Справа №
Провадження №22-ц-4369/12
Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія26Доповідач у 2 інстанції Воробйова
УХВАЛА

Іменем України

17 вересня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - судді Воробйової Н.С.

суддів: Корзаченко І.Ф., Семенцова Ю.В.

при секретарі- Бобку О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 20 червня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2, яка дії в своїх інтересах та інтересах малолітнії дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк», ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9, Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради про визнання договору іпотеки недійсним.

Встановила :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати недійсним договір іпотеки, укладений 21.01.2008 року між банком та відповідачами ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_8, відповідно до якого, на забезпечення кредитних зобов»язань ОСОБА_5 за кредитним договором від 21.01.2008 року була передана в іпотеку квартира АДРЕСА_1 в м.Б.Церква, яка знаходиться у спільній частковій власності іпотекодавців.

Зазначала, що вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_8 з 13.07.2007 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2.

На даний час існує ймовірна загроза невиконання ОСОБА_8 своїх зобов»язано по кредитному договору і, як наслідок, банк може ініціювати звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру, в якій вона проживає та її неповнолітні діти.

Про існування договору іпотеки вона дізналася тільки після того, коли банк звернувся з претензією до ОСОБА_5 про погашення заборгованості за кредитним договором.

Згоду на укладання договору іпотеки вона не давала, умови договору іпотеки порушують інтереси малолітніх дітей, договір укладено без дозволу органу опіки та піклування. Просила визнати недійсним договір іпотеки, укладений між банком та іпотекодавцями відповідачами по справі на підставі ч.1 ст.215 ЦК України.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 20 червня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з підстав невідповідності його вимогам матеріального та процесуального права та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

По справі встановлено, що 21.01.2008 року між банком та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №03-Ф/08-25.

На забезпечення зобов»язань останнього за кредитним договором від 21.01.2008 року між банком та співвласниками квартири ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_8 укладено договір іпотеки, відповідно до якого в іпотеку передано квартиру АДРЕСА_1 в м.Б.Церква.

Згідно свідоцтва про право власності на житло №28637 від 06.03.2000 року зазначена квартира належить на праві спільної власності ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_7 (а.с.20).

З витягу прав власності нерухомого майна Білоцерківського МБТІ станом на 07.11.2007 року квартира АДРЕСА_1 в м.Б.Церква перебуває у приватній спільній частковій власності ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_7- по 1/4 частці кожного (а.с.62).

ОСОБА_8 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі з 13.07.2007 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_2 зареєстрована у квартирі, що належить ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_7 на праві спільної власності з 01.04.2008 року, її син ОСОБА_11,ІНФОРМАЦІЯ_3 - з 01.04.2008 року, син ОСОБА_12,ІНФОРМАЦІЯ_2 - з 29.09.2009 року (а.с.21).

Свідоцтво про народження ОСОБА_3 видано 05.02.2008 року (а.с.18).

Ухвалюючи рішення про відмову позивачці у визнанні недійсним договору іпотеки, укладеним між банком та співвласниками квартири АДРЕСА_1 в м.Б.Церква на забезпечення кредитних зобов»язань ОСОБА_8, суд виходив з положень ст..177 СК України, ст..ст 203,215 ЦК України та дійшов висновку про відсутність підстав до задоволення позовних вимог позивачки.

Колегія суддів вважає даний висновок суду правильним.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 в м . ОСОБА_13 не перебуває у спільній власності подружжя, а належить на праві спільної часткової власності відповідачам ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_7 згідно свідоцтва про право власності №28637 від 06.03.2000 року.

На час укладання кредитного договору та посвідчення договору іпотеки позичальником ОСОБА_5 та іпотекодавцями ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_7 на вимогу банку та нотаріуса надавалися низка документів (довідка про місце проживання та склад сім»ї, правоустановчі документи на квартиру, паспорти, анкета на отримання кредиту із зазначенням персональних даних тощо). Договір іпотеки підписано сторонами без будь-яких застережень, при укладанні договору іпотеки сторонами договору додержано вимоги, передбачені ч.1-3,5 та 6 ст.203 ЦК України.

Доводи позивачки про те, що зазначеним договором порушено майнові права її неповнолітнього сина ОСОБА_11 (ІНФОРМАЦІЯ_4) та сина ОСОБА_12 ( народився у 2009 році), обґрунтовано відхилено судом, оскільки не ґрунтуються на законі та обставинах справи. У даному випадку, договір іпотеки укладено банком з усіма співвласниками квартири і не може бути розцінений як розпорядження майновими правами як позивачки, так і її неповнолітніх дітей.

Посилання позивачки на те, що відповідачами, зокрема, ОСОБА_5, укладено договір іпотеки без її відома спростовується матеріалами справи. Так,

з пояснень відповідача ОСОБА_8 встановлено, що він є одним із співвласників квартири, його батько ОСОБА_5 уклав кредитний договір з банком, на забезпечення якого співвласниками квартири передано в іпотеку належну їм на праві спільної часткової власності квартиру. Про укладання батьком кредитного договору та договору іпотеки між банком та співвласниками квартири він повідомляв дружину.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання позивачки на те, що з моменту укладання договору іпотеки існувала ймовірна загроза невиконання боржником зобов»язання, забезпеченого іпотекою через його хворобу, а тому дії її чоловіка та інших учасників спірного договору суперечили інтересам неповнолітньої дитини, колегія вважає безпідставними.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав до його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

В апеляційній скарзі не приведено доводів, які б спростували висновки суду, викладені в рішенні.

Керуючись ст..307, 308 ЦПК України, колегія

Ухвалила :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 20 червня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: