Номер провадження: 22-ц/1590/3212/2012
Головуючий у першій інстанції Тюмін
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря Шкрабак В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк на рішення Кілійського районного суду Одеської області від 03 листопада 2009 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

24 лютого 2009 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № ODKIAK 07104382 від 27.10.2005 року відповідач ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 69325,91 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення - 26.10.2010 року. Кредит був наданий у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до ч. 2 ст. 1054. ч.2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань, відповідач станом на 27.01.2009 року мав заборгованість у загальній сумі 27717,48 грн.

05.08.2009 року позивачем надана заява про уточнення позовних вимог про стягнення з відповідачів солідарно заборгованість за кредитом станом на 06.07.2009 року у сумі 21288,05 грн. (а.с.62-65).

Позивач зазначив, що відповідно до п.1.1 Кредитного договору відповідач прийняв на себе зобов'язання в період з 20 по 25 число щомісячно сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості та винагороду за резервування ресурсів у розмірі 0,49 % річних від суми зарезервованих ресурсів. У визначений період оплати щомісячно сплачувати банку 1610,11 грн. для погашення заборгованості по Кредитному договору, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотків та винагороди.

Позивач також зазначив, що виконання ним своїх зобов'язань за Кредитним договором підтверджується платіжним дорученням № 4382 від 31.10.1005 року, однак відповідач своїх зобов'язань щодо своєчасного погашення заборгованості по кредиту, нарахованим за користування кредитом відсоткам, систематично належним чином не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 06.07.2009 року склала 21288,05 грн., а саме :

по кредиту 20428,30 грн.,

по відсотках за користування кредитом 57 грн.,

по комісії 273,95 грн.,

по пені 9,80 грн.

В забезпечення належного виконання кредитних зобов'язань по кредитному договору 27.10.2005 року між ПАТ „ПриватБанк та ОСОБА_3 а також між ПАТ „ПриватБанк та ОСОБА_4 було укладено окремі договори поруки, відповідно до п. 1.2 яких поручителі відповідають перед кредитором за виконання обов'язків за Кредитним договором в обсязі основного боргу, відсотків, нарахованих за користування кредитом, пені та інших штрафних санкцій, а відповідно до статей 554, 610 ЦК України боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання суду першої інстанції не прибули, клопотання про перенесення розгляду справи не надали.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що за договором поруки від 27.10.2005 року він є поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_2 зобов'язань за Кредитним договором. Вважає, що підстави для дострокового розірвання договору кредиту та стягнення заборгованості немає. Також пояснив, що відповідач весь час належним чином виконував свої зобов'язання, але позивач безпідставно змінив розподіл внесків ОСОБА_2, тобто в односторонньому порядку змінив умови Кредитного договору, що останнім не передбачено.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 03 листопада 2009 року у задоволенні позовних вимог ПАТ „ПриватБанк було відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ПАТ „ПриватБанк ставить питання про скасування судового рішення із ухваленням нового - про задоволення його позовних вимог, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, та таким, що ухвалене із порушенням норм матеріального та процесуального права. При цьому апелянта ставить питання про ухвалення нового судового рішення, яким стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитом станом на 05.12.2011 року у сумі 71 455,33 грн.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надав суду належних доказів порушення відповідачем умов Кредитного договору та доказів несвоєчасного погашення кредитної заборгованості, а тому підстав для дострокового повернення всієї суми кредиту, у суду немає.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна, з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Як вбачається із укладеного Кредитного договору № ОDКІАК07104382 від 27.10.2005 року, ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 69 329.91 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,25 % на місяць, що складає 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 26.10.2011 року.

Однак, у порушення умов Кредитного договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 06.07.2009р. виникла заборгованість у загальній сумі 21288,05 грн.

Зазначені обставини підтверджуються наявними у справі доказами (а.с.66-68).

Судом встановлено, що протягом періоду, за який розраховано заборгованість, з'явилася стабільна тенденція до збільшення суми кредитної заборгованості.

Зазначені обставини свідчать про порушення боржником своїх зобовязань за Кредитним договором та про виникнення у позивача права на дострокове стягнення всієї суми кредиту, включаючи сплату відсотків за користування ним, комісійних виплат та пені, як то передбачено п. 2.3.7 Кредитного договору, а також ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України.

Крім того, у відповідності до п. 10 вищезазначених Договорів поруки № 4382Р та 4382Р-1, укладених 27 жовтня 2005 року, відповідно між позивачем і відповідачами ОСОБА_4А та ОСОБА_3, передбачено, що ці договори вступають в силу з моменту їх підписання сторонами і діють до повного виконання зобов'язання за Кредитним договором (а.с.9, 10).

Згідно до статей 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як па підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідач не надав суду належних доказів того, що позивачем в односторонньому порядку були змінені умови Кредитного договору. Більш того, із матеріалів справи вбачається, що умови Кредитного договору та розмір процентної ставки не змінювався, а залишився на тому рівні, який був передбачений умовами договору при його укладенні: 1,25% на місяць, що відповідає 15% річних.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивач в односторонньому порядку збільшив розмір відсоткової ставки за користування кредитом і про те, що відповідач належним чином виконував умови Кредитного договору, що в свою чергу, призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Так, відмовляючи в задоволенні позову, судом не було враховано, що відповідачем ОСОБА_2 були порушені умови Кредитного договору щодо своєчасного погашення тілу кредиту та відсотків за користування кредитом, що тягне за собою відповідальність за порушення Кредитного договору як позичальника ОСОБА_2, так і його поручителів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

При цьому, у відповідності до ст. 554 ЦК України, враховуючи, що поручителі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 уклали окремі договори поруки з боржником ОСОБА_2, останній і кожний із поручителів несуть з ним солідарну відповідальність, не відповідаючи солідарно між собою.

Що стосується вимог апеляційної скарги щодо стягнення на користь позивача з відповідачів суми заборгованості за Кредитним договором у розмірі 71455,33 грн. станом на 05.12.2011 року, то вони задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається із уточнених позовних вимог, позивач ставив питання про стягнення з відповідачів на його користь суму заборгованості за Кредитним договором у розмірі 21288,05 грн. станом на 06.07.2009 року (а.с.62-65).

З цих підстав, судова колегія вважає за необхідне задовольнити вищевказані позовні вимоги, оскільки саме в цих межах вони буди заявлені в суді першої інстанції.

Що стосується інших позовних вимог за наступний період часу, то вони задоволенню не підлягають, оскільки не були предметом розгляду суду першої інстанції.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам, оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовують рішення суду, у звязку з чим судова колегія вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ „Приватбанк, які були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Щодо розподілу між сторонами судових витрат, то судова колегія вважає за необхідне понесені судові витрати ПАТ КБ „Приватбанк у суді першої інстанції у сумі 307,17 грн. (а.с.16) та у суді апеляційної інстанції у сумі 138,59 грн. (а.с.98) стягнути на користь позивача з відповідачів в рівних частках пропорційно від задоволених позовних вимог.

У звязку з цим, з відповідачів в рівних частках на користь ПАТ „Приватбанк належить до стягнення судовий збір у сумі 212,88 грн. та 106,44 грн., а також витрати на ІТЗ судового процесу у сумі 30 грн., а всього у сумі 349,32 грн. Інші судові витрати, понесені позивачем при звернення до суду, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 554, 610, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк задовольнити частково.

Рішення Кілійського районного суду Одеської області від 03 листопада 2009 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк задовольнити.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором № ODKIAK 07104382 від 27.10.2005 року станом на 06.07.2009 року у загальній сумі 21288,05 грн., із яких заборгованість за кредитом складає 20428,30 грн., по відсотках за користування кредитом - 576 грн., по комісії - 273,95 грн., по пені 9,80 грн.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк в рівних частках з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 понесені судові витрати у загальній сумі 349,32 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: (підпис) ОСОБА_6

(підпис) ОСОБА_7

(підпис) ОСОБА_1