Справа № 1513/1001/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2012 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О.А., при секретарі Д'яченко М.В.

розглянувши цивільну справу за позовом

ОСОБА_1, ОСОБА_2

до

Кілійської міської ради

про визнання права власності на спадщину

В С Т А Н О В И В:

Позивачі, ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом в якому вказали, що житловий будинок № 193 по вул. Кірова в м. Кілія Кілійського району Одеської області, належав позивачу, ОСОБА_1 у розмірі ј частини та її чоловіку, ОСОБА_3 у розмірі ѕ частин. 14 лютого 2010 року ОСОБА_3 помер. Після його смерті відрилась спадщина на належні йому ѕ частини вказаного житлового будинку та земельну ділянку площею 2,67 га, розташовану на території Кілійської міської ради. Позивачі, як спадкоємці першої черги за законом прийняли спадщину шляхом подачі відповідних заяв до нотаріальної контори. Крім того, ними досягнуто згоди щодо розподілу спадщини, згідно якого ОСОБА_1 отримує у спадок ѕ частини будинку та стає власником всього будинку, а ОСОБА_2 отримує у спадок після смерті батька належну йому земельну ділянку. Однак враховуючи, що за життя спадкодавцем не було оформлено правовстановлюючі документи, позивачі не мають можливості в нотаріальній конторі оформити спадщину, в звязку з чим просять суд визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розміщений по вул. Кірова, 193, в м. Кілія Кілійського району Одеської області та визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 2,67 гектарів, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3. До позову позивачами було додано клопотання, в якому вони просили суд розглянути справу за їх відсутності.

Представник відповідача Кілійської міської ради в судове засідання не прибув, надав заяву в якій зазначив, що заперечень проти позову не має та просить розглянути справу за його відсутності.

На підставі письмових заяв сторін суд ухвалює рішення за відсутності сторін без фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним пристроєм, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до свідоцтва про одруження серії І-ЯР № 882995, виданого 10 жовтня 1957 року, актовий запис № 24, після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4, дружині присвоєне прізвище Діденко.

В свідоцтві про народження серії ІV-УР № 1165783, виданого 15 грудня 1962 року Кілійським міським бюро ЗАГС, актовий запис № 4398, батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, записано ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

На підставі рішення Кілійського районного суду Одеської області від 13.10.2009 р. у справі № 2-2899/2009 за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Олексійовтчем КП Кілійське РБТІ та РОН було проведено реєстрацію права власності за № 28844575 на житловий будинок по вул. Кірова, 193, в м. Кілія, Кілійського району, Одеської області - у розмірі ј та ѕ часток відповідно.

Відповідно до технічного паспорту, складеного КП Кілійське РБТІ та РОН, житловий будинок, розміщений по вул. Кірова, 193, в м. Кілія, Одеської області, складається з: житлового будинку літ. А; кухні літ. Б; комори літ. В; кухні літ. Г; гаражу літ. Д; навісу літ. Е; сараю літ. З; убиральні літ. И; надвірних споруд - № 1-9, І.

Як вказано в довідці, виданій 22.05.2012 р. КП Кілійське РБТІ та РОНза № 193, - первинна технічна інвентаризація житлового будинку, розташованого в м. Кілія, вул. Кірова, 193, КП Кілійське РБТІ та РОНбула проведена 20.02.2009 р. У листопаді 2009 р. за заявою ОСОБА_3 була проведена реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок згідно рішення Кілійського районного суду від 13.11.2009 р. На час реєстрації права власності обстеження житлового будинку на місці не проводилось. При поточній інвентаризації, яка проводилась за заявою ОСОБА_1 у серпні 2010 року встановлено: В квітні 2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 знесли старий житловий будинок - літ. А, кухні - літ. Б і В; і на тому ж місці самовільно, без належного дозволу збудували новий житловий будинок літ. А; нові кухню літ. Б, комору літ. В. Інші господарські будівлі та споруди залишились без змін.

Як вбачається з державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 031834, виданого на підставі рішення ХІV сесії ХХІІІ скликання Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області від 27 квітня 2000 року № 128, ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 2,67 гектарів, розташована на території Кілійської міської ради, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Як вказано в свідоцтві про смерть серії І-ЖД № 212976, виданому Відділом РАЦС Кілійського РУЮ Одеської області, актовий запис № 47, ОСОБА_5 помер 14 лютого 2010 року.

Як вказано у висновку відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Кілійської районної державної адміністрації від 27.09.2010 року № 275, житловий будинок по вулиці Кірова, 193 в м. Кілія Кілійського району відповідає вимогам ДБН В.2.2-15-2005 Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні поденняі ДБН 360-92 Містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень.

19.09.2010 року Кілійський районний відділ ГУ МНС України в Одеській області погодив оформлення права власності на житловий будинок по вулиці Кірова, 193 в м. Кілія Кілійського району.

16.09.2010 року Кілійська районна санітарно-епідеміологічна станція погодила оформлення права власності на житловий будинок по вулиці Кірова, 193 в м. Кілія Кілійського району.

Листом від 19.11.2011 р. № 11-11-4/2690 Відділ Держкомзему у Кілійському районі повідомив ОСОБА_2 про неможливість надати витяг з Поземельної книги про земельну ділянку, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_3 в звязку з відсутністю вищевказаних даних.

Згідно листа Кілійської районної державної нотаріальної контори від 08.05.2012 р. № 641/01-16, після смерті ОСОБА_3, який помер 14 лютого 2010 року, спадкова справа № 308/2010 заведена 5 серпня 2010 року за заявою про відмову від прийняття спадщини від імені ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2. 13 серпня 2010 року надійшла заява від імені ОСОБА_1 про відмову від спадщини на користь ОСОБА_2. 14 серпня 2010 року надійшла заява про прийняття спадщини від імені ОСОБА_2. Інших заяв до нотаріальної контори не надходило.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. ст. 1269, 1270 спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що позивачі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 згідно ст. 1261 ЦК України та прийняли спадщину у встановленому законом порядку. Інші спадкоємці відсутні.

Відповідно до ст. ст. 328, 392 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином цивільним законодавством встановлено положення про презумпцію правомірності набуття права власності, якщо не доведено інше.

Згідно ст. 331 ЦК України право власності на нову річ виготовлену (створену) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором чи законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 9 Закону України Про архітектурну діяльність- будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил.

Згідно ст. 23 Закону України Про планування і забудову територій, яка діяла на час проведення реконструкції належного позивачу нерухомого майна, - будівництво обєктів містобудування здійснюється згідно з законодавством, державними стандартами, нормами та правилами, регіональними і місцевими правилами забудови, містобудівною та проектною документацією.

Згідно ст. 5 Закону України Про основи містобудуванняпри здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені розробка містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил.

Системний аналіз норм цивільного законодавства, що регулюють порядок набуття права власності на новостворене нерухоме майно, дозволяє визначити умови, за яких право власності на новостворене нерухоме майно не може бути визнане за особою, яка здійснила відповідне будівництво: 1) якщо законний власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила будівництво на його земельній ділянці; 2) якщо будівництво порушує права інших осіб) 3) при істотному відхиленні від проекту забудови.

Згідно ст.19 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмеженьоднією з підстав для реєстрації прав на нерухоме майно, є рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, беручи до уваги встановлені обставини справи, наявність погоджувальних висновків уповноважених державних органів, а також позицію представника відповідача, який не заперечував проти позову, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 правомірно набула правомочності з володіння, користування та розпорядження новоствореним нерухомим майном, яке побудоване нею зі спадкодавцем та не порушує права третіх осіб і вони не заперечують проти визнання за позивачем права власності, в звязку з чим її право власника та спадкоємця підлягає захисту згідно ст. 16 ЦК України, в звязку з чим в суду наявні підстави для задоволення позовних вимог про визнання права власності на будинок.

Відповідно до Постанови КМ України від 06.05.2009 р. №439 та Постанови КМ України від 26.08.2009 р. № 901 відмітка про перехід права власності на земельну ділянку у разі оформлення свідоцтва про право на спадщину передбачено за наявності витягу з державного реєстру земель. Але в зв'язку із відсутністю кадастрового номеру на земельну ділянку отримати позивачем витяг з державного реєстру земель немає можливості.

Зважаючи на неможливість отримання позивачем ОСОБА_2 витягу з державного реєстру земель для оформлення спадщини в нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених ним позовних вимог про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212-215 ЦПК, ст. ст. 331, 368, 392, 1261 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розмішений по вул. Кірова, 193, в м. Кілія, Кілійського району, Одеської області, в тому числі на 1/2 частину будинку як за співвласником нерухомого майна та 1/2 частину будинку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 14 лютого 2010 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 2,67 гектарів, розташовану на території Кілійської міської ради, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належну спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 031834, виданого на підставі рішення ХІV сесії ХХІІІ скликання Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області від 27 квітня 2000 року № 128, - в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 14 лютого 2010 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_7