АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/3255/2012
Номер провадження 22-ц/1690/3255/2012Головуючий у 1-й інстанції Шаповал Т.В.
Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2012 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Абрамова П.С.

Суддів: Винниченко Ю.М., Карпушина Г.Л.

При секретарі : Колеснік Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 18 липня 2012 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності та зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання гаража спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на гараж ,-

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2011 року позивач звернувся в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 20 грудня 2000 року вони з відповідачкою перебували в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу ними було придбано спільно майно, яке просить поділити, оскільки у них з відповідачкою виникають суперечки з приводу поділу майна, що є їх спільною власністю.

Зокрема, прохав визнати будинок в с. Браїлки Решетилівського району по вул.. Центральній 8, будинок по пров. Будівельному 1 в м. Полтаві автомобільPeugeot Parther 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіль Daewoo Espero, 1996 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 спільним майном подружжям та розділити його виділивши йому в користування та визнати за ним право власності на ? частину будинку в с. Браїлки , автомобіль Peugeot Parther 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1

Визнати за відповідачем ОСОБА_2 право власності на ? частину будинку в с. Браїлки , будинок по пров. Будівельному 1 в м. Полтаві, автомобіль Daewoo Espero. Прохав також стягнути з відповідача на його користь 68797 грн. 79 коп. грошових коштів сплачених за кредитним договором на придбання будинку по пров. будівельному 1 в м. Полтаві.

( а.. 26)

В лютому 2012 року відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання гаража спільною сумісною власністю подружжя та визнати за нею право власності на 2/3 частини гаражу № 5, розташованого по вул. Комарницького, 11 у м. Полтаві.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 18 липня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності задоволено частково.

Визнано житловий будинок в с. Браїлки по вул.. Центральна, 8 Решетилівського району Полтавської області, житловий будинок по пров. Будівельному, 1 в м. Полтаві, автомобіль Peugeot Parther 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіль Daewoo Espero, 1996 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 спільним майном подружжя.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину житлового будинку в с. Браїлки по вул.. Центральна, 8 Решетилівського району Полтавської області.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину житлового будинку по пров. Будівельному, 1 в м. Полтаві.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину автомобіля Peugeot Parther 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину автомобіля Daewoo Espero, 1996 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину житлового будинку в с. Браїлки по вул.. Центральна, 8 Решетилівського району Полтавської області.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину житлового будинку по ров. Будівельному, 1 в м. Полтаві.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину автомобіля Peugeot Parther 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину автомобіля Daewoo Espero, 1996 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання гаража № 5 по вул.. Комарницького , 11 у м. Полтаві спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на гараж відмовлено.

З даним рішенням суду не погодилися сторони та подали апеляційні скарги. ОСОБА_2 просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення, в якому його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_3 просить скасувати рішення в частині задоволення первісного позову та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 в частині визнання права власності на: автомобіль Daewoo Espero, 1996 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, автомобіль Peugeot Parther 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1; жилий будинок по пров. Будівельному, 1 в. Полтава. Визнати право власності на дачний будинок по вул.. Центральна, 8 в с. Браїлки, Решетилівський район, Полтавська область за ОСОБА_2. Визнати право власності на: автомобіль Daewoo Espero, 1996 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, автомобіль Peugeot Parther 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1; жилий будинок по пров. Будівельному, 1 в. Полтава за ОСОБА_3. Зустрічний позов задовольнити в повному обсязі. Визнати гараж за адресою: вул.. Комарницького, 11 у м. Полтаві спільною сумісною власністю подружжя. Визнати право власності на ? частину вказаного гаража за ОСОБА_2 та ? частину за ОСОБА_3.

Вважають, що рішення суду винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилаються на те, що судом неповно зясовані обставини справи, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, місцевий суд при ухваленні рішення вийшов за межі позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги , колегія суддів приходить до висновку про їх часткове задоволення.

Згідно з ч. З ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, (ст. 70 СК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 СК України майно, то є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 2 ст. 71 СК України).

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку допускається лише за його згодою. Крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України . Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК України).

Крім того, у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснено,що, вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, не подільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України ) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим судом, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 грудня 2000 року по 22 грудня 2011 року. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 22.12.2011 року визначено місце проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 разом з матір»ю ОСОБА_2, стягнуто на її користь аліменти на утримання доньки, з ОСОБА_2

За час перебування в шлюбі подружжям ОСОБА_2 було придбано наступне майно: житловий будинок в с. Браїлки по вул. Центральна, 8 Решетилівського району Полтавської області, житловий будинок по пров. Будівельному, 1 в м. Полтаві, автомобіль Peugeot Parther 2006 року випуску, д.н.з. ВІ 2342 та автомобіль Daewoo Espero, 1996 року випуску, д.н.з. ВІ 4016 А.

Встановивши обставини справи, місцевий суд, вірно застосувавши положення ст.70 СК України, роз»яснення Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вірно прийшов до висновку, що до складу, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та яке підлягає поділу між сторонами по справі належить все перелічене вище майно.

Доводи апеляційної скарги відповідачки ОСОБА_2 що автомобілі придбані за її особисті кошти, які вона отримала від продажу квартири АДРЕСА_1 висновків місцевого суду не спростували.

Зазначені обставини позивачка належним чином не довела.

Колегія суддів вважає, що місцевим судом вірно застосовані норми права та враховуючи відсутність згоди подружжя щодо поділу майна, враховуючи думки сторін, визнав за ОСОБА_2 право власності на ? частину житлового будинку в с. Браїлки по вул.. Центральна, 8 Решетилівського району Полтавської області, на ? частину житлового будинку по пров. Будівельному, 1 в м. Полтаві, на ? частину автомобіля Peugeot Parther 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, на ? частину автомобіля Daewoo Espero, 1996 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2; визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину житлового будинку в с. Браїлки по вул.. Центральна, 8 Решетилівського району Полтавської області, на ? частину житлового будинку по ров. Будівельному, 1 в м. Полтаві, на ? частину автомобіля Peugeot Parther 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, на ? частину автомобіля Daewoo Espero, 1996 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про визнання гаража № 5 по вул. Комарницького, 11 у м. Полтаві спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на гараж, місцевий суду виходив з того, що зазначене майно не прийнято до експлуатації, що є визначальним елементом для визнання права власності об»єктів нерухомого майна, зазначений гараж не пройшов обов»язкової державної реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Оскільки сторонами не надано підтвердження реєстрації права власності на гараж, місцевий суд правомірно відмовив ОСОБА_2 в її зустрічних позовних вимогах щодо визнання гаража спільною сумісною власністю та визнання права власності на цей гараж.

Доводи апелянтів в тій частині, що при вирішенні справи місцевий суд вийшов за межі позовних вимог, не заслуговують на увагу. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовною заявою про поділ майна подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, місцевим судом вірно застосовані вище перелічені норми права та вирішено спір по справі.

Посилання апелянта на те, що місцевий суд всупереч вимогам ст. 61 СК України, не задовольнив його вимоги щодо стягнення з відповідачки на його користь ? частини коштів, сплачених за кредитним договором на придбання будинку по пров. Будівельному, 1 в м. Полтаві в сумі 68 797,79 грн., не заслуговують на увагу. Як вбачається з матеріалів справи, сторони в період шлюбу за кредитні кошти придбали житловий будинок по пров. Будівельному, 1 в м. Полтаві. Таким чином, місцевий суд прийшов до правильного висновку, що об»єктом права спільної сумісної власності подружжя став саме будинок, який і підлягає поділу між подружжям, а не сплачені під час шлюбу кошти за вказаний будинок на виконання умов кредитного договору.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що при вирішенні спору по суті місцевим судом були вірно враховані та застосовані норми матеріального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну правову оцінку.

Рішення місцевого суду за своїм змістом відповідає вимогам ст. 215 ЦПК України.

Таким чином доводи апелянтів висновків місцевого суду не спростували. Колегією суддів підстави для зміни чи скасування судового рішення не встановлені.

Керуючись ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 18 липня 2012 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти діб до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді : (підписи)

З оригіналом згідно