АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/2690/1274/2012 Головуючий у І інстанції СмирноваЄ.П.
Доповідач Рубан С.М.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2012 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Шиманського В.Й., Осипенка М.І.

при секретарі Вендоліній А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 липня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14 липня 2011 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг на загальну суму 4 752 500 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просила скасувати рішення районного суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні апелянт та її представник підтримали подану апеляційну скаргу з підстав, викладених в ній.

Представники позивача заперечили проти апеляційної скарги.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт ставила питання про скасування рішення суду, при цьому посилалась на ту обставину, що з 2004 року по теперішній час вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3- відповідачем по справі. Договори позики між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, ніби - то укладені між сторонами у період шлюбу та в інтересах сім»ї були укладені в період перебування сторін в шлюбі.

09 липня 2010 року ОСОБА_3 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до неї про поділ майна. У даній позовній заяві було зазначено, що починаючи з 18.08.2008 р. ОСОБА_3 зареєстрований приватним підприємцем. До цього часу він працював на посаді художника-дизайнера в ДП редакція газети «Київський телеграф». Вказувала, що саме за рахунок прибутку від своєї праці та підприємницької діяльності він придбав рухоме та нерухоме майно.

Під час подачі позову про поділ майна її чоловік не давав жодного посилання на договори позики, оскільки до позовної заяви на підтвердження свого доходу ОСОБА_3 надав копії трудової книжки, свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця та звіти суб»єкта малого підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку за 4-й квартал 2008 року, 1-й квартал 2009 року,2-й квартал 2009 року, 3- й квартал 2009 року, 4-й квартал 2009 року.

Однак 08 листопада 2011 року у Дарницькому районному суді м. Києва під час судового засідання по справі про поділ майна, ОСОБА_3 надав заяву про уточнення позовних вимог в якій, посилаючись на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 липня 2011 року, збільшив позовні вимоги та просив визнати за ним право власності на усе сумісне нажите майно, оскільки воно придбалось за кошти, одержані у позику від його брата ОСОБА_2

Посилаючись на те, що Деснянський районний суд при винесенні рішення від 14.07.2011 р. не перевірив чи надавалась згода апелянта, як дружини, щодо укладення вказаних договорів, чим в подальшому були порушені її права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в позові.

Відповідно до ч.2 ст.65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

В судовому засіданні не встановлено та апелянтом не надано доказів того, що апелянт зверталась до суду з позовом про визнання договорів позики грошових коштів, укладених її чоловіком, відповідачем по справі, недійсними та не надано доказів, що вказані договори позики грошових коштів визнані судом недійсними.

Тобто, апелянт своїм правом оскаржити договори позики не скористалась,судом першої інстанції справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики розглянуто в межах позовних вимог та наданих доказів, на підставі яких суд вірно встановив наявність обставин на які посилався позивач.

Колегія суддів не приймає доводи апелянта, оскільки недійсність договорів позики не визнана судом.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 липня 2011року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моментуї проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді: