Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 2-3009/12
РІШЕННЯ

Іменем України

30.08.2012 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в

складі:

головуючого судді: Дубас Т.В.

за участю секретаря: Дідур М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Забірської сільської ради Кисво-Святошинського району Київської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини;-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2012 року ОСОБА_1 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Забірської сільської ради Києво- Святошинського району Київської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12 листопада 2004 року померла мати Позивача ОСОБА_2, яка до своєї смерті була зареєстрована в С: Забір'я Києво-Святошинського району Київської області.

Позивач є дочкою померлої, тому являється спадкоємицею першої черги за законом, як передбачає ст. 1261 ЦК України. Крім неї інших спадкоємців не має. Померла на випадок своєї смерті заповіт не залишала.

Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 2,45 га , яка розташована на території Забірської: сільської ради Києво- Святошинського району Київської області та була надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На дану земельну ділянку на ім'я ОСОБА_2 було видано Державний акт на право приватної власності на землю, серії Р 1 № 203256 від 23.12.2002 року.

Про існування Державного акта на право приватної власності на землю, серії Р 1 № 203256 від 23.12.2002 року Позивачу нічого не було відомо. Лише коли вона переглядала материні документи, то випадково знайшла зазначений Державний акт на право приватної власності на землю. Тому ОСОБА_1 звернулась до Києво-Святошинської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини.

Державний нотаріус даної нотаріальної контори розглянула відповідні документи та відмовила Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку, про що видала відповідну постанову № 1320/02-31 від 19.06.2012 року. Свою відмову вона мотивувала тим, що ОСОБА_1 в установлений законом строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, не подала заяву про прийняття спадщини, тому вважається такою, що її не прийняла.

Позивачем пропущено строк для прийняття спадщини з поважних причин. До своєї смерті, як зазначає Позивач, її мати ОСОБА_2 була тяжко хворою жінкою, у неї було ракове захворювання. Позивач забрала спадкодавця в м. Київ та лікувала в онкологічних лікарнях та доглядала за нею. Після смерті матері Позивач була виснажена фізично та морально, тривалий час перебувала у депресивному стані. Позивач зазначає,

що вона працювала, стала часто хворіти, про спадщину навіть не думала. Крім того, Позивачу нічого не було відомо про наявність у її матері земельної ділянки площею 2,45 га, яка розташована на території Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, що була надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

чж- Ь ......

Позивач просила суд визначити ОСОБА_1 додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, після смерті ОСОБА_2, яка померла 12 листопада 2004 року.

В судовому засіданні Позивач просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник Відповідача не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, ^дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до П.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 "Про судову практику у справах у спадкування" від 30.05.2008 року особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.З ст.1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому ст.1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Як встановлено в судовому засіданні, 12 листопада 2004 року померла мати Позивача ОСОБА_2, яка до своєї смерті була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1;

Позивач є дочкою померлої, крім неї інших спадкоємців не має. Померла на випадок своєї смерті заповіт не залишала. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 2,45 та , яка розташована на території Забірської сільської ради Києво- Святошинського району Київської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На дану земельну ділянку на ім'я ОСОБА_2 було видано Державний акт на право приватної власності на землю, серії Р 1 № 203256 від 23.12.2002 року.

Про існування Державного акта на право приватної власності на землю, серії Р 1 № 203256 від 23.12.2002 року Позивачу нічого не було відомо. Лише коли вона переглядала материні документи то випадково знайшла зазначений Державний акт на право приватної власності на землю. Тому ОСОБА_1 звернулась до Києво-Святошинської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини.

Державний нотаріус даної нотаріальної контори розглянула відповідні документи та відмовила Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку, про що видала відповідну постанову № 1320/02-31 від 19.06.2012 року. Свою відмову вона мотивувала тим, що ОСОБА_1 в установлений законом строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, не подала заяву про прийняття спадщини, тому вважається такою, що її не прийняла.

Позивачем пропущено строк для прийняття спадщини з поважних причин. До своєї смерті, як зазначає Позивач, її мати ОСОБА_2 була тяжко хворою жінкою, у неї було ракове захворювання.

Після смерті матері Позивач була виснажена фізично та морально, тривалий час перебувала у депресивному стані.

Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви для прийняття спадщини.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1, яка відповідно до ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем за законом, враховуючи її психологічний стан, в якому вона знаходилась після смерті матері, з причин, які судом можуть бути визнані поважними, своєчасно не подала до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини, суд вважає за необхідне задовольнити позов.

Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст. 15, 16, 1258, 1261, 1268, 1269. 1270, 1272 Цивільного кодексу України, та, керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 209,212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, після померлої 12 листопада 2004 року ОСОБА_2, тривалістю три місяці з дня набрання цим рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Дубас Т.В.