АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/802/2012
Головуючий по 1-й інстанції Волювач О.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2012 року м.Полтава

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.,

суддів Петренка В.М., Акопян В.І.,

при секретарі Лутицькій Л.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 і АКБ Східно-Європейський банкна рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 січня 2012 року у справі за позовом АКБ Східно-Європейський банк до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та зустрічним позовом ОСОБА_2 до АКБ Східно-Європейський банкпро визнання недійсним договору іпотеки.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2010 року АКБ Східно-Європейський банкзвернувся до суду із вказаним позовом, просив з урахуванням уточнень і змін ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів на його користь 309 286 грн. 42 коп. заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмети іпотеки, мотивуючи заявлені вимоги неналежним виконанням боржником та іпотекодавцем зобов?язань за кредитним договором.

У січні 2011 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до АКБ Східно-Європейський банк, просила ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір іпотеки квартири АДРЕСА_1, мотивуючи заявлені вимоги тим, що оспорюваний правочин укладений з порушенням вимог закону, зокрема без згоди опікунської ради.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 січня 2012 року позов АКБ Східно-Європейський банкзадоволений частково: стягнуто з ОСОБА_4 і ОСОБА_3 на користь Банку 274 971 грн. 72 коп. заборгованості за кредитним договором через звернення стягнення на іпотечне нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 і приміщення магазину Маякпо вул. Комсомольській,48 у с.Засулля Лубенського району шляхом проведення прилюдних торгів. Ухвалено встановити початкову ціну продажу об?єктів нерухомості згідно експертного висновку суб?єкта оціночної діяльності, який буде виготовлений під час виконавчого провадження. У задоволенні інших позовних вимог, у тому числі і зустрічного позову, відмовлено, вирішене питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов Банку задовольнити частково, а зустрічний позов повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що рішення суду про задоволення вимоги Банку про звернення стягнення на квартиру та відмова у задоволенні зустрічного позову суперечить вимогам закону щодо охорони прав дітей та об?єктивним обставинам, які свідчать про те, що Банк ухилявся від задоволення своїх вимог за рахунок продажу приміщення магазину.

В апеляційній скарзі АКБ Східно-Європейський банк, посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції у частині відмови стягнути штрафні санкції скасувати, ухвалити нове рішення, яким вказані позовні вимоги задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовані неправильним застосуванням судом положень закону і кредитного договору, якими врегульовані відносини щодо позовної давності.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційних скарг та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу Банку слід задовольнити частково, у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовити з наступних підстав:

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307, п.1 ч.4 ст.309 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі скасувати рішення суду та ухвалити нове по суті позовних вимог у разі неправильного застосування судом норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 липня 2007 року між ОСОБА_2 і АКБ Східно-Європейський банкукладений договір №27/2007 про відкриття відкличної відновлювальної кредитної лінії на споживчі цілі, відповідно до умов якого ОСОБА_2 виданий кредит у сумі 175 000 грн. строком до 26 липня 2012 року зі сплатою 21% річних. Додатковим договором від 26 липня 2008 року відсоткова ставка встановлена у розмірі 22%.

У забезпечення виконання зобов?язань за кредитним договором 26 липня 2007 року між Банком і ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладений договір іпотеки, згідно умов якого останні передали в іпотеку належне їм на праві спільної часткової власності (по1/2 частині кожному) нерухоме майно приміщення магазину Маякпо вул. Комсомольській,48 у с.Засулля Лубенського району.

У той же день між Банком і ОСОБА_2 укладений договір іпотеки, згідно умов якого остання передала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1. За станом на час укладення цього договору у квартирі ніхто не був зареєстрований, не проживав і крім ОСОБА_2 права користування чи власності на неї не мав.

22 січня 2009 року ОСОБА_2 без повідомлення та згоди Банку оселилася у належній їй квартирі, зареєструвала своє місце проживання у ній та своїх двох неповнолітніх дітей сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, і сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_2 свої зобов?язання щодо погашення кредиту не виконувала належним чином, у зв?язку з чим 03 лютого 2010 року Банк вручив їй повідомлення про необхідність погашення боргу, у якому, зокрема, зазначалося про намір Банку звернутися до суду з вимогою про звернення стягнення на іпотечне майно у разі невиконання вимоги щодо погашення заборгованості. ОСОБА_2 зазначену вимогу Банку не виконала.

За станом на 18 листопада 2011 року загальна заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором, яка нарахована Банком, склала 309 286 грн. 22 коп., з яких 170 294 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 17 956 грн. 17 коп. пеня за прострочення кредиту, 104 677 грн. 72 коп. прострочена заборгованість по відсоткам, 13 079 грн. 38 коп. пеня за прострочені відсотки, 1 029 грн. 33 коп. штраф за несвоєчасну сплату кредиту, 1 374 грн. 82 коп. штраф за прострочку сплати відсотків, 875 грн. штраф за неповідомлення про зміну місця проживання.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Банку про стягнення штрафних санкцій, суд першої інстанції послався на їх недостатню обгрунтованість та пропуск строку позовної давності.

З таким висновком суду колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.

Пунктом першим частини другої ст.258 ЦК України для позовних вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена позовна давність в один рік. Проте, відповідно до принципів ст.6 ЦК України статтею 259 ЦК України сторонам договору надано право за взаємною домовленістю збільшити строк позовної давності, встановлений законом. З матеріалів справи вбачається, що пунктом 7.8. кредитного договору № 27/2007 від 26 липня 2007 року строк позовної давності встановлений п?ять років (т.1 а.с.12). Окрім того, в обгрунтування розміру неустойки Банк послався на відповідні положення кредитного договору (п.4.1., п.4.2., п.4.4.) та надав суду розрахунки, правильність яких не спростована належними і допустимими доказами, і копії платіжних документів (т.1 а.с.27,34,49-56,65-84; т.2 а.с.127). За таких обставин, вимоги Банку про стягнення неустойки є обгрунтованими та заявлені у межах строку позовної давності.

Визначаючи розмір неустойки, яка підлягає стягненню із ОСОБА_2 на користь Банку, колегія суддів виходить з положень ст.61 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ч.1 ст.546, ст.549 ЦК України виконання зобов?язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня, штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов?язання. Сплата неустойки згідно п.3 ч.1 ст.611 ЦК України є правовим наслідком порушення зобов?язання. Пунктами 4.1. і 4.2. кредитного договору встановлено, що за порушення строку повернення кредиту і сплати процентів позичальник одночасно сплачує і пеню і штраф (т.1 а.с.11). Тобто за одне і те саме порушення зобов?язання кредитним договором передбачена подвійна відповідальність одного виду, що суперечить закону. Отже, у задоволенні вимог Банку про стягнення нарахованих сум штрафів за прострочку сплати кредиту і прострочку сплати процентів (1 029 грн. 33 коп. + 1 374 грн. 82 коп. = 2 404 грн. 15 коп.) слід відмовити.

Таким чином, заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором становить 274 971 грн. 72 коп. основного боргу (тіло кредиту 170 294 грн. + проценти 104 677 грн. 72 коп.) і 31 910 грн. 17 коп. штрафних санкцій (пеня за прострочку кредиту 17 956 грн. коп. + пеня за прострочку процентів 13 079 грн. 38 коп. + штраф 875 грн.), а всього 306 881 грн. 89 коп.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.39 ЗУ Про іпотеку, ч. 4 ст. 215 ЦПК України у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду обов?язково має бути вказана початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. При вирішенні питання про ціну предмета іпотеки слід виходити з того, що вона встановлюється в самому договорі. Якщо при розгляді справи сторони з такою оцінкою погоджуються, то у суду немає підстав її не приймати до уваги, оскільки вона є умовою договору. Якщо між сторонами виникає спір щодо такої оцінки, то в залежності від того, яка сторона її оспорює, вона зобовязана за змістом ч. 3 ст.10 ЦПК України довести інший його розмір, зокрема шляхом проведення відповідної судової експертизи.

У порушення вимог закону суд першої інстанції, задовольняючи вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки, не зазначив у рішенні ціну обох предметів іпотеки приміщення магазину та квартири, а обмежився указівкою про те, що початкова ціна продажу буде визначена експертом у процесі виконання рішення суду. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що договорами іпотеки сторонами визначена ринкова вартість предметів іпотеки: квартири у сумі 79 880 грн. (т.1 а.с.19), приміщення магазину у сумі 273 725 грн. (т.1 а.с.22). Під час розгляду справи судом сторони у порядку ст.60 ЦПК України не навели обгрунтованих доводів щодо іншої вартості предметів іпотеки. За таких обставин при врішенні питання про звернення стягення на предмет іпотеки слід виходити з його вартості, визначеної сторонами у договорі.

Згідно ст.39 ЗУ Про іпотекусуд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. При цьому суд має виходити із співмірності заборгованості з вартістю іпотечного майна, а також враховувати баланс інтересів обох сторін угоди.

Вирішуючи позовні вимоги Банку про звернення стягнення на іпотечне майно, колегія суддів виходить з того, що сума вартості всього іпотечного майна (353 605 грн.) значно перевищує загальну суму кредитної заборгованості (306 881 грн. 89 коп.). Квартира АДРЕСА_1 є єдиним житлом ОСОБА_2, яка має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працює, перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною, отже позбавлення дітей житла може мати радикальні негативні наслідки для їх подальшого життя і виховання. Вартість приміщення магазину Маякпокриває 89,2% загальної заборгованості за кредитом. При цьому перебування квартири у іпотеці не змінює обсяг прав Банку і дозволить у разі недостатності коштів від продажу приміщення магазину задовольнити свої вимоги за рахунок продажу квартири. Наведене дає підстави для ухвалення рішення про відмову у задоволенні вимоги про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_2, то колегія суддів визнає їх безпідставними, оскільки належними і допустимими доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку, доведено, що на час укладення договору іпотеки квартири АДРЕСА_1 її єдиним власником і користувачем була ОСОБА_2, її неповнолітні діти не мали ні права власності, ні права користування цією квартирою.

Враховуюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції у частині врішення позовних вимог Банку про звернення стягнення на іпотечне майно слід скасувати та ухвалити нове.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, ст.316, ст.319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу АКБ Східно-Європейський банкзадовольнити частково, апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 січня 2012 року у частині задоволення вимог АКБ Східно-Європейський банкскасувати, ухваливши нове рішення.

Позов АКБ Східно-Європейський банкзадовольнити частково. Стягнути із ОСОБА_2 на користь АКБ Східно-Європейський банк306 881 грн. 89 коп. заборгованості за кредитним договором № 27/2007 від 26 липня 2007 року, яка включає заборгованість за кредитом у сумі 170 294 грн., заборгованість зі сплати процентів у сумі 104 677 грн. 72 коп., пеня за прострочку сплати кредиту у сумі 17 956 грн., пеня за прострочку сплати процентів у сумі 13 079 грн. 38 коп., штраф за неповідомлення про зміну місця проживання у сумі 875 грн. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки (договір №27-1/2007 від 26 липня 2007 року) приміщення магазину Маякпо вул.Комсомольській,48 в с.Засулля Лубенського району Полтавської області, що належить на праві спільної часткової власності (по ? кожному) ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу ВЕО №975798 від 26 липня 2007 року, шляхом проведення прилюдних торгів. Встановити початкову ціну продажу предмету іпотеки у сумі 273 725 грн. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

В іншій частині рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 січня 2012 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.А. Лобов

Судді В.І. Акопян

ОСОБА_7