№ 2-357/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2012 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Замеги О.В., при секретарі Павлюк А.В., за участю сторін, представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, згідно якого просить суд стягнути з відповідачів на його користь грошову компенсацію вартості належної йому ? частки квартири № 4 в будинку № 22, що знаходиться по вул. Раскової в м. Бердичеві Житомирської області по 1/12 частині вартості належної йому частки з кожного відповідача, стягнути з відповідачів судові витрати і витрати на проведення експертизи.

Позовні вимоги мотивує тим, що він є власником 1/4 частки трикімнатної квартири № 4 (загальною площею 58,4 кв.м., житловою площею 35,4 кв.м.), яка знаходиться за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Раскової, 22. Іншими співвласниками даної квартири є ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, кожен по 1/4 частки вказаної квартири. 09.02.2006 року він розлучився з ОСОБА_3. З моменту розлучення відповідачі перешкоджають йому в користуванні належній йому часткою спільної квартири, створюючи умови, що унеможливлюють спільне проживання, перешкоджають у входженні в квартиру, замінивши замки у вхідних дверях.

У відкритому судовому засіданні позивач і його представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали і просять суд стягнути солідарно з відповідачів дійсну ринкову вартість ? частини квартири АДРЕСА_1 в розмірі 65200 гривень, судові витрати по справі, витрати на проведення експертизи.

У відкритому судовому засіданні відповідачі позовні вимоги визнали частково. Зазначили, що згідні сплатити позивачем суму, але на даний час в них такі кошти відсутні.

Зясувавши обставини справи, на засадах змагальності, як того вимагає ст. 10 ЦПК України та у відповідності з ч.1 ст.60 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є є власником 1/4 частки трикімнатної квартири № 4 (загальною площею 58,4 кв.м., житловою площею 35,4 кв.м.), яка знаходиться за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Раскової, 22. Іншими співвласниками даної квартири є ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, кожен по 1/4 частки вказаної квартири, що підтверджується, свідоцтвом на право власності на житло, та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, довідкою Бердичівського МБТІ( а.с.9, 10, 12).

Шлюб між позивачем і ОСОБА_3 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу( а.с.11).

Відповідно до свідоцтва про шлюб ОСОБА_6 21 листопада 2009 року уклала шлюб з ОСОБА_7 і після реєстрації шлюбу її прізвище ОСОБА_7( 33).

У силу положень ст..ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 319, 358 Цивільного Кодексу України, всі громадяни є рівними у свої правах, усім власникам забезпечується рівні умови здійснення цих прав, в тому числі і захисту спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної сткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Такий виділ має здійснюватися за згодою всіх співвласників. У разі не досягнення такої згоди спір про виділ частки вирішується в судовому порядку.

За неможливості такого поділу у звязку з неподільністю речі( ч.2 ст.183 ЦК України) співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної частки його.

Відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 „ Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи зі змісту приписів, Цивільного Кодексу, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частку будинку з самостійним виходом( квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Факт неможливості поділу даної квартири між сторонами, а також переобладнання квартири в ізольовані квартири, визнали в судовому засіданні і сторони.

Виходячи із аналізу ч.2 ст.183 ЦК України у взаємозвязку з положенням ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, та вимог діючого цивільного законодавства України слід дійти висновку, що передбачене частиною другою цієї норми право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому йому праву співвласникові, та такий виділ, та не становить право співвласників на виділ у залежності від згоди інших співвласників на такий виділ, та не становить право співвласника на виділ у залежність від згоди інших співвласників і мотивів, з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ.

А тому, суд вважає, що при не можливості виділу частки в квартирі в натурі або встановлення порядку користування ним, позивачу, за його згодою присуджується компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при її відсутності такої згоди судом при дійсній вартості будинку на час розгляду справи.

Про дійсній вартості будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті.

Як вбачається з висновку експерта № 544 від 31 липня 2012 року ринкова вартість квартири АДРЕСА_2, станом на липень 2012 року, з врахуванням фізичного зносу становить 260931 гривень, а дійсна ринкова вартість ? частини даної квартири, з врахуванням її фізичного зносу станом на липень 2012 року становить 65200 гривень.

А тому суд вважає, що з врахування вищевикладених обставин підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача 65200 гривень.

Підлягають і стягненню з відповідачів, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, на користь позивача судові витрати по справі, а також ? витрат по проведенню судової експертизи, понесення, яких підтверджено документально( а.с.1, 1а. 76).

Керуючись ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 10, 60, 84, 85, 88, 209, 212 214 ЦПК України, ст.ст. 183, 355-367 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з солідарно ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 65200 гривень, ринкової вартості ? частини квартири № 4, яка знаходиться за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Раскової, 22, з врахуванням її фізичного зносу.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 по 17 гривень державного мита, 40 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, та 465.40 гривень витрат за проведення судової експертизи, з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його оголошення. Особам, які брали участь у справі, але не були присутнім у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подавати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: