Справа № 1003/4497/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2012 року Білоцерківський міськрайоний суд у складі:

головуючого судді Рябченко Л. А. ,

при секретарі Бібарцева В. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про

визнання втративши право користування житлом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, просить визнати відповідача втративши право користування будинком по вул.Леніна,33 у с.Мала Вільшанка Білоцерківського району. Вимоги обґрунтувала тим, що вона є власником будинку по вул.Леніна,33 у с.Мала Вільшанка Білоцерківського району Київської області, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 2.03.1996р.. Відповідач був прописаний у будинку його батьком - бувшим власником будинку - ОСОБА_3, який помер 6.01.1995р.. Однак більше 40 років відповідач за вказаною адресою не проживає і не зявляється, будинок рушиться. Позивач має намір переоформити його на інших осіб, але реєстрація відповідача перешкоджає цьому, чим порушуються її права як власника. Відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Домовленості між позивачем та відповідачем після смерті його батька не було, добровільно виписатися не бажає.

В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги, додатково пояснила, що її рідний брат ОСОБА_3 розлучився з матірю відповідача, коли останньому було близько трьох років, після чого вони виїхали у с.Сорокотяги і більше не зявлялися. Власником будинку був ОСОБА_3, який перед смертю довго хворів, позивачка його доглядала. Відповідач не цікавився ні батьком, ні будинком. В даний час у будинку ніхто не живе, будинок розвалюється, подвіря заростає, яке вона змушена розчищати. Не маючи сил доглядати за двором, позивач хоче передати його своїм дітям.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що він та його мати ОСОБА_4 має право на 2/3 частини цього будинку та подвіря. Пояснив, що будинок залишив ще як був маленьким, проживає разом з матірю у с.Сорокотяги по вул.Чкалова,25. Знає, що помер його батько, з яким він не спілкувався, був на його похороні, спадковим майном не цікавився, до будинку не навідувався.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власницею будинку по вул.Леніна,33 у с.Мала Вільшанка Білоцерківського району Київської області, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 2.03.1996р., після померлого 6.01.1995р. брата ОСОБА_3. Будинок належав померлому на підставі свідоцтва про право впасності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Маловільшанської сільської ради народних депутатів 17.04.1995р., та зареєстрованого в Білоцерківському бюро технічної інвентаризації № 400, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, копією технічного паспорта на будинок від 25.04.1995р.. Будівельний паспорт оформлений на ОСОБА_1 3.07.1997р..

Згідно довідок Маловільшанської сільської ради від 12.06.12р., 8.11.2011р., ОСОБА_2 зареєстрований, але не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що визнав і сам відповідач. Згідно копії паспорта ОСОБА_2, 26.02.1966р.н., він зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2 з 21.07.1983р.. Згідно довідки Маловільшанської сільської ради від 15.06.2012р. перереєстрація будинків по вул..Леніна, в т.ч. будинку № 31 на № 33, здійснена в результаті виявленої помилки в документації.

Відповідачем надано суду копія рішення за 1971р. народного суду Білоцерківського району, згідно якого майно колгоспного двору у с.Мала Вільшанка Білоцерківського району розділене між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з дитиною, останнім виділено 2/3 частини хати, погреба, тощо. Проте суд не може взяти дане рішення як доказ права власності відповідача на частину будинку з відповідними господарськими спорудами по вул.Леніна,33 у с.Мала Вільшанка Білоцерківського району, оскільки право власності на нерухоме майно підлягає відповідній державній реєстрації. Надані позивачем документи про право власності на спірний будинок оформлені належним чином, ніким не оспорювалися і не оскаржувалися, у суду немає підстав ставити їх під сумнів. Відповідач знав про смерть батька, спадковим майном не цікавився.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, підтвердили, що відповідач змалку у будинку по вул.Леніна,33 у с.Мала Вільшанка Білоцерківського району не проживав, не приїздив і не цікавився будинком. Власником будинку був ОСОБА_3, за яким до смерті доглядала ОСОБА_1. Спору про спадкове майно не було.

Враховуючи, що позивач є власником зазначеного будинку, вона має право вимагати захисту свого права власності та усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, відповідно до ст.291 ЦК України.

Відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Домовленості між сторонами не було, поважність причин відсутності за вказаною адресою суду не доведена, як встановлено судом, відповідач мав інше постійне місце проживання, даним будинком не цікавився, тому суд вважає за можливе визнати його втративши право користування спірним житлом.

На підставі ст.ст.386, 291, 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 3-13, 79, 84, 88, 208, 212-215, 218, 222, 294 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 втративши право користування житловим будинком по вул.Леніна,33 (31) у с.Мала Вільшанка Білоцерківського району Київської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в розмірі 107,30 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_7