Справа № 2-5616/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2012 року Соломянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Кізюн Л.І.

при секретарях Рівному Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Дочірнього підприємства НафтогазбезпекаНаціональної акціонерної компанії Нафтогаз Українидо ОСОБА_1 про стягнення залишку коштів,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення залишку коштів понад суму, витрачену згідно із звітом про використання коштів, наданих на відрядження, у розмірі 4376,47 грн.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначав, що відповідач працювала у ДП Нафтогазбезпекана посаді фахівця сектору закупівель, господарського та транспортного забезпечення і неодноразово здійснювала виїзди у відрядження, у звязку з чим авансом отримувала у позивача кошти. На запит позивача готелі Надія(м. Івано-Франківськ), Національ(м. Харків), Москва(м. Сімферополь), Алмаз(м. Полтава), де відповідно до звітів про використання коштів, наданих на відрядження, проживала відповідач під час відряджень, повідомили, що відповідач під час перебування у відрядженнях там не проживала.

Вважаючи, що кошти, надані відповідачеві на відрядження, понад суму, витрачену згідно із звітом про використання коштів, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, останній звернувся з позовом до суду.

Представник позивача підтримав позов та просив про його задоволення, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не зявилася, хоча належним чином повідомлялася про день, час і місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала у ДП Нафтогазбезпекана посаді фахівця сектору закупівель, господарського та транспортного забезпечення і неодноразово здійснювала виїзди у відрядження, у звязку з чим авансом отримувала у позивача кошти.

Згідно з наданими нею звітами про використання коштів, наданих на відрядження або під звіт, ОСОБА_1 під час перебування у відрядженнях проживала у готелях Надія(м. Івано-Франківськ), Національ(м. Харків), Москва(м. Сімферополь), Алмаз(м. Полтава).

На запит позивача вищезазначені готелі повідомили, що відповідач під час перебування у відрядженнях там не проживала.

Позивач просить стягнути з відповідача залишок коштів понад суму, витрачену згідно з наданими нею звітами про використання коштів, наданих на відрядження, в сумі 4376,47 грн.

Відповідач зазначених обставин не заперечувала.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

Відповідно до вимог статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно зі ст. 121 КЗпП України працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у звязку з службовим відрядженням.

Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлених законодавством.

Порядок забезпечення працівника коштами для поточних витрат під час службового відрядження (авансом) та відшкодування витрат на відрядження регулюється Інструкцією про службові відрядження в межах України та за кордон, що затверджена Наказом №59 від 13.03.1998 року Міністерства фінансів України.

Згідно з пунктом 11 розділу ІІ зазначеної Інструкції відрядженому працівникові перед відїздом у відрядження видається грошовий аванс у межах суми, визначеної на оплату проїзду, найм житлового приміщення і добові витрати. Після повернення з відрядження працівник зобовязаний до закінчення пятого банківського дня, наступного за днем прибуття до місця постійної роботи, подати звіт про використання коштів, наданих на відрядження. Сума надміру витрачених коштів (залишку коштів понад суму, витрачену згідно із звітом про використання коштів, наданих на відрядження) підлягає поверненню працівником до каси або зарахуванню на відповідний рахунок підприємства, що їх надало, у встановленому законодавством порядку.

Разом із звітом подаються документи в оригіналі, що засвідчують вартість понесених у звязку з відрядженням витрат.

Пунктом 12 розділу ІІ Інструкції передбачено, що витрати, понесені у звязку з відрядженням, що не підтверджені відповідними документами (крім добових витрат), працівникові не відшкодовуються.

Відповідно до ст. 127 КЗпП України відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України.

Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, у станові і організації, де вони працюють можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу, зокрема, для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках власник або уповноважений ним орган вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості або з дня виплати неправильно обчисленої суми.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у розмірі 171 грн. (51 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи) підлягають стягнення з відповідача на користь позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 212, 127 КЗпП України, ст.ст. 11, 60, 212- 215, 224 ЦПК України, Інструкцією про службові відрядження в межах України та за кордон, що затверджена Наказом №59 від 13.03.1998 року Міністерства фінансів України, суд

в и р і ш и в :

Позов Дочірнього підприємства НафтогазбезпекаНаціональної акціонерної компанії Нафтогаз Українидо ОСОБА_1 про стягнення залишку коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Дочірнього підприємства НафтогазбезпекаНаціональної акціонерної компанії Нафтогаз Українизалишок коштів понад суму, витрачену згідно з наданими нею звітами про використання коштів, наданих на відрядження, в сумі 4376, 47 грн. та 171 грн. судових витрат, а всього 4547 (чотири тисячі пятсот сорок сім) грн. 47 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.І. Кізюн