АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/4007/12 Справа № 2-4013/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Кочкова Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2012 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Кочкової Н.О.,

суддів - Максюти Ж.І., Пищиди М.М.,

при секретарі - Сичевській А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Кредобанк»на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2011 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» про стягнення суми, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення суми задоволені частково: стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Кредобанк»на користь ОСОБА_3 881 533,75 грн. за договором банківського вкладу «Рантье» № 2630/01/27164 від 13 березня 2007 року; зобовязано ОСОБА_3 утриматися в перешкоджанні Публічному акціонерному товариству «Кредобанк»у виконанні його зобовязань за договором банківського вкладу «Рантье» № 2630/01/27164 від 13 березня 2007 року. В порядку розподілу витрат достягнуто із ОСОБА_2 в доход держави 1700, 00 грн. судового збору; стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Кредобанк»1820, 00 грн. на користь ОСОБА_2 (а.с.164-165).

В апеляційній скарзі ПАТ «Кредобанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (а.с.168-170).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що 13 березня 2007 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Кредобанк»був укладений договір банківського вкладу «Рантьє»№ 2630/01/27164, що передбачав здійснення депозитного внеску у розмірі 80 000, 00 доларів США та отримання у подальшому процентів за основною ставкою 5,6% річних та додатковою ставкою, розмір якої залежав від тривалості попереднього перебування коштів на зазначеному рахунку. 20 грудня 2007 року між вказаними сторонами був укладений кредитний договір № 87/07-Ф за яким ОСОБА_3 отримав грошові кошти у розмірі 631 250, 00 грн. для придбання автомобіля «Renge Rover», № кузова SALF13488A265154, при цьому зазначений автомобіль був переданий у заставу у забезпечення виконання зобовязань позичальника (а.с.8-10).

20 грудня 2007 року грошові кошти у розмірі 80 000, 00 доларів США, що перебували на депозитному рахунку № 2630/01/27164 від 13 березня 2007 року, згідно заяви на видачу готівки № 219505 були видані відповідачем ПАТ «Кредобанк» не встановленій особі. Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи від 09 вересня 2010 року № 63/04-202 підпис у видатковому документі від імені отримувача коштів виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою.( а.с. 104-111).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка та відповідач ОСОБА_3 є чоловіком та дружиною, а відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї, і тому позивачка як співвласник грошових коштів, внесених ОСОБА_3 на депозитний рахунок, вправі вимагати повернення вказаних коштів у межах договірних правовідносин з урахуванням нарахованих на них процентів.

Однак, вказані висновки суду не відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, згідно із ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов*язань довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а ч.1 ст. 11 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справу за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Із матеріалів справи вбачається, що сторонами по договору банківського вкладу «Рантьє»№ 2630/01/27164 від 13 березня 2007 року є ОСОБА_3 та ВАТ «Кредобанк», правонаступником якого є відповідач. Позивачка ОСОБА_2 стороною даного договору не була, тому не має права вимагати від Банку повернення депозиту та нарахованих відсотків, а сам ОСОБА_3 брав участь у розгляді справи, але з жодними вимогами до Банку не звертався.

Посилання позивачки на ч.4 ст.. 65 Сімейного Кодексу України не являється підставою для задоволення позову, оскільки ця норма не регулює правовідносини, які виникли між вкладником і Банком.

За таких обставин рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права (судом застосовано закон, який не підлягає застосуванню), що, згідно із п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України із позивачки ОСОБА_2 слід достягнути в дохід держави 1700, 00 грн. судового збору.

Керуючись ст. 307-309 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Кредобанк»задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» про стягнення суми відмовити.

Достягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 1700, 00 грн. судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: