Справа № 1310/2-145/11 Головуючий у 1 інстанції: Левик Я. А.
Провадження № 22-ц/1390/3307/12 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
Категорія: 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2012 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Крайник Н. П.

Суддів: Каблака П. І., Кота І. Н.

при секретарі: Зозулі В. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 21 березня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Зокрема зазначає, що відповідачем була написана розписка, яка підтверджує, що він отримав гроші та взяв на себе зобов`язання передати їх іншій особі. Висновок суду першої інстанції про те, що договір позики між сторонами не укладався, не є обґрунтованим, оскільки, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 1046 ЦК України, мета передачі грошових коштів не відноситься до істотних умов договору, а визначальним є лише факт їх передачі відповідачу.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Судом встановлено, що 27.06.2007 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 10 тис. доларів США для передачі їх гр. ОСОБА_4

Жодних доказів, які б свідчили про отримання грошових коштів відповідачем для власних потреб та необхідність повернення позивачу цих коштів у відповідності до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду надано не було.

Враховуючи наведене, районний суд прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову про стягнення боргу за договором позики та відшкодування моральної шкоди, оскільки сам факт передачі коштів не свідчить про укладення такого договору між сторонами, так як гроші були надані позивачем для передачі їх відповідачем іншій особі, що, на думку колегії суддів, свідчить про укладення іншого правочину, а не договору позики, як зазначає ОСОБА_3 .

Доводи апеляційної скарги вірних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, ст.314, 315,317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 21 березня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: