АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
22-ц/490/194/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
Категорія 56 Доповідач - Кочкова Н.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2012 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Кочкової Н.О.,

суддів - Кіктенко Л.М., Пищиди М.М.,

при секретарі Сичевській А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2011 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2011 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 право власності на автомобіль НОМЕР_1, 2007 року випуску. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсацію у рахунок сумісно сплачених коштів за автомобіль в період з жовтня 2006 року по серпень 2009 року у розмірі 13 257грн. 48 коп. Визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру, розташовану за АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсацію в рахунок сумісно сплачених коштів на придбання квартири у розмірі 33104 грн. 16 коп. Визнано за ОСОБА_3 право власності на майно: кухонний робочий стіл, кухонний стіл та 4 табуретки, електричний водонагрівач "Аriston titronik ", DWD плеєр, шафа у прихожій, диван-софа, стіл-книжка. тумба, кухонна шафа. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості частини майна у розмірі 3592 (три тисячі п'ятсот дев'яності дві) грн.50 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 60 (шістдесят) грн. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 499 (чотириста дев'яносто дев'ять) грн. 54 коп. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 448 (чотириста сорок вісім) грн. 54 коп. У задоволенні іншої частини позову відмовлено (а.с.131-132).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, ставить питання про його скасування (а.с.146-148).

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 30 вересня 2006 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2011 року. Сторони мають спільну дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з матірю. 20 грудня 2007 року подружжям на ім'я відповідача була придбана квартира за адресою: АДРЕСА_2. Кошти на купівлю вказаної квартири у розмірі 14 652 доларів США отримані ОСОБА_2 згідно кредитного договору від 20 грудня 2007 року, укладеним із КБ «Надра». Крім того, для забезпечення виконання зобов'язань 20 грудня 2007 року були укладені договори поруки із ОСОБА_3 та іпотеки спірної квартири. Автомобіль ЗАЗ 110307 державний номер НОМЕР_2 придбаний відповідачем в кредит через систему Автоплан, станом на 31 серпня 2009 року зазначений кредит сплачений в повному обсязі. За час перебування у шлюбі сторони придбали предмети домашнього вжитку: кухонний робочий стіл, кухонний стіл та чотири табурета, електричний водонагрівач, DVD плеєр, шафа для прихованої кімнати, дива-софа, стіл-книжка, тумба кухонна шафа на загальну суму 7 185грн.

Вирішуючи позовні вимоги, суд виходив із того, що квартира та автомобіль як неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, автомобіль придбаний у кредит, який повністю сплачено у період спільного життя подружжя, тому право власності на автомобіль правильно визнано за ОСОБА_2, і стягнуто на користь бувшої дружини половину його вартості у розмірі 13 257 грн.48 коп. Вказаний висновок відповідає вимогам закону та обставинам справи, зокрема тому, що ОСОБА_3 не має навиків керування автомобілем, у неї не має посвідчення водія. Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд, визначаючи розмір компенсації, не врахував амортизаційний знос автомобіля не заслуговують на увагу, оскільки клопотання про призначення експертизи для визначення дійсної вартості автомобіля на час розгляду справи ОСОБА_2 не заявлялось. Не можна прийняти до уваги і посилання на те, що частину кредитних коштів сплатили батьки ОСОБА_2, оскільки ці доводи не підтверджені належними і допустимими доказами.

Спірна квартира придбана сторонами за рахунок кредитних коштів, які до цього часу не виплачені, право власності на квартиру зареєстровано за відповідачем, на його ж ім*я був укладений кредитний договір. Згідно із ч. 4 ст. 65 СК при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. За таких обставин висновок суду про виділення спірної квартири у власність відповідача та стягнення з нього компенсації на користь позивачки, є правильним. Згідно із п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя": вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 не заперечує протии стягнення на її користь компенсації, тому рішення суду у цій частині є правильним.

При розгляді справи судом правильно застосовані норми матеріального права, зокрема ст..65 СК України, згідно до якої договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого із подружжя, якщо майно, отримане за договором, використане в інтересах сім'ї: ст.. 70 СК України, згідно із якою у разі поділу майна, що є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними,

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом безпідставно припинено дію договору поруки, укладеного 20 грудня 2007 року, між КБ «Надра»та ОСОБА_3 спростовується рішенням суду, а посилання на те, що апелянт не проживає у спірній квартирі і не збирається у ній жити, та на те, що ініціатором розірвання шлюбу була ОСОБА_3 не мають правового значення для вирішення спору. Доводи відповідача про те, що спірну квартиру слід повернути банку також не мають правового значення для вирішення спору про поділ майна подружжя.

Рішення суду у частині розділу предметів домашнього вжитку відповідачем не оскаржується. Інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не спростовують правильність висновків суду 1 інстанції, який у досить повному обсязі зясував права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірив дав їм належну оцінку, порушень норм матеріального чи процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, підстав для виходу за межі апеляційної скарги не вбачається, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: