АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/2690/2424/2012 Головуючий у 1 -ій інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Поливач Л.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного су ду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Головачова Я.В., Прокопчук Н.О.

при секретарі: Охневській Т.В.

за участю осіб: представника позивача - ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

представника ПАТ «Брокбізнесбанк» - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» про визнання недійсним кредитного договору;

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7

на рішення Соломянського районного суду м.Києва від 09 листопада 2011 року

встановила:

Рішенням Соломянського районного суду м.Києва від 09 листопада 2011 року у задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_6 1.1., ПАТ «Брокбізнесбанк» про визнання недійсним кредитного договору відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить суд рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що помилковим є висновок суду про те, що не потрібна була згода позивачки, як дружини позичальника, на отримання відповідачем кредиту у розмірі 26117 доларів СІЛА. Крім того, помилковим є послання суду на те, що при укладенні кредитного договору права ОСОБА_6 не були порушені, оскільки вона є дружиною ОСОБА_3 і повертає він кредит за спільні сумісні кошти подружжя. ОСОБА_6 не надавала свою згоду на отримання чоловіком даного кредиту, а тому даний кредитний договір має бути визнаний судом недійсним.

В суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_3., його представник ОСОБА_4 підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі з наведених в ній доводів. Представник ПАТ «Брокбізнесбанк» ОСОБА_5 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив суд залишити рішення суду без змін, посилаючись на те, що воно є законним та обґрунтованим. Позивачка ОСОБА_6 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Неявка позивачки в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому суд вважав за можливе розглянути справу у її відсутність.

Відповідно до ч.І ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 та ОСОБА_6 1.1, перебувають у зареєстрованому шлюбі ( а.с. 16).

24.03.2008 року між АБ «Брокбізнесбанк», правонаступником якого є ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_6 1.1, було укладено кредитний договір № 74/3-ф ( а.с. 8-12).

Згідно п. 1.1 Кредитного договору Банком було надано Позичальнику (ОСОБА_6 1.1.) кредит в сумі 26 117,00 доларів США на придбання автомобіля марки «Опель «OPEL VECTRA», на строк з 24 березня 2008 року по 15 березня 2015, із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 11,0 % річних.

ПАТ «Брокбізнесбанк» свої зобов'язання по наданню кредиту виконало в повному обсязі, ОСОБА_6 1.1, зазначену обставину не оспорює.

ОСОБА_6 вважає, що даний кредитний договір підлягає визнанню недійсним, оскільки був укладений без її згоди, як одного з подружжя.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_6 не підлягають задоволенню.

Статтею 65 СК України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Правомірним є висновок суду про те, що при укладанні спірного кредитного договору права ОСОБА_6 не були порушені виходячи з наступного.

Положення ст. 65 СК України щодо порядку розпорядження майном , що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються саме розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосується права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів і не створює обов'язків для другого із подружжя , а лише для позичальника, як сторони договору, що передбачено ст. 1054 ЦК України.

Таким чином, надання згоди ОСОБА_6 на укладання кредитного договору її чоловіком ОСОБА_3 законом не передбачено.

Отже, твердження ОСОБА_7 про невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, на думку суду, є необгрунтованими, а обставини, на які вона посилається - недоведеними та не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також, посилання апелянта на вказані вище порушення вимог закону з боку відповідачів при укладенні спірного кредитного договору є необгрунтованими та безпідставним. Крім того, не відповідають дійсності посилання апелянта на визначення судом даного кредитного договору як дрібного побутового.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Справу було розглянуто судом на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних письмових доказів, поданих позивачем.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 відхили.

Рішення Соломянського районного суду м.Києва від 09 листопада 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цьо го суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді