Справа № 2-3083/11
пр.№ 2/0603/941/12
Рішення

Іменем України

14.09.2012 року 14.09.2012 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді Потапової Т.М., з участю секретаря Ситяшенка І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бердичеві справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В заяві вказав, що 30.03.2007 року був укладений кредитний договір № 001-05016-300307 з ОСОБА_1, згідно з яким відповідачці було надано кредит в сумі 2304,96 грн. на придбання певного майна/послуг на умовах, визначених договором, з кінцевим терміном повернення не пізніше 29.03.2008 року. Станом на 17.11.2011 року відповідачка порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість в сумі 2540,34 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 1937,29 грн., заборгованість за відсотками 108,60 грн., заборгованість по комісії 494,45 грн. Просить стягнути заборгованість та судові витрати.

В судове засідання сторони не зявилися. Представник позивача звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти заочного розгляду справи.

Відповідачка повідомлялася у встановленому законом порядку за місцем реєстрації, не повідомила про причини неявки.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін.

Вивчивши надані докази, суд дійшов висновку про відмову в позові за спливом строку позовної давності.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

30.03.2007 року між ТзОВ «Комерційний банк „Дельта»та відповідачкою був укладений кредитний договір № 001-05016-300307, згідно з яким відповідачка отримала кредитні кошти в сумі 2058 грн. на придбання майна на умовах, визначених в договорі, з остаточним терміном повернення кредиту, сплати відсотків та комісійних не пізніше 29.03.2008 року.(а.с.5-7)

За користування кредитними коштами договором встановлено процентну ставку в розмірі 12% річних (п.2.3). За ведення кредитної справи позичальник сплачує кредитору плату в розмірі 1,95% в місяць (п.2.5).

Відповідно до п.2.8 Договору позичальник зобовязався погашати кредит щомісячними платежами в строк не пізніше 04 числа кожного місяця в сумі 250 грн., що включає частину кредиту, проценти та комісію.

Позичальник умови договору виконав частково, станом на 17.11.2011 року позивачем визначено заборгованість в сумі 2540,34 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 1937,29 грн., заборгованість за відсотками 108,60 грн., заборгованість по комісії 494,45 грн.(а.с.17-18)

Проти даного розрахунку відповідачкою заперечень не надано.

Правовідносини по справі регулюються ст.ст.525,526,527,530,536,549,1050,1054, гл.19 ЦК України, ЗУ „Про захист прав споживачів, укладеним між сторонами Договором.

Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або закону, належними сторонами та у встановлений строк. Одностороння відмова від зобовязання не допускається.

Строк повернення кредиту настав 29.03.2008 року. Відповідно до умов договору не пізніше цього терміну відповідачка зобовязалася повернути кредит, сплатити проценти та комісійні, однак зобовязання нею не виконане. На день розгляду справи судом заборгованість становить 2540,34 грн.

До спірних правовідносин застосовуються положення Закону

Про захист прав споживачів.

Згідно з розясненнями постанови Пленуму ВСС України № 5 від 30.03.2012 року „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин суди мають враховувати положення пункту 7 ч.13 ст.11 цього закону та виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У звязку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Зі змісту кредитного договору, укладеного сторонами 30.03.2007 року вбачається, що відповідачу був наданий саме споживчий кредит на придбання майна згідно з переліком, що зазначений у рахунку-фактурі № Е 30/1 від 30.03.2007 року(п.1.1 договору), відповідно до п.3.4 договору позичальник зобовязався використати кредит на передбачені цим договором цілі.

Згідно з рахунком-фактурою № Е 30/1 від 30.03.2007 року та накладною № 02 від 30.03.2007 року ОСОБА_1 придбала в ПП Хоменко мопед вартістю 2058 грн.(а.с.12,13) З меморіального ордера № 10193963 від 30.03.2007 року вбачається, що АТ „Дельта Банк перерахував ПП Хоменко кошти в сумі 2058 грн. згідно кредитного договору № 001-05016-300307 (а.с.10) Банком також перераховано ЗАТ „СК „Брама життя страховий платіж в сумі 246,96 грн. (а.с.11)

Згідно з п.10.1 договору строк його дії встановлений з дня підписання його сторонами і до повного виконання зобовязання позичальником. Пунктом 1.2 договору визначено остаточний термін повернення кредиту та сплату процентів та комісійних не пізніше 29.03.2008 року. Станом на цю дату та на день розгляду справи судом зобовязання позичальником не виконане. Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про повернення кредиту, сплати відсотків та комісійних 23.12.2011 року., тобто через понад три роки після дати остаточного виконання зобовязання, визначеної договором.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові відповідно до ч.4ст.267 ЦК.

Зобовязальним правом передбачено виконання зобовязання сторонами належним чином у встановлені законом або договором строки.

Сторони встановили термін дії кредитного договору до повного виконання зобовязання позичальником. Однак, до спірних правовідносин застосовується спеціальний закон ЗУ „Про захист прав споживачів, який забороняє кредитодавцю вимагати повернення споживчого кредиту після спливу позовної давності.

Позивачем не наведено поважних причин пропуску строку звернення до суду з позовом. Права позивача були порушені 29.03.2008 року невиконанням зобовязання позичальником в цей термін. Позивач звернувся з позовом після спливу трирічного строку з дати, визначеної для виконання зобовязання.

Оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що відповідно до положень закону „Про захист прав споживачів позивач втратив право вимагати від відповідачки повернення споживчого кредиту, строк дії якого минув. Це є підставою для відмови у позові.

Керуючись ст.ст.10,11,60,209,212-215 ЦПК України, суд

Вирішив:

В позові Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити за пропуском строку позовної давності.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайсуд у 10-тиденний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: