У Х В А Л А

07 вересня 2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Драгомерецького М.М.,

суддів: Панасенкова В.О.,

ОСОБА_1,

при секретарі: Сенчук А.О.,

розглянувши у відкритому судовомому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 23 лютого 2012 року про встановлення факту дати настання страхового випадку,-

встановила:

01 лютого 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про встановлення факту дати настання страхового випадку, який є наслідком нещасного випадку з тяжкими наслідками.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 23 лютого 2012 року заяву залишено без розгляду.

Не погодившись із зазначеною ухвалою місцевого суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для розгляду по суті позовних вимог, посилаючись на те, що вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання апеляційної інстанції заявник ОСОБА_2 не з'явився, про розгляд справи він сповіщався належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання ним судової повістки. Тому у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України його неявка в суд не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги , перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, зі ОСОБА_2 стався нещасний випадок, повязаний з виробництвом, 14.09.2006 року о 19-00 год., що підтверджено актом №1 за формою Н-1, який був складений комісією та затверджений начальником Територіального управління Держпромнагляду по Одеській області 26.12.2008 року (а.с. 10-11).

Згідно п.9 Порядку організації та проведення медико-соціальної експертизи втрати працездатності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.04.1994 року №221, що діяв на момент настання нещасного випадку та складення акту про нещасний випадок на виробництві, інвалідність внаслідок трудового каліцтва встановлюється на підставі акта про нещасний випадок, складеного за місцем роботи, чи рішенням суду про факт травмування на виробництві.

Також, згідно п.3 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1317 інвалідність, що настала внаслідок нещасного випадку на виробництві, встановлюється на підставі результатів огляду потерпілого членами комісії та акта про нещасний випадок, повязаний з виробництвом, за формою, визначеною Постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 року №1112.

За таких обставин, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що відповідно до даного порядку інвалідність встановлювалась двома шляхами на підставі акту про нещасний випадок та за рішенням суду про встановлення факту настання інвалідності. Тобто факт настання інвалідності заявника ОСОБА_2 вже встановлений актом про нещасний випадок, де зазначена дата нещасного випадку- 14.09.2006 року, а це виключає встановлення факту настання інвалідності за рішенням суду.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню не заслуговують на увагу, оскільки наведені доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які призвели до неправильного вирішення справи, оскільки актом форми Н-1 встановлено дату настання нещасного випадку на виробництві 14.09.2006 року. А незгода ОСОБА_2 з невиплатою йому страхових сум з дати настання нещасного випадку на виробництві є спором про право, що фактично виник між заявником та органом, який складав акти про настання нещасного випадку комісією, роботодавцем прокуратурою Одеської області та Дирекцією Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання в Приморському районні м.Одеси.

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції в межах заявлених вимог повно і всебічно розглянув справу, дав належу оцінку наданим сторонами доказам та постановив ухвалу з додержанням норм права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 303,307 ч.2 п.1, 312,313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Одеської області, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 23 лютого 2012 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М.Драгомерецький

ОСОБА_3

ОСОБА_1