, Полтавська область, м. Карлівка, 60-річчя ЖовтняАДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 107,30 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 1000 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області, через Карлівський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Миронець О.К.