Апеляційний суд Житомирської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Кочетова Л.Г., , суддів Матюшенка І.В., Косигіної Л.М.,

з участю секретаря Порохня М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу Олевської райспоживспілки на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 26 січня 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Олевської районної спілки споживчих товариств про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

У вересні 2011 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом та в обгрунтування вимог зазначила, що вона працювала у відповідача на посаді товарознавця. 30.08.2011 року правлінням райспоживспілки було видано розпорядження № 39 про її звільнення у зв»язку із скороченням штатів. Звільнення вважає незаконним, оскільки скорочення штатів фактично не було, вона мала переважне право на залишення на роботі, своєчасно не була попереджена про наступне вивільнення, їй не було запропоновано іншу роботу. Просила поновити її на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодувати моральну шкоду в сумі 500.00 грн.

У процесі судового розгляду надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій позивач збільшила розмір моральної шкоди до 3000.00 грн.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 26 січня 2012 року позов задоволено частково: поновлено ОСОБА_2 на роботі, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу та 1000.00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що рішення суду не відповідає обставинам справи.

Вислухавши доводи осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія судців приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Поновлюючи позивача на роботі суд першої інстанції виходив з того, що при звільненні позивачу інша робота не пропонувалася, вона мала переважне право на залишення на роботі, крім того підстав для скорочення штатів не було.

З такими висновками погодитись не можна.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач працювала у відповідача на посаді товарознавця з 1978 року (а.с. 5).

31 травня 2011 року спільною постановою правління та профспілкового комітету райспоживспілки, у зв»язку із зменшенням обсягів товарообороту, було вирішено

скоротити чисельність працівників та виключити із штатного розпису посади товарознавця, бухгалтера та 0,5 посади юриста (а.с. 24).

У зв»язку з цим було внесено зміни в штатний розклад, згідно з якими в райспоживспілці посада товарознавця не передбачалася (а.с. 29-32).

Розпорядженням № 26 (а.с. 25) від 06 червня 2011 року позивач була попереджена про наступне звільнення, та згідно з розпорядженням № 39 від 30 серпня 2011 року звільнена в зв»язку із скороченням штатів (а.с. 4).

Рішеннями профкому від 29.08.2011 року надано згоду на звільнення позивача (а.с. 33-34), позивач була присутня на цьому засіданні.

Згідно з актом від 06.06.2011 року ОСОБА_2 була ознайомлена з розпорядженням про наступне вивільнення, проте відмовилася від підпису (а.с. 26).

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що позивач, у відповідності до вимог чинного законодавства, була попереджена про наступне вивільнення.

Оскільки суб»єкт господарювання самостійно вирішує питання, пов»язані із здійсненням господарської діяльності, висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для скорочення штатів є безпідставними.

Помилковим також є висновок про переважне право позивача на залишення на роботі, оскільки була скорочена єдина посада товарознавця на підприємстві.

Як на підставу поновлення на роботі позивача, суд першої інстанції посилається на те, що ОСОБА_2 не була запропонована інша робота на підприємстві.

Як вбачається з витягу з протоколу № 3 засідання профкому від 29.08.2011 року на підприємстві роботи, яку могла б виконувати позивач на момент надання згоди звільнення не було (а.с. 33).

Доказів існування посад та можливість працевлаштування на них позивача, суду не надано, а тому їх існування є припущенням суду.

За таких обставин, коли рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального прав, воно підлягає скасуванню з ухваленням, в по ст. 309 ЦПК України, нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України колегія суддів, -

вирішила :

Апеляційну скаргу Олевської районної спілки споживчих товариств задовільнити

Рішення Олевського районного суду Житомирської області від 26 січня 2012 року скасувати, постановивши нове, яким відмовити ОСОБА_1 в позові до Олевської районної спілки споживчих товариств про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно: суддя апеляційного суду

Житомирської області ОСОБА_3

Справа № 22-ц/0690/1392/12 Головуючий в суді 1-їїнстанції Волощук

Категорія 51 Суддя - доповідач Кочетов