Справа № 0413/9691/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.11.2012 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :

головуючого-судді Ваврушак Н.М.,

при секретарі Ткачук Н. І.,

за участю сторін: представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_3 цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4, звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, в обґрунтування позову додав, що працював на різних посадах ВАТ «ЦГЗК», на сьогодні ОСОБА_5 акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат». Висновком МСЕК від 11 травня 2012 року позивачу встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 40%, безстроково, за трьома професійними захворювання первинно: 15% - вібраційну хворобу, 10% - радикулопатія, 5% - хронічне обструктивне захворювання легенів, 10% повторно по трудовому каліцтву. Протипоказана робота важка праця, переохолодження. Причиною професійного захворювання є робота в умовах важкої фізичної праці та несприятливого мікроклімату, підземно. Вважає, що несприятливими умовами праці відповідачі завдали моральну шкоду яку вона оцінює у розмірах з ПАТ «ЦГЗК»-220 000 грн.

Моральні страждання виражені у постійному болю та обмеження руху, задишки при незначному фізичному навантаженні, постійному кашлю, загальної слабкості, підвищеної пітливості та втомлюваності, головному болю, запамороченні. Такий стан здоров'я не дає можливості спокійно спати ночами, займатись фізичною роботою. Всі ці обставини змушують позивача докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на ті самі підстави.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат»- ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, та просив суд у задоволені позовних вимог відмовити оскільки вважає, що вимоги повинні предявлятися до Фонду соціального страхування, відсутній факт моральної шкоди, позивач працював незначний час на підприємстві, та порушений строк звернення до суду.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, письмові заперечення відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за таких підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивач працював в умовах важкої фізичної праці та несприятливого мікроклімату зумовленою обмеженістю робочого простору на підприємстві відповідача протязі 30 років, з них на Публічному акціонерному товаристві «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» - 23 років 11 місяців, - у шкідливих умовах, що видно з акту розслідування хронічного захворювання на виробництві та трудової крижки позивача.

Висновком МСЕК від 11 травня 2012 року позивачу встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 40 % безстроково, за професійними захворюваннями за трьома професійними захворювання первинно: 15% - вібраційну хворобу, 10% - радикулопатія, 5% - хронічне обструктивне захворювання легенів, 10% повторно по трудовому каліцтву, що сталося 2005 року. Протипоказана робота в підземних умовах, важка праця, переохолодження, вимушена поза. Згідно рекомендацій МСЕК він потребую санаторно-курортного та медикаментозного лікування, ВМП, ЛФК, масажу та обмеження праці.

По факту професійного захворювання було проведене розслідування, про що був складений акт розслідування хронічного професійного захворювання 29 лютого 2012 року. Причиною професійного захворювання є робота на протязі довгого часу в умовах впливу шкідливих факторів на підприємстві відповідача 20 років, в умовах важкої фізичної праці та несприятливого мікроклімату, що відмічено у п.12, 13, 16, 17 акту.

Згідно з п. 19 вказаного акту профзахворювання виникло з вини керівництва ВАТ «ЦГОК» які не забезпечили безпечні умови праці і порушили ст. 153 Кодексу Законів про працю України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Внаслідок професійного захворювання, позивачу заподіяні моральні й фізичні страждання, що спричинили погіршення реалізації його фізичних і професійних можливостей, погіршилися відносини з оточуючими людьми, змінився його звичний спосіб життя, спричинені й інші негативні наслідки морального характеру, тобто позивачу заподіяна моральна шкода.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що, саме з вини відповідача, які порушували норми з безпеки праці та не забезпечували безпечні умови роботи, позивач частково втратив працездатність, і як наслідок втрати здоров'я, була спричинена моральна шкода.

Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України вбачається, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних грав призвело до моральних страждань, утрати нормальних життєвих зв'язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Таким чином, позивач отримав професійні захворювання під час виконання трудових обов'язків, то заподіяна йому моральна шкода випливає з трудових правовідносин, і має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці, і тому позивачем вірно визначений належний відповідач.

Суд встановив, що обставини, заподіяння позивачу моральної шкоди, викладені в позовній заяві, так і в судовому засіданні, повністю підтверджуються наданими письмовими доказами, з чого слід зробити висновок про те, що неправомірними діями відповідачів, позивачу дійсно заподіяно моральну шкоду, яка повинна компенсуватися в грошовому вигляді.

Підприємства, на якому працював позивач, порушували діюче законодавство, зокрема, ст. 153 КЗпП України, не створив нешкідливі і безпечні умови праці, протягом тривалого часу не приймали мір до усунення і зменшення шкідливих виробничих факторів.

У зв'язку з виявленими у позивача професійних захворювань змінилися, його образ і якість життя, через що він має моральні страждання. З документів медичних установ, встановлено, що позивачу протипоказаний важка фізична праця вимушеної робочої пози, несприятливого мікроклімату, підвищеного рівня загальної вібрації. Позивач повинен періодично проходити курс оздоровлення та лікування.

Стаття 23 Цивільного Кодексу України, вказує на те, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях через фізичний біль.

Суд не приймає доводи відповідачів щодо відсутності факту заподіяння позивачу моральної шкоди, так як органами МСЄК, відповідно до «Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесено ушкодження здоровя, повязане з виконанням трудових обовязків» встановлено, що даний факт щодо потерпілих на виробництві, яким не було встановлено стійку втрату працездатності, в той час, позивачу за висновком МСЄК встановлено стійку втрату працездатності.

Рішення Конституційного Суду від 27січня 2004 року громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення, ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності заподіюють йому моральні й фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і переносить значно більшу моральну шкоду, чим працівник, що не втрачає професійної працездатності.

У відповідності зі ст. 4 Закону України «Про охорону праці»державна політика в області охорони праці, базується, зокрема, на принципах пріоритету життя й здоровя працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві й професійних захворюваннях.

Щодо доводів відповідача відповідно до строку позовної давності, суд зазначає, що згідно до ст. 9 ЦК України, положення цього кодексу застосовується до трудових відносин, якщо вони не регулюються іншими актами законодавства. Таким чином, виходячи з положень п.3 ч.1 ст. 286 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю.

Беручи до уваги, що обставини, викладені в позовній заяві, про заподіяння моральної шкоди, знаходять доказове підтвердження, а також з огляду на те, що настали важкі наслідки для позивача, а саме: втрата працездатності 40%, та відбулися зміни в стані здоров'я, викликані профзахворюванням, говорить про те, що позивачу завдано моральні страждання.

Суму заподіяної моральної шкоди оцінену позивачем суд вважає завищеною. Розмір моральної шкоди слід встановити з урахуванням ступеня втрати професійної працездатності встановленої позивачу, часу відпрацьованого на підприємстві та необхідно прийняти до уваги те, що на підприємстві не виконувалося в повному обсягу законодавство про охорону праці, і тому сума морального відшкодування на користь позивача повинна бути стягнута, але в меншому розмірі, ніж вказано у позові, а саме з ПАТ «ЦГОК»- 15 000 гривень на корить позивача в рахунок відшкодування моральних страждань.

З відповідача необхідно стягнути судові витрати на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 46 Конституції України, ст. 4, 9 Закони України «Про охорону праці», ст. 237-1 ч.1 КЗпП України, ст. 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат»на користь ОСОБА_4 моральне відшкодування 15 000 гривень (п'ятнадцять тисяч гривень).

Стягнути судовий збір у розмірі 107,30 гривень на користь держави з Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста ОСОБА_3.

Суддя: ОСОБА_6