Справа № Провадження №22-ц-1259/12 22-ц/1090/1398/12 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Категорія26Доповідач у 2 інстанціїОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 березня 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Поліщука М.А.,

суддів: Малорода О.І., Березовенко Р.В.,

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2011 року ОСОБА_4 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3, в якому просила стягнути з відповідача грошові кошти з врахуванням індексу інфляції у розмірі 1 046 560,77 грн.

В ході розгляду справи позовні вимоги зменшила до 717 435грн., що є еквівалентом 90 000 доларів США.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 04.06.2008 року вона сплатила ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 90 000 доларів США в якості оплати за те, що останній взяв на себе обовязок сприяти у виготовленні проекту відведення земельної ділянки по вул. Карла Маркса в с.м.т. Глеваха Васильківського району Київської області, проте відповідач взяті на себе зобовязання не виконав, одержані ним кошти в добровільному порядку не повернув.

Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2011 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 717 435,00гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд виходив із того, що між сторонами було укладено договір позики і оскільки відповідач взяте на себе зобовязання перед позивачем не виконує, то кошти підлягають стягненню в судовому порядку.

Проте погодитись із вказаними висновками не можна, так як вони не відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Правовими підставами позовних вимог позивачем визначено положення ст.ст.610,625 ЦК України, які регулюють порушення зобовязання та відповідальність за порушення грошового зобовязання.

Судом першої інстанції встановлено обставини, які не оспорюються.

Рішенням Глевахівської селищної ради від 24 квітня 2008 року надано дозвіл ОСОБА_4 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,15 га в с.м.т.Глеваха, вул..Карла Маркса.

Згідно розписки від 4.06.2008 року ОСОБА_3 взяв у ОСОБА_4 90(девяносто) тисяч доларів США в якості повної оплати за земельну ділянку по вул.. Карла Маркса в с.м.т.Глеваха. (а.с.19).

5.06.2008 року ОСОБА_4 уклала із ТОВ «ГЕО ЗЕМ ПЛАН»договір на розробку технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку.

Колегія суддів вважає, що висновок суду про те, що між сторонами було укладено договір позики не відповідає обставинам справи.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Зміст розписки від 4.06.2008 року не свідчить про зобовязання ОСОБА_3 повернути передану йому суму грошових коштів ОСОБА_4

Розписка підтверджує, що відповідач взяв у позивача грошові кошти в сумі 90(девяносто) тисяч доларів США «в якості повної оплати за земельну ділянку по вул..Карла Маркса с.м.т.Глеваха (кад.план №13085)».

Та обставина, що у розписці зазначено, що ОСОБА_5 бере на себе зобовязання сприяти у виготовленні проекту відведення земельної ділянки та виготовленні державного акту за 50% від вартості даних документів також не підтверджує укладення договору позики.

Посилання позивача на те, що відповідач не виконав взятого на себе зобовязання сприяти виготовленню проекту відведення земельної ділянки, а тому відповідно до ст.ст.610,625 ЦК України повинен повернути передані йому кошти, є необґрунтованими, так як позивачем не доведено, що відповідач не виконав саме грошове зобовязання, за невиконання якого настає відповідальність, передбачена ст.625 ЦК України.

Крім цього встановлено, що розробкою технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку позивача згідно договору від 5.06.2008 року займалось ТОВ «ГЕО ЗЕМ ПЛАН», до якого позовні вимоги не предявлено. (а.с.6).

Так як у розписці від 4.06.2008 року не встановлено строк виконання зобовязання, то відповідно до вимог ч.2 ст.530 ЦК України вимога про виконання відповідачем взятого на себе зобовязання підлягає виконанню у семиденний термін з моменту предявлення такої вимоги. Встановлено, що позивачка такої вимоги до відповідача про виконання ним зобовязань, зазначених у розписці, не предявляла.

За вказаних обставин, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, відповідно до ст.309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову відмовити за недоведеністю і необґрунтованістю позовних вимог.

Керуючись ст.ст.309,316 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2011 року скасувати і ухвалити нове рішення:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: