Справа № 1313/2394/12 Головуючий у 1 інстанції: Павлів В.Р.
Номер провадження : 22-ц/1390/6581/12 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О.Ф.
Категорія:53
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2012 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Павлишина О.Ф.,

суддів Федоришина А.В., Штефаніци Ю.Г.,

при секретарі Дідусь О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ТзОВ «Науково-виробниче підприємство Розліт`на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 21 серпня 2012 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Науково-виробниче підприємство Розліт`про стягнення заборгованої заробітної плати,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено частково. Стягнуто з ТзОВ «Науково-виробниче підприємство Розліт» в користь ОСОБА_1 736 грн. 41 коп. невиплаченої зарплати, 3803 грн. 76 коп. за затримку розрахунку при звільненні. Допущено до негайного виконання рішення в частині стягнення заробітної плати. У задоволенні позовних вимог про відшкодування витрат на правову допомогу відмовлено. Стягнуто з ТзОВ «Науково-виробниче підприємство Розліт`в дохід держави 214 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення суду оскаржило ТзОВ «Науково-виробниче підприємство Розліт». Апелянт стверджує про порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи. Вважає, що суд безпідставно не взяв до уваги заперечення від 20.08.2012 року представника відповідача. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Сторони у справі в судове засідання не з`явилися, а тому розгляд справи слід проводити за відсутності осіб, які беруть участь в розгляді справи, та відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України без здійснення фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлені такі обставини.

ОСОБА_1 працював на посаді головного інженера ТзОВ «Науково-виробниче підприємство Розліт».

3.05.2012 року ОСОБА_1 звільнений з роботи на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін.

Згідно з розрахунком заборгованості по заробітній платі, представленої позивачем, заборгованість за затримку повного розрахунку складає 3803 грн. 76 коп. (а.с.4)

Відповідно до довідки ТзОВ «Науково-виробниче підприємство Розліт`від 16.08.2012 року №112 виплата заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1 проведена 17 червня 2012 року (компенсація за невикористані відпустки), 18.06.2012 року (1485,48 грн. зарплата за березень), 20 червня 2012 року (294,56 грн. - 20 % зарплати за квітень), 22 червня 2012 року (441,85 грн. 30% зарплати за квітень), 23 липня 2012 року (736,41 грн. - 50% зарплати за квітень). (а.с.22)

Згідно з відомостями на виплату грошей №15 від 20 червня 2012 року ОСОБА_1 нараховано 294,56 грн. (а.с.23-26); №16 від 22.06.2012 року 441,85 грн. (а.с.27-30), №27 від 23.07.2012 року 736,41 грн. (а.с.31-34)

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівником належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок в строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу.

Згідно з ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідачем позивачу не виплачено заробітну плату в розмірі 736,41грн., а відтак відповідно до ст.117 КЗпП України підставною є вимога про стягнення 3 803,76 грн. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні.

Посилання апелянта на те, що звільнення з роботи позивача відбулося 3 травня 2012 року, і останній в цей день не працював, а тому, оскільки позивач вимог про проведення повного розрахунку не пред`являв, колегія суддів вважає безпідставним у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.116 КЗпП України якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не подано доказів на підтвердження того, що відповідач 3 травня 2012 року не працював. Довідка про те, що ОСОБА_1 цього дня не виконував свої обов`язків згідно з посадовою інструкцією не підтверджує факт відсутності позивача на роботі.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, та не заперечується відповідачем, що заборгованість по заробітній платі за квітень 2012 року у розмірі 736,41 грн. зарахована на банківський рахунок позивача лише 23 липня 2012 року.

А відтак, оскільки відповідач проводив виплату заробітної плати шляхом перерахунку на банківський рахунок позивача по справі, і добровільно здійснив виплату заборгованості по зарплаті лише 23 липня 2012 року цим же шляхом перерахунку 736,41 грн. на банківський рахунок позивача, судом першої інстанції правильно взято до уваги порушення відповідачем обовязку проведення розрахунку при звільненні.

Твердження про те, що судом неправомірно стягнуто середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні, колегія суддів вважає голослівним узв`язку з наступним.

Відповідно до ч.2 ст.117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

А тому, оскільки позов про стягнення заборгованості по заплаті задоволено в повному обсязі, суд першої інстанції правомірно стягнув на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального закону, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду .

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.313-315 ЦПК України , колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ТзОВ «Науково-виробниче підприємство Розліт» відхилити.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 21 серпня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Львівської області Павлишин О.Ф.