Справа № 290/86/2012 Провадження № 22-ц/0290/1036/2012Головуючий в суді першої інстанції:ОСОБА_1
Категорія: 45 Доповідач: Матківська М. В.

Р І Ш Е Н Н Я

Апеляційного суду Вінницької області

від 26 березня 2012 року

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Сопруна В.В., Шемети Т.М.

При секретарі: Сніжко О.А.

За участю: прокурора Оліянчук К.О.,

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу прокурора Тростянецького району Вінницької області

на рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 15 листопада 2011 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Тростянецької районної державної адміністрації Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) та зобовязання виділити земельну частку (пай) в натурі із земель резервного фонду, -

В с т а н о в и л а:

В жовтні 2011 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Тростянецької районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку пай та зобовязання виділити йому земельну частку (пай) в натурі розміром 3,28 умовних кадастрових га. для ведення особистого селянського господарства із земель резервного фонду с. Буди Тростянецького району Вінницької області, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до записів № 4 6 у його трудовій книжці він з 16.08.1995 року до 14.04.1998 року працював на посаді кухаря САТ «Ободівське», що було правонаступником радгоспу Ободівського цукрокомбінату. Зазначений радгосп був неодноразово реорганізований та правонаступником його зрештою стало СВАТ «Будянське». Його помилково не було включено до списку осіб, які мають право на земельний пай, хоча він має на це право, оскільки в період паювання земель працював у САТ «Будянське», в звязку з чим звернувся до суду із цим позовом.

Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 15 листопада 2011 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право на земельну частку (пай) в розмірі 3,28 кадастрових гектарів, вартістю 13 426,83 грн. та виділено їх з резервного фонду.

Прокурор Тростянецького району Вінницької області подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, в якій просить рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Зазначив, що рішення є незаконним та необґрунтованим через порушення судом норм матеріального права, неповне зясування та недоведеність судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

У судовому засіданні прокурор підтримала апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Позивач апеляційну скаргу заперечив, просить її відхилити і залишити без зміни рішення суду першої інстанції, вважаючи його справедливим і законним.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, при цьому належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення прокурора і позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивач з 16.08.1995 року працював в САТ «Ободівське»та на момент видачі Державного акту на право колективної власності на землю являвся членом даного колгоспу, однак при розпаюванні землі його помилково не було внесено до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай).

Такі обставини не відповідають дійсності.

По справі встановлено, що позивач ОСОБА_3 01.03.1997 року був прийнятий на роботу в САТ «Ободівське»на посаду кухаря, звідки був звільнений за власним бажанням 14.04.1998 року, що підтверджується записами у його трудовій книжці серії БТ-ІІ № 1902825, виданій 17.04.1997 року (а. с. 10).

Державний акт на право колективної власності на землю серії ВН № 000010, виданий Сільськогосподарському відкритому акціонерному товариству «Будянське»Будянською сільською радою народних депутатів Тростянецького району Вінницької області 26 грудня 2001 року.

Позивач ОСОБА_3 не включений до списків громадян членів товариства, які мають право на земельну частку (пай), що додаються до зазначеного державного акту.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»від 8.08.1995 року № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Таким чином, на момент передачі землі у колективну власність позивач не працював у СВАТ «Будянське», а тому право на земельну частку (пай) у нього не виникло.

Крім того, у своїй позовній заяві ОСОБА_3 просить зобовязати Тростянецьку райдержадміністрацію виділити йому земельну ділянку із земель резервного фонду с. Буди Тростянецького району Вінницької області.

Пунктом 7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»встановлено, що створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

Відповідно до розяснень Державного комітету України по земельних ресурсах у листі від 22.08.2001 року за № 14-17-2-П1580/4251, як виняток землі резервного фонду можуть передаватись у колективну власність для забезпечення земельними паями громадян членів недержавних сільськогосподарських підприємств, які безпідставно (помилково) не були внесені до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю цього підприємства, і на час видачі зазначеного акта були членами КСП.

Стаття 11 ЦПК України зобовязує суд до розгляду цивільної справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Позивач ОСОБА_3 не надав суду належних та допустимих доказів, визначених статтями 57-59, 64 ЦПК України, які б підтверджували його членство у СВАТ «Будянське»на момент передачі земель у колективну власність та його право на отримання земельної ділянки (паю) із земель резервного фонду.

Копія трудової книжки, яка надана позивачем, свідчить про наявність трудових відносин із САТ «Будянське», а не про членство у товаристві. Також записи у трудовій книжці свідчать про те, що на момент видачі СВАТ «Будянське»Державного акту на право колективної власності на землю 26.12.2001 року, позивач не працював у СВАТ «Будянське», оскільки 14.04.1998 року був звільнений з роботи за власним бажанням і з 30.09.1998 року зареєструвався у Тростянецькому районному центрі зайнятості.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що позивач не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог, та відповідно до вимог ст. 10, 60 ЦПК України не підтвердив цих своїх доводів відповідними доказами, передбаченими статтями 57-64 ЦПК України.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»від 8.08.1995 року № 720/95, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Тростянецького району Вінницької області задовольнити.

Рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 15 листопада 2011 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Тростянецької районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай) та зобовязання виділити земельну частку (пай) в натурі із земель резервного фонду, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Копія вірна :