Номер провадження: 22-ц/1590/580/2012
Головуючий у першій інстанції Целух
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарях Трошині К.С., Павлін О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, правонаступником якої є ОСОБА_5, про зобовязання не перешкоджати праву власності та користування, за апеляційною скаргою ОСОБА_4, правонаступником якої є ОСОБА_5, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2011 року,

встановила

У травні 2011 р. ОСОБА_3 звернувся до суду з уточненим в подальшому вищеназваним позовом, в якому вказав, що внаслідок самовільної реконструкції гаражу, проведеною відповідачкою, збільшено його площу. Він протягом пяти років не може належним чином користуватися належним йому житловим будинком по вул. Малиновського, 145 в м. Одесі та прибудинковою територією. Гараж знаходиться біля входу до його оселі, із-за чого в будинок не проникає сонячне світло, він постійно користується електричним освітленням. Відповідачка, порушуючи правила добросусідства, в добровільному порядку відмовляється усунути порушення. На цій підставі постійно виникають сварки, образи з боку відповідачки. Вказаними діями йому завдано моральну шкоду, яка полягає в моральних стражданнях, приниженні його честі та гідності. Відшкодування моральної шкоди оцінює в розмірі 5 000 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 56, 62 Конституції України, ст. ст. 23, 319, 321, 1167, ст. 5 Закону України «Про основи містобудування», ст. ст. 23, 24, 29 Закону України «Про планування та забудову територій», ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст. 15 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення», ст. 10 Закону України «Про пожежну безпеку», остаточно просив: 1) зобовязати ОСОБА_4 не перешкоджати його праву власності та користування будинком й прибудинковою територією шляхом знесення за свій рахунок гаражу, що знаходиться за адресою - м. Одеса, вул. Малиновського, 145 і збудувати калитку вздовж межі (забору будинку № 143); 2) стягнути відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн..

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримав, просив його задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, просила відмовити в задоволенні позову.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17.10.11 р. позов ОСОБА_3 задоволено. Зобовязано ОСОБА_4 усунути перешкоди ОСОБА_3 у здійсненні права власності та користування будинком та прибудинковою територією, шляхом знесення за свій рахунок гаражу, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Малиновського, 145

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального (ст. 41 Конституції України, ст. ст. 319, 328, 356 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 31, 213 ЦПК України) права.

Представник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала доводи та вимоги, які викладені в апеляційній скарзі.

ОСОБА_4 померла 05.01.12 р. (а. с. 119). Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 30.11.12 р. до участі у справі, в якості правонаступника померлої ОСОБА_4, залучена ОСОБА_5.

Позивач ОСОБА_3 письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав. Представник позивача в судовому засіданні вважав необхідним апеляційну скаргу відхилити, рішення залишити без змін, посилаючись на те, що рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, при зясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, апеляційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до ст. 303 ЦПК колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які зявилися у судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Статтями 213, 214 ЦПК передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідачка самочинно провела реконструкцію гаражу. Вимога позивача, як землекористувача права якого порушені про знесення обєкту самовільного будівництва спрямована на відновлення становища, яке існувало до початку самочинного будівництва та спрямована на реалізацію його права користування земельною ділянкою загального користування (а. с. 85 85 зворотна сторона).

Колегія суддів вважає, що погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна, цих висновків суд дійшов при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Виникли правовідносини щодо захисту права власності.

За правилами, передбаченими ст. ст. 386, 391 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів прав власності. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно роз'яснень, які містяться в постановах Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.91 р. "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", з подальшими змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.95 р. "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", з подальшими змінами та доповненнями, при вирішенні спору щодо захисту права власності необхідно встановлювати осіб які є співвласниками майна, яке знаходиться у загальній власності.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 14.09.84 р. (а. с. 40, 65 - 66) ОСОБА_5 є співвласником 1/8 частини жилого будинку по вул. Малиновського, 145 в м. Одесі. Відповідно до розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 03.03.10 р. № 198/01-06 «Про затвердження розрахунку ідеальних часто домоволодіння за адресою: вул. Малиновського, 145» (а. с. 73) гараж літ. «Н» знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_4 (1/8 частина домоволодіння) та ОСОБА_5 (1/8 частина домоволодіння).

За встановлених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повинен був вирішити питання щодо залучення до участі у справі ОСОБА_5, як співвласника майна, яке знаходиться у спільній власності з ОСОБА_4 (ст. 33 ЦПК України). Ухваливши рішення про знесення гаражу по вул. Малиновського, 145 в м. Одесі, суд вирішив питання про права та обовязки ОСОБА_5, яка у розгляді справи судом першої інстанції участі не приймала. Апеляційній суд, виходячи із положень діючого процесуального законодавства, позбавлений можливості виправити допущені судом першої інстанції вищевказані порушення.

Суд першої інстанції не врахував вищенаведених норм матеріального та процесуального права, відповідних роз'яснень Пленумів Верховного Суду України, ухвалив рішення про задоволення позову за відсутності правових підстав. Доводи апелянта є обґрунтованими.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Підставами для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення по суті позовних вимог є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, порушені норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволенні його позову до ОСОБА_4, правонаступником якої є ОСОБА_5, про зобовязання не перешкоджати праву власності та користування.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, правонаступником якої є ОСОБА_5, - задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2011 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, правонаступником якої є ОСОБА_5, про зобовязання не перешкоджати праву власності та користування - повністю відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: Л. М. Миза

ОСОБА_2