Справа № 2 -1240 /12 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 червня 2012 року Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання шлюбу недійсним,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання шлюбу недійсним. Вона вказувала на те, що 03.02.2010 року помер її рідний брат ОСОБА_5 Після його смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно. З 1985 року брат постійно зловживав алкогольними напоями, кодувався від алкогольної залежності. За життя вони з братом отримали в спадщину за законом після смерті їх матері по ? частині квартири АДРЕСА_1 та по ? частині квартири № 27 будинку №19 в м.Миколаєві. Оскільки брат постійно зловживав алкогольними напоями вона з ним дуже рідко спілкувалася, останній рік зовсім припинили спілкування. Після смерті брата вона дізналася про те, що 29 квітня 2006 року її брат уклав шлюб з ОСОБА_3 у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану.

Посилаючись на те, що у момент реєстрації шлюбу брат перебував у стані алкогольного спяніння та не усвідомлював значення своїх дій і не міг керувати ними, позивачка просила суд визнати шлюб, укладений між ОСОБА_5 і ОСОБА_3, недійсним.

В судовому засіданні позивачка підтримала свій позов. Просила про його задоволення.

Відповідачка позов не визнала. Вказувала на те, що до укладення шлюбу з ОСОБА_5 вони проживали однією сімєю, мали стосунки подружжя та бажаючи створити сімю, 29 квітня 2006 року зареєстрували шлюб. Після укладення шлюбу вони разом вели спільне господарство, мали єдиний бюджет, підтримували сімейно-шлюбні стосунки. До того ж її чоловік не зловживав алкогольними напоями.

Заслухавши пояснення позивачки, її представника, відповідачки, її представника, свідків, вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

За теоретичним визначенням шлюб це добровільний сімейний союз (спільність) жінки та чоловіка, спрямований на створення сімї, зареєстрований у встановленому порядку з дотриманням вимог закону, і такий, що породжує у них особисті та майнові права й обовязки подружжя.

Умовою дійсності шлюбу є наявність взаємної згоди осіб, які беруть шлюб, воля цих осіб повинна бути спрямована на створення сімї.

Згідно зі ст.40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка.

Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного спяніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства.

У відповідності п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» за рішенням суду шлюб обовязково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що 29 квітня 2006 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між братом позивачки ОСОБА_5 і ОСОБА_3.

Як слідує з наявних у справі доказів, в тому числі пояснень свідків в судовому засіданні, до укладення шлюбу, а саме з 2004 року та після його реєстрації ОСОБА_5 постійно проживав разом зі ОСОБА_3 однією сімєю у належній їй квартирі по пров.Кобера,13, к.145-146. Вони мали сімейні стосунки, які притаманні подружжю, вели спільне господарство.

Зазначені обставини підтверджуються наявними у справі сімейними фотокартками.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи ті обставини, що позивачкою не доведено суду тих обставин, що згода ОСОБА_5 на укладення шлюбу не була вільною, оскільки він за своїм станом не усвідомлював сповна значення своїх дій і (або) не міг керувати ними, суд приходить до висновку, що її позов є недоведеним, а відтак задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання шлюбу недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Н.А. Спінчевська