Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.12.2012 року м. Кривий Ріг

Жовтневийрайонний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровськоїобласті в складі:

головуючого - суддіВласенко М.Д.,

при секретарі Курделяс А.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача -ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_4»про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2012 року позивач звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_4»(надалі-ПАТ «Євраз ОСОБА_4») просив стягнути з відповідача на свою користь спричинену моральну шкоду в сумі 60000 гривень 00 копійок.

На підтвердження заявлених вимог позивач вказав, що з 10.06.1982 р. по 05.08.1982 р. працював на Криворізькому Центральному гірничо-збагачувальному комбінаті у якості електрослюсаря 3-го розр. кар'єру 1-2; з 27.10.1983 р. по 13,01.1986 р. працював на Криворізькому Північному гірничо-збагачувальному комбінаті у якості електрослюсаря по ремонту розподільних пристроїв фабрик та кар'єрів по 5-го розр., електрика дільниці підстанцій Першотравневого РУ, електрика дільниці ГПП-5; з 03.02.1987 р. по 31.12.1987 р. працював у Рудоуправлінні ім. Фрунзе виробничого об'єднання «Кривбасруда»(правонаступником якого є відповідач) у якості підземного електрослюсаря по ремонту обладнання по 5-му розр.; з 01.01.1988 р. по 31.03.1988. р. працював у рудоуправлінні ім. XX партз'їзду (правонаступником якого с відповідач) у якості підземного електрослюсаря по ремонту обладнання по 5-му розр.; У ВАТ «Суха Балка»(правонаступником якого с відповідач): - з 01.04.1988 р. по 11.10.2001 р. працював на посаді підземного начальника дільниці № 34; з 12.10.2001 р. по 23.05.2004 р. працював на посаді підземного гірничого майстра дільниці № 32; з 24.05.2004 р. по 03.11.2008 р. працював на посаді підземного начальника дільниці № 32; з 04.11.2008 р. по 05.07.2011 р. працював на посаді головного механіка шахти ім. Фрунзе, дільниці № 40. Висновком МСЕК від 11.05.2011 р. йому встановлена стійка втрата професійної працездатності - первинно у розмірі 25 % з повторним оглядом 01.06.2012 р., в тому числі: 20% у зв'язку з таким захворюванням, як хронічне обструктивне захворювання легень першої - другої ст. (Пиловий бронхіт першого-другого ст., емфізема легень першої -другої ст.). ЛН першого-другого ст.;5 % у зв'язку з таким захворюванням, як нейросенсорна приглухуватість першого ст.(з легким зниженням слуху).За повторним висновком МСЕК від 08.05.2012 р. підтверджена втрата професійної працездатності у розмірі 25 % на термін - безстроково, про що свідчать: акт розслідування хронічного професійного захворювання від 26.04.2011 р. № 38 та виписки із актів огляду МСЕК. Актом розслідування хронічного профзахворювання від 26.04.2011 р. № 38 встановлені причини його профзахворювання, а саме робота протягом 24-х років 2-х місяців в умовах запиленості повітря робочої зони і шуму, рівні яких перевищували нормативи. Цим же актом встановлено винних осіб (п. 19), якими визнана адміністрація шахти їм. Фрунзе ВАТ «Суха Балка»та ПАТ «Євраз ОСОБА_4», які порушили ст. 13 Закону «Про охорону праці»та ст. 153 КЗпП України. Внаслідок захворювань йому спричинена моральна шкода, яку він оцінює в сумі 60 000 грн. і просить стягнути з відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги в повному обсязі, наполягав на задоволенні позову.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в задоволенні в повному обсязі, вважали факт спричинення шкоди саме ПАТ «Євраз ОСОБА_4»не доведеним, зазначили, що не повинні відповідати за моральну шкоду, заподіяну позивачу, оскільки актом розслідування хронічного професійного захворювання встановлено також провину самого позивача, крім того позивач отримує страхові виплати і спірні правовідносини повинні регулюватись спеціальним Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», застосування загальним норм ЦК України до спірних правовідносини неможливе.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_4 встановлено, та не заперечувалось сторонами, що загальний трудовий стаж позивача склав 33 роки 2 місяці, з них 24 роки 2 місяці в у умовах впливу шкідливих факторах; з 03.02.1987 року по 31.03.1988 року підземним електрослюсарем по ремонту обладнання, з 01.04.1988 року по 12.10.2001 року, з 24.05.2004 року по 04.11.2008 року підземним начальником дільниці, з 12.10.2001 року по 24.05.2004 року підземним гірничим майстром шати ім.. Фрунзе ВАТ «Суха Балка», правонаступником якого є ПАТ «Євраз ОСОБА_4»з 04.11.2008 р. по 05.07.2011 р., 05.07.11 року звільнений за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію за віком (а.с.6-10).

ОСОБА_5 розслідування хронічного професійного захворювання від 26.04.2011 року (а.с.13-14) причиною професійних захворювань позивача є робота протягом 24 років 2 місяців в запиленості повітря робочої зони і шуму, рівні яких перевищували нормативи: запиленість повітря робочої зони: пил з вмістом вільного діоксину кремнію кристалічного від 10 до 70 %: 4,2-10,7 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3 протягом 35-89,1 % зміни; шум: еквівалентний рівень 86-112 дБА при нормі 80 дБА. Встановлено порушення керівництвом ВАТ «Суха Балка», АТЦ ВАТ «Суха Балка»вимог ст..153 КЗпП України та ст..13 Закону України «Про охорону праці».

Відповідно довідки МСЕК від 08.05.2012 р. при повторному переогляді позивачу встановлено 25 % втрати професійної працездатності, а саме: 20% - хронічне обструктивне захворювання легень (ХОЗЛ) та 5 % у зв'язку з туговухістю безстроково, інвалідність не встановлена (а.с.5).

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Положення ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно правових актів, а також забезпечити одержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Посилання представника відповідача щодо відсутності підстав покладення на ПАТ «Євраз ОСОБА_4»обовязку з відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки наявність такої шкоди не доведено, а також посилання на обставини отримання позивачем страхових виплат суд не приймає до уваги, оскільки Рішенням Конституційного ОСОБА_4 України №20-рп/ 2008 від 08 жовтня 2008 року по справі №1-32/2008 встановлено, що Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»скасоване право застрахованих осіб, громадяни, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання , на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали на підставі приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»та визнано, що після скасування вказаних приписів громадяни, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання , мають право на відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 1167 ЦК України та 237-1 КЗпП України за рахунок власника або уповноваженого ним органу ( роботодавця).

Таким чином судом встановлено, що позивач отримав професійне захворювання під час виконання трудових обов'язків внаслідок неправомірних дій відповідача, який всупереч діючого законодавства, зокрема, ст. 153 КЗпП України, не створив нешкідливих і безпечних умови праці, протягом тривалого часу не вживав заходів для усунення і зменшення шкідливих виробничих факторів. У звязку з чим позивач частково втратив працездатність, і як наслідок втрати здоров'я, йому була спричинена моральна шкода, яка випливає з трудових правовідносин, і має відшкодовуватися роботодавцем.

Так, вимогами ч.1ст. 237-1 КЗпПУкраїни (що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

В п. 13 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_4 України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

В рішенні від 27.01.2004 р. № 1-рп/2004 р. Конституційний Суд України зазначив, що громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж Рішення, ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності заподіюють йому моральні й фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і переносить значно більшу моральну шкоду, чим працівник, що не втрачає професійної працездатності.

Посилання представника відповідача на обставини недоведеності наявності моральної шкоди, відсутність будь-яких доказів на підтвердження розміру заподіяної шкоди, суд також не приймає до уваги, оскільки відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з ушкодженням здоровя, при цьому судом встановлено, що позивач пропрацював останні 24 років 2 місяців на підприємстві відповідача в шкідливих умовах.

Суд вважає, що обставини, викладені в позовній заяві та факт заподіяння моральної шкоди позивачу знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, доводи позивача про те, що він переносить як фізичні так і моральні страждання викликані ушкодженням здоров'я в наслідок отримання хронічного професійного захворювання підтверджені матеріалами справи, не спростовані будь-якими доказами з боку відповідача.

Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд враховує роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_4 України від 31.03.1995р.( зі змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Суд враховує характер і тривалість страждань позивача, якому встановлено втрату працездатності безстроково, що спричинило погіршення здоровя, призвело до почуття ваги в грудній клітці, задишки при незначному фізичному навантаженні, головного болю при підвищенні артеріального тиску, шуму у вухах, затерпанням рук, приступів мокрого кашлю, у звьязку з чим позивач змушений постійно користуватись інгаляторами, а приглухуватість заважає нормально спілкуватись з оточуючими людьми.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням ступеня вини підприємства ПАТ «Євраз ОСОБА_4»,на якому позивач працював в умовах впливу шкідливих факторів протягом 24 років 2 місяців, відсотку втрати працездатності, та не можливості її відновлення, суд вважає необхідним призначити позивачу компенсацію моральної шкоди в розмірі 6000 грн. 00 копійок з ПАТ «Євраз ОСОБА_4»», що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди.

Відповідно до ст..88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 107 грн. 30 копійок.

На підставівикладеного, керуючисьст. 46 КонституціїУкраїни, ЗакономУкраїни «Про охоронупраці», ст.ст. 153, 237-1 ч.1 КЗпПУкраїни, ст. 10-11, 60, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_4»»на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 6 000 ( шістьтисяч)гривень, а також на користь держави судовий збір в розмірі 107 (сто сім) гривень 30 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційнаскарга до апеляційного суду Дніпропетровськоїобласті через районний суд на протязі десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не булиприсутні у судовому засіданніпід час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційнускаргупротягом десяти днів з дня отримання копіїцьогорішення.

Суддя: ОСОБА_6