АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22-2690/3734/12 Головуючий у 1-й інстанції : Макуха А.А.
Доповідач: Невідома Т.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого- судді Невідомої Т.О.

суддів Гаврилової М.В., Левенця Б.Б

при секретарі Демяненко В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2, прокурора Соломянського району м. Києва ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Соломянського районного суду м. Києва від 14 грудня 2011 року у цивільній справі за позовом Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Соломянського району м. Києва до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Соломянського району м. Києва, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про відшкодування збитків, за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Соломянського району м.Києва, треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про відшкодування збитків,

встановила :

В вересні 2007 року Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Соломянського району м. Києва (в подальшому по тексту КПУЖГ Соломянського району м.Києва) звернулось з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідачі, починаючи з вересня 2002 року, не сплачували плату за утримання житла та за отримані комунальні послуги, внаслідок чого станом на 01.12.2006 року заборгованість становить 5 218 грн. 51 коп.

В подальшому позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідачів заборгованість, яка утворилась за період з 01.08.2003р. по 01.04.2008р. в сумі 8 256 грн. 21 коп. (т.1, а.с.135).

Не погоджуючись з предявленим позовом, ОСОБА_2 предявила зустрічний позов про відшкодування збитків та моральної шкоди, посилаючись на те, що позивач у порушення вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не здійснює капітальний ремонт будинку, де знаходиться квартира, в якій мешкає її родина.

Через незадовільний стан житла погіршився стан її здоровя, вона змушена постійно проходити лікування, витрачати значні кошти на придбання ліків та санаторно-курортне лікування, та взагалі внаслідок неправомірних дій КПУЖГ стала інвалідом 3 групи. Неможливість проживати в нормальних умовах, не забезпеченість всіма видами комунальних послуг (водо постання, каналізація) позбавили її можливості належного спілкування з дітьми та онуками, що завдає їй значних моральних страждань. Просила стягнути з позивача на відшкодування матеріальної шкоди понесені витрати на лікування у розмірі 1558 грн. 05 коп. та відшкодувати завдану моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. (т.1. а.с.118-119).

В подальшому ОСОБА_2 збільшила позовні вимоги та просила стягнути з позивача на відшкодування матеріальної шкоди понесені витрати на лікування у розмірі 5730 грн. 27 коп. та відшкодувати завдану моральну шкоду у розмірі 15 000 грн. (т.1. а.с.173-174).

Не погоджуючись з предявленим позовом, ОСОБА_1 також заявив зустрічний позов про відшкодування збитків, завданих КПУЖГ Соломянського району м. Києві, посилаючись на те, шо позивач на протязі багатьох років не здійснює капітальний ремонт ні будинку, ні жилого приміщення, яке займає їх родина, яке відповідно до складених актів огляду знаходиться в занедбаному та антисанітарійному стані, чим порушив їх права, як споживачів, та завдав істотної шкоди, внаслідок ненадання належних комунальних послуг. Крім того, зазначав, що частина боргу не підлягає стягненню, як така, що заявлена з пропуском строку ї позовної давності. За викладених обставин просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. (т.1, а.с. 195-197).

Ухвалами суду від 16.03.2009 та 24.06.2010 позови було об'єднано в одне провадження (т.1, а.с. 134, 205).

Рішенням Соломянського районного суду м. Києва від 14 грудня 2011 року позов КП УЖГ Соломянського району м. Києва задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Соломянського району м. Києва заборгованість на загальну суму 8 256,21 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено

Не погодившись із таким рішенням суду, ОСОБА_1П, ОСОБА_2., прокурор Соломянського району м. Києва ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 подали апеляційні скарги, в яких посилаються на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Просили скасувати вищезазначене рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову КП по утриманню житлового господарства Соломянського району м. Києва, а зустрічні позови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Посилаються на те, що суд при вирішенні спору керувався ст.ст.645, 66-68 ЖК України, Між тим, цими нормами регулюються відносини між наймодавцем та наймачем жилого приміщення і членами його сімї в будинках державного та громадського житлового фонду, якими відповідачі за основним позовом не є, а тому не можуть мати прав і обовязків цих осіб. Крім того, відповідно до вимог Закону України «Про житлово- комунальні послуги» споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоровю внаслідок неналежного надання або не надання житлово-комунальних послуг, дані положення закону судом при вирішення зустрічного позову не враховані. Також поза увагою суду залишився акт обстеження житлових умов відповідачів. Крім того, первісна позовна заява не містить чіткого розмежування виникнення заборгованості за комунальні послуги, оскільки з долучених до справи розрахунків не вбачається період, з якого моменту виникла заборгованість, за які саме послуги та не відображені часткові платежі, здійснені відповідачами.

В судовому засіданні ОСОБА_1, ОСОБА_2, прокурор Чечотка М.Р. підтримали апеляційні скарги з наведених в них підстав та просили скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким в позові КПУЖГ про стягнення заборгованості відмовити, а зустрічні позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_9 в інтересах КПУЖГ Соломянського району м.Києва заперечувала проти апеляційних скарг, вважала, що спір судом вирішений правильно.

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судове засідання не зявились, відповідачі про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у звязку з чим колегія суддів відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України вважала за можливе розглянути справу у відсутність зазначених осіб.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які зявились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, суд приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі умови цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов КПУЖГ Соломянського району м.Києва суд першої інстанції виходив з того, що у приватизованій квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають відповідачі, власником особового рахунку житлової площі є ОСОБА_1 Всі відповідачі зобовязані нести витрати по утриманню житла та своєчасно сплачувати надані житлово-комунальні послуги. Свій обовязок по утриманню житла відповідачі належним чином не виконують, за період з 01.08.2003р. по 01.04.2008р. по квартплаті та комунальним послугам утворилась заборгованість в сумі 8256 грн. 21 коп., яку суд солідарно стягнув з відповідачів на користь позивача.

Однак погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можна, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, суд не правильно застосував норми матеріального закону.

Судова колегія вважає, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи в частині позовних вимог за основним позовом, а тому суд апеляційної інстанції на підставі п.п.З і 4 ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції в цій частині скасовує, ухвалює нове рішення із наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 є власниками квартири АДРЕСА_2 (а.с.87). Власником квартири також є і неповнолітній ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,законним представником якого є відповідач ОСОБА_4.

В квартирі також проживає ОСОБА_2 (а.с.6).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 зазначив, що квартира належить всім власникам в рівних долях.

Згідно з вимогами ст.322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обовязкових платежів), а також нести відповідальність

перед третіми особами за зобовязаннями, повязаними із спільним майном (стаття 360 ЦК І України).

Відповідно до вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08.10.1992 року ( в подальшому Правила) власник житла за рахунок власних коштів оплачує всі витрати, повязані з утриманням житлового будинку і закріпленої прибудинкової території. Плата за використання теплової та електричної енергії, газу, за водопостачання і каналізацію та інші послуги власниками квартир(будинків) наймачами, орендарями вноситься за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Пунктом 35 Правил визначено, що власники зобовязані: виконувати ці Правила, ... .своєчасно вносити плату за обслуговування і ремонт будинку, плату за найм чи оренду квартири, комунальні та інші послуги.

В ході судового розгляду встановлено, що свої зобовязання власники квартири належним чином не виконують, за спожиті комунальні послуги та плату за утримання будинку та прибудинкової території не сплачують, внаслідок чого станом на 01.04.2008 року заборгованість за період з 01.08.2003 р. по 01.04.2008 р. становить 8256 грн. 21 коп.

Як вбачається з рішення Соломянського районного суду м.Києва від 06.09.2004 стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4, в рівних частинах, по 775,40 грн. з кожного заборгованості по платі за утримання житла та отримані комунальні послуги за період в межах трирічного строку позовної давності з листопада 1999 року по 01.08.2003 року, з ОСОБА_2 - 481,62 грн. за комунальні послуги за зазначений період (т.1, а.с.32-33).

Ухвалою Соломянського районного суду м.Києва від 21.09.2005 виконання вищезазначеного рішення суду за заявою відповідачів розстрочено строком на два роки, тобто до 21.09.2007 року.

Суд не приймає до уваги посилання представника позивача на застосування вимог ст.264 ЦК України до правовідносин, що виникли між сторонами, оскільки в вересні 2005 року відповідачами частково погашено борг в сумі 785,60 грн. виходячи з наступного.

Відповідач ОСОБА_1 не заперечує факту внесення даної суми на розрахунковий рахунок позивача в визначений час, але зазначає, що дана сума була внесена на виконання рішення Соломянського суду м.Києва від 06.09.2004 року відповідно до ухвали про розстрочку виконання рішення суду, про що надав суду апеляційної інстанції відповідні квитанції, а тому просив застосувавати строк позовної давності відповідно до вимог ст.257 ЦК України

З огляду на наведене колегія суддів вважає позовні вимоги щодо стягнення суми заборгованості станом на 01.04.2008 р. обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, в межах строку позовної давності, за заявою відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до вимог ст.267 ЦК України, а саме сума заборгованості підлягає стягненню лише з власників житла, в рівних частинах, тобто по 1256 грн. 29 коп. з кожного власника (за період з вересня 2004 року по березень 2008 року включно сума заборгованості становить 6281,45 грн., 1/5 частина - 1256,29 грн.).

Оскільки ОСОБА_10 є неповнолітнім, відповідальним по його зобовязанням є його законний представник-батько відповідач ОСОБА_4, з якого суд і стягує 2/5 частин від суми заборгованості, що становить 2512,58 грн.

Оскільки ОСОБА_2 не є власником спірного житла, проживає в спірній квартирі як колишній член сімї власника, у позові до неї слід відмовити.

В частині вирішення зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необґрунтованості та недоведеності цих вимог

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини,

що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо підстав для відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом неправильно встановлено фактичні обставини справи, що полягає у неповному зясуванні судом обставин, що мають значення для справи, у недоведеності обставин, що мають значення для справи, невідповідності обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

При ухваленні рішення суд першої інстанції правильно виходив із того, що ОСОБА_1, будучи власником житла, повинен його схоронність, проводити за свій рахунок поточний та капітальний ремонт. Відповідачі протягом тривалого часу, а саме з 01.07.1998 року не сплачують плату за утримання житла та плату за отримані комунальні послуги, мають значну заборгованість, яка з них стягувалась примусово, що позбавляло позивача вчасно розраховуватися з організаціями-виконавцями послуг та якісно здійснювати обслуговування житлових будинків.

Всі ці висновки суду першої інстанції повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить, в ході апеляційного розгляду такі обставини не встановлені.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення в частині вирішення зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 немає.

Крім того, мотивувальна частина рішення також містить висновок суду щодо необґрунтованості та недоведеності зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про відшкодування збитків, оскільки відповідачка ОСОБА_2 не навела переконливих доводів та не надала належних доказів щодо втрати здоровя через неналежні умови проживання, які сталися через неправомірні дії відповідача.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду, оскільки він ґрунтується на вимогах закону, доказах, досліджених в судовому засіданні, яким надана належна правова оцінка. Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2 та прокурора Соломянського району м.Києва в її інтересах, не спростовують їх, а тому підстав для скасування оскаржуваного рішення в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 немає. Оскільки резолютивна частина рішення не містить даного висновку суду, він підлягає викладенню в рішенні апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 , 314, 315, 319 ЦПК України, колегія судців,-

ВИРІШИ ЛА :

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2, прокурора Соломянського району м.Києва ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Соломянського районного суду м. Києва від 14 грудня 2011 року в частині вирішення позовних вимог Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Соломянського району м. Києва до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Соломянського району м. Києва заборгованість за отримані житлово- комунальні послуги та плату за утримання будинку за період з вересня 2004 року по березень 2008 року включно

з ОСОБА_1, ОСОБА_1 ОСОБА_5 ОСОБА_11 по 1256 грн. 29 коп. ( одну тисячу двісті пятдесят шість) грн.. 29 коп., з кожного,

з ОСОБА_4 - 2512 грн. 58 коп. (дві тисячі пятсот дванадцять) грн. 58 коп.

В іншій частині позовних вимог та в позові до ОСОБА_2 відмовити.

В частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Соломянського району м.Києва про відшкодування збитків - відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий:

Судді: