АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-936 Головуючий у 1-й інстанції: Плахотнюк К.Г. Доповідач: Волошина В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2012 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Волкової Л.О., Котули Л.Г.

при секретарі Вендоліної А.М.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 20 жовтня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5, ОСОБА_6, Служба у справах дітей Чуднівської районної державної адміністрації Житомирської області, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

15 листопада 2010 р. позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дочку ОСОБА_5.

Свої позовні вимоги обгрутовувала тим, що з 05.03.2003 р. вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Мають на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яку відповідач усиновив. З вересня 2010 р. вони припинили сімейно-шлюбні відносини, вона разом із дочкою проживає у найманій квартирі, звернулась до суду про розірвання шлюбу. Оскільки відповідач не надає матеріальну допомогу на дочку, в якій вона потребує, просила стягнути з відповідача 1/4 частину від його доходу на утримання дочки до досягнення нею повноліття.

08.02.2011 р. позивачка збільшила позовні вимоги та просила стягнути аліменти не 1/4 частину, а 1/3 частину від його доходу на утримання дочки до досягнення нею повноліття, оскільки її витрати на дитину збільшились.

20.07.2011 р. позивачка заявила додаткові позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав, посилаючись на те, що він не приймає участі у розвитку та вихованні дитини.

19.10.2011 р. до участі у справі була залучена в якості 3-ї особи ОСОБА_5

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 20 жовтня 2011 позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, однак не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 листопада 2010 року і до її повноліття, а саме по ІНФОРМАЦІЯ_3 включно. Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав залишено без задоволення. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 280 грн. 60 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі представник позивача порушив питання про зміну рішення по справі та прийняття нового рішення, яким позбавити відповідача батьківських прав. мотивуючи тим, що рішення суду першої інстанції є безпідставним та помилковим.

В обґрунтування оскарженого судового рішення зазначив, що суд першої інстанції дав помилкову юридичну оцінку фактичним обставинам справи, однобічно підійшов до розгляду справи, не з'ясувавши суттєві обставини, що мають значення для справи і, відповідно, зробив необ'єктивні висновки та допустив істотні порушення норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 березня 2005 року по 22 грудня 2010 року. Від шлюбу мають дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, усиновлену відповідачем 11 грудня 2008 року, рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 щодо стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив із доцільності стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини в частковому відношенні до його заробітку, а саме у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, однак не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 листопада 2010 року і до її повноліття, а саме по ІНФОРМАЦІЯ_3 включно. Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав залишено без задоволення.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідають вимогам закону.

Відповідно до положень статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Відповідно до положень статей 155, 180, 181, 182, 183 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а при ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них у судовому порядку, у розмірі визначеному судом.

В статті 180 Сімейного Кодексу України відтворюються положення статті 51 Конституції України, зобов'язуючи батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей.

За загальним правилом способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними ( ч. 1, 2 ст. 181 СК України). У разі відсутності домовленості між батьками відносно утримання їх дітей той із батьків, з яким проживає дитина (діти), має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає два способи визнання розміру аліментів: у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини ( стаття 183 СК України) та у твердій грошовій сумі ( стаття 184 СК України).

Із досліджених судом першої інстанції матеріалів справи, а також пояснень сторін та їх представників при розгляді справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що відповідач по справі працевлаштований, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини розмірі у 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, та заперечував проти збільшення аліментної частки до 1/3, посилаючись на те, що він додатково виплачує аліменти дитині від першого шлюбу, у розмірі 1/3 частини його доходу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції відповідно до вимог закону прийшов до обґрунтованого висновку про те, що стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дитини підлягають аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, однак не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 листопада 2010 року і до її повноліття, а саме по ІНФОРМАЦІЯ_3 включно.

Також є правильним висновок суду, що позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав повинні бути залишені без задоволення.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п.16 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Окрім того, позбавлення батьківських прав є виключним заходом.

Наразі, позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно ОСОБА_5, яка ІНФОРМАЦІЯ_3 досягла вісімнадцяти років чинним законодавством України, яке регулює зазначені правовідносини, не допускається. Відповідно позовні вимоги ОСОБА_3 в цій частині задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 20 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: