справа № 22-2693/12 головуючий у 1-й інстанції: Шевченко Л.В.
категорія: доповідач: Іванченко М.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Іванченка М.М.

суддів: Желепи О.В., Кабанченко О.А.

при секретарі Дубик Ю.Г.

за участю: позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-тя осо-ба: Головне управління юстиції м. Києва про встановлення факту прийняття спадщини, визнан-ня права власності в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття факту прийняття спадщини, усунення права від спадкування та про визнання права власності на будинок в порядку спадкування

за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2

на рішення Солом»янського районного суду м. Києва від 23 червня 2011 року, -

встановила:

У лютому 2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3, 3-тя особа: Головне управління юстиції м. Києва про встановлення факту прийняття спа-дщини, визнання права власності в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер їх батько ОСОБА_7 і вони, як спадкоємці першої черги, прийняли спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної кантори. ОСОБА_7 був хво-рою людиною, інвалідом 1 групи з психічних захворювань і останній час проживав разом зі своїм братом ОСОБА_3, який є відповідачем по справі, в приватному будинку АДРЕСА_3

Власником вказаного будинку був дідусь позивачів ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4. Після його смерті спадщину прийняли бабуся позивачів ОСОБА_9, їх батько ОСОБА_7 та їх дядько ОСОБА_3, фактично вступивши в управління спадковим майном: будин-ком АДРЕСА_3

У 1986 році померла бабуся позивачів ОСОБА_9, після смерті якої спадщину фактич-но прийняли її сини ОСОБА_7 та ОСОБА_3

23.10.2009 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірний будинок.

У зв»язку з цим позивачі звернулись до суду і просять встановити факт прийняття спад-щини ОСОБА_1, ОСОБА_7, та ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_8 шляхом вступу в управління спадковим майном: будинком АДРЕСА_3 встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_7 та ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_9, визнати право власності в порядку спадкування за позивачами по 1/4 частині спірного будинку за кож-ним та за відповідачем - 2/4 частини спірного будинку.

Відповідач ОСОБА_3 заперечуючи проти позову, подав до суду зустрічний позов, в якому просив встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_9, ОСОБА_7, та ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_8 шляхом вступу в управління спадковим майном: будинком АДРЕСА_3: встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_3 піс-ля смерті ОСОБА_9 шляхом вступу в управління спадковим майном: будинком АДРЕСА_3: встановивши факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після сме-рті ОСОБА_9 шляхом вступу в управління спадковим майном, фактично визнавши первісні позовні вимоги в цій частині, усунути ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від права на спадкування після смерті їх батька ОСОБА_7, визнати право власності в порядку спадкування на будинок АДРЕСА_3 за ОСОБА_3

Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що у 1977 році його брат ОСОБА_7 одру-жився та переїхав проживати до своєї дружини за адресою АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла їх мати ОСОБА_9 після її смерті відкрилася спадщина на частку її майна, що становила 2/3 частини, яку прийняв лише ОСОБА_3, фактично вступив-ши в управління майном. Його брат ОСОБА_7 в цей час проживав зі своєю дружиною та двома дітьми за вище зазначеною адресою.

У 1993 році ОСОБА_7 залишив сім»ю та переїхав проживати до свого брата ОСОБА_3 АДРЕСА_3 де проживав до своєї смерті. В цей час ОСОБА_7 вже страждав психічними захворюваннями і періодично лежав у лікарні. У 1999 році йому встановили 1 групу інвалідності і він забрав його до себе у тяжкому стані, оскільки ОСОБА_7 перебував у безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги та догляду, які надавав йому саме він.

Його діти - відповідачі за зустрічним позовом не надавали своєму батьку ні матеріаль-ної, ні моральної допомоги, не виконували покладений на них обов»язок по утриманню та пік-луванню за непрацездатним батьком, тому, на його думку повинні бути усунуті від права на спадкування.

За таких обставин ОСОБА_3 просив визнати за ним право власності на спірний буди-нок.

РішеннямСолом»янського районного суду м. Києва від 23 червня 2011 року позовні ви-моги ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 частково задоволено.

Встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_11 шляхом вступу в управління спадковим майном: будинком АДРЕСА_3

Встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_9 шляхом вступу в управління спадковим майном будинком АДРЕСА_3

Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування пі-сля смерті ОСОБА_7 на 1/12 частини будинку АДРЕСА_3

Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування пі-сля смерті ОСОБА_7 на 1/12 частини будинку АДРЕСА_3

Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування пі-сля смерті ОСОБА_8 на 1/6 частини будинку АДРЕСА_3

Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування пі-сля смерті ОСОБА_9 на 2/3 частини будинку АДРЕСА_3

В інших частинах позовних вимог сторін відмовлено.

В суді апеляційної інстанції позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримали подану апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Відповідач ОСОБА_13 та його представник ОСОБА_4 заперечували проти задово-лення апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і об-грунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, будинок АДРЕСА_3 побудований на підставі договору на право забудови, посвідченого другою Київською державною нотаріальною конторою 20.08.1953 року за № 16892, та зареєстрований на праві власності за ОСОБА_8, що підтверджується технічним паспор-том на вказаний будинок та довідкою Київського МБТІ від 06.04.2010 року № 11684.

Таким чином спірний будинок належав на праві спільної сумісної власності ОСОБА_8 та його дружині ОСОБА_9.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, вида-ним Відділом РАЦС Залізничного району м. Києва, актовий запис №120. Після його смерті від-крилася спадщина на 1/2 частини будинку АДРЕСА_3

Оскільки спадкодавець не залишив заповіту, спадкоємцями першої черги за законом від-повідно до ст. 529 ЦК УРСР 1963р. були його дружина ОСОБА_9 та його сини ОСОБА_7 та ОСОБА_3 Спадкоємці заяви про прийняття спадщини до органів нотаріату не подавали, проте вважаються такими, що прийняли спадщину, фактично вступивши в управління та воло-діння спадковим майном в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963 року.

Даний факт сторонами по справі не оспорюється.

Отже ОСОБА_9 будучи власником 1/2 частини спірного будинку на праві спільної су-місної власності та 1/6 частини будинку в порядку спадкування, стала власником 2/3 частин спірного будинку, відповідно її сини стали власниками по 1/6 частини спірного будинку в по-рядку спадкування після смерті їх батька ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла мати ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Ленінським ЗАГС м. Києва, актовий запис № 930, після смерті якої відкрилася спад-щина на 2/3 частини будинку АДРЕСА_3

Оскільки остання також не залишила заповіту, тому спадкоємцями першої черги за зако-ном відповідно до ст. 529 ЦК УРСР були її сини ОСОБА_7 та ОСОБА_3 Спадкоємці заяви про прийняття спадщини до органів нотаріату не подавали, про, що свідчить лист 9 Київської державної нотаріальної контори № 2341/01-14 від 24.06.2010року.

Пунктом 1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР 1963 року зазначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, зазначені в цій стат-ті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Матеріалами справи встановлено, що фактично вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті матері ОСОБА_9 лише один ОСОБА_3, який весь цей час проживав у спірному будинку. В той час як ОСОБА_7 не вчинив жодних дій, спрямованих на прийняття спадщи-ни, що підтверджується матеріалами справи, з яких вбачається, що 24.02.1977 року ОСОБА_7 уклав шлюб з ОСОБА_14 та переїхав проживати до дружини за адресою АДРЕСА_2. Під час шлюбу в них народилося двоє синів ОСОБА_2 - 1978 року народження та ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_2.

У 1981 році ОСОБА_7 вперше звернувся до психіатра за медичною допомогою у зв»язку з психічним захворюванням і незважаючи, що він хоч і потребував медичної допомоги, проте стан його здоров»я дозволяв йому працювати.

У 1993 році ОСОБА_7 припинив спільне проживання зі своєю дружиною та переїхав проживати до свого брата ОСОБА_3 у спірний будинок. РішеннямСолом»янського районно-го суду м. Києва від 26.06.2003 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_14 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим 29.08.2003 року Відділом РАГС Дніпровського РУЮ в м. Києві, актовий запис № 938.

Твердження позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що вони у травні - липні 1986 року разом з матір»ю виїхали до Росії в зв»язку з аварією, що сталася на Чорнобильській АЕС, а їх батько ОСОБА_7 переїхав проживати у спірний будинок АДРЕСА_3 тим самим прийняв спадщину, а також те, що він постійно був зареєстрований в спірно-му будинку, не може взятися судом до уваги, оскільки дією, що свідчить про прийняття спад-щини в розумінні ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, є фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо встано-влення факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 лише одним ОСОБА_3

Встановлено, що після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на 1/6 частни будинку АДРЕСА_3

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має пра-во прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який по-чинається з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 та ОСОБА_1 як спадкоємці першої черги, у межах встановленого законом строку прийняли спадщину шляхом подання заяви до дев»ятої Київської державної нотаріальної контори, якою заведено спадкову справу №434.

Відповідно до ч.1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівни-ми, якщо спадкодавець у заповіті сам не розділив спадщину між ними.

Таким чином суд першої інстанції правильно визначив розмір часток, що належать сто-ронам в порядку спадкування на праві приватної власності.

Доводи апеляційної скарги не спростовують наведеного та викладених в оскаржуваному рішенні висновків.

За таких обставин підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, виходячи з наведених в апеляційній скарзі підстав, відсутні.

Неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуаль-ного права, які є обов»язковою підставою для скасування рішення, і дають можливість апеля-ційному суду вийти за межі доводів апеляційної скарги для перевірки законності рішення в цій частині, що передбачено ч.3 ст.303 ЦПК України, не встановлено.

Тому колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу і залишає без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314,315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 - відхи-лити.

Рішення Солом»янського районного суду м. Києва від 23 червня 2011 року залишити без

змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після набрання законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

судді: