Номер провадження: 22-ц/1590/2609/2012
Головуючий у першій інстанції Матяш
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Драгомерецького М.М.,

суддів: Панасенкова В.О.,

ОСОБА_1,

при секретарі: Сенчук А.О.,

за участю: представника прокуратури Одеської області

в інтересах ОСОБА_2 ОСОБА_3

та представника ВАТ «Імені 28 червня» - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства «Імені 28-го Червня» на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 травня 2011 року, за позовом заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Імені 28-го Червня» про відшкодування збитків, -

в с т а н о в и л а:

23 грудня 2010 року заступник Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування збитків, вказуючи, що ВАТ «Імені 28го Червня» порушено норми земельного законодавства по відношенню до ОСОБА_2, який є власником земельної ділянки №94 у масиві №1 вп та земельної ділянки №11 у масиві №3-4 вч, загальною площею 4,71 га., що розташовані на території Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, а саме відповідач ухиляється від укладення договору оренди земельних ділянок з їх власником, тим самим уникаючи обовязку щодо плати за використання землі, при цьому безпідставно посилаючись на своє право власності на багаторічні насадження, що розміщенні на спірних земельних ділянках, чим спричинив ОСОБА_2 збитки у розмірі 25 000,09 гривень, які підлягають відшкодуванню.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги уточненої та доповненої позовної заяви, і посилаючись на ст. ст. 78, 152, 156 ЗК України та ст. 1166 ЦК України просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача ВАТ «Імені 28го Червня» належним чином сповіщений про час та місце розгляду справи у судове засідання не зявився.

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 травня 2011 року позов задоволено. Суд стягнув з Відкритого акціонерного товариства «Імені 28го Червня» на користь ОСОБА_2 суму збитків у розмірі 25 000, 09 гривень.

В апеляційній скарзі ВАТ «Імені 28-го Червня» просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_2 відмовити, мотивуючи тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним і необґрунтованим та таким, що постановлено з порушенням норм права.

У судове засідання не з'явився ОСОБА_2, але про розгляд справи він сповіщався належним чином, крім того, його інтереси у суді апеляційної інстанції представляє прокуратура. Тому у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України його неявка в суд не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ВАТ «Імені 28-го Червня», та пояснення на апеляцію їх представника ОСОБА_5, а також заперечення на апеляційну скаргу представника прокуратури Одеської області ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскільки заочне рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.ст.213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин і які правові норми регулюють ці правовідносини.

Проте зазначеним вимогам закону оскаржене судове рішення не відповідає виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, земельні ділянки №94 у масиві №1 вп та №11 у масиві №3-4 вч, загальною площею 4,71 га., що розташовані на території Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, належать ОСОБА_2, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії І-ОД за №069769, зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №64/20 виданим 11.06.2003 року Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією Одеської області.

У відповідності до ч.4 ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі субєкти права власності рівні перед законом.

Згідно ч.1 ст.78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Також, матеріалами справи встановлено, що відповідач ВАТ «Імені 28-го Червня» володіє багаторічними насадженнями, а саме виноградниками (а.с.9), які знаходяться на земельних ділянках, що належать ОСОБА_2 на підставі відповідного державного акту на право приватної власності на земельну ділянку (а.с.4).

Отже на думку позивача, ВАТ «Імені 28-го Червня» безпідставно користується земельними ділянками, що належать ОСОБА_2 та отримує з них прибуток, у звязку з чим власник цих земельних ділянок ОСОБА_2 несе збитки які підлягають відшкодуванню.

Однак, на думку судової колегії у матеріалах справи відсутні будь які належні та допустимі докази того, що ОСОБА_2 звертався до підприємства відповідача з вимогами щодо спричинення йому збитків за користування його земельними ділянками, усуненням перешкод у користуванні зазначених земельних ділянок, та претензіями відносно того, що ці земельні ділянки знаходяться у занедбаному стані саме з вини відповідача. Також у справі відсутні докази, стовно того, що ОСОБА_2 виявляв бажання, мав наміри або намагався укласти з ВАТ «Імені 28-го Червня» договір оренди належних йому земельних ділянок.

Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно з п.Д ст.156 ЗК України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

У своєму позові, заступник Білгород Дністровського міжрайонного прокурора вважає, що своїми протиправними діями ВАТ «Імені 28-го Червня» причинив власнику земельних ділянок ОСОБА_2 збитки, які підлягають відшкодуванню у судовому порядку.

Відповідно до ст.157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України (далі -КМУ), зокрема, постановою КМУ від 19.04.1993 року № 284 (з наступними змінами та доповненнями).

Згідно абз.1 п.2 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою КМУ від 19.04.1993 року № 284, розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласною значення) рад.

Відповідно до абз.7 п.3 Порядку відшкодуванню підлягають інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані Неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувачі у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненою діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Нa підставі п. 4 Порядку розміри збитків визначаються в повному обсязі відповідно до реальної вартості майна на момент заподіяння збитків, проведених витрат на поліпшення якості земель (з урахуванням ринкової або відновної вартості).

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 12 своєї Постанові №7 від 16 квітня 2004 року, вирішуючи позови про відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, суди повинні мати на увазі, що при вилученні (викупі) сільськогосподарських угідь, лісових земель, чагарників для потреб, не повязаних із сільсько- чи лісогосподарським виробництвом, їх тимчасовому зайнятті для інших видів використання, встановленні обмежень щодо використання земельних ділянок, погіршенні якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників, приведенні сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у не придатний для використання стан, неодержанні доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки, відшкодування збитків згідно зі ст.ст. 156,157 ЗК здійснюється органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, громадянами та юридичними особами, які використовують земельні ділянки і діяльність яких обмежує права власників та землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу (в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими й іншими відходами та стічними водами).

У випадках самовільного зайняття земельних ділянок, псування, забруднення земель чи вчинення інших порушень земельного законодавства шкода відшкодовується відповідно до ст.ст.211,212 ЗК, ст.ст. 22,623,1166,1172,1192 ЦК особами, що її заподіяли. При заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки її відшкодовує володілець цього джерела згідно зі ст.1187 ЦК.

Однак, позивач не надав суду відповідних доказів відносно того, що за фактом неналежного використання земельних ділянок які належать ОСОБА_2 були порушенні норми земельного законодавства, та з цього приводу було створено відповідну комісію, якою були визначені та розраховані збитки яких зазнав ОСОБА_2 в наслідок недбалого користування його земельними ділянками підприємством відповідача.

Також, ухвалюючи у справі рішення місцевий суд, посилався на норми ч.1 ст.1166 ЦК України зазначаючи, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

При цьому, позивач у суді першої інстанції не довів причинно наслідкового зв'язку між збитками які зазнав ОСОБА_2 та діями ВАТ «Імені 28-го Червня» які на думку позивача є винними, та в наслідок яких ОСОБА_2 було заподіяно майнову шкоду відповідачем.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Отже, судова колегія вважає, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо строків виконання зобовязання зі сторони відповідача, або посилання про порушення строків про виконання зобовязання та відсутність будь-яких доказів про звернення ОСОБА_2 до підприємства відповідача з вимогою про відшкодування завданих йому збитків, чи усунення перешкод у користуванні його земельними ділянками, також позивачем не доведено розмір збитків які він вважав встановленими, оскільки їх розрахунок необґрунтований.

У свої апеляційній скарзі, ВАТ «Імені 28го Червня» зазначає, що земельні ділянки на яких знаходяться належні їм багаторічні насадження на протязі тривалого часу ним не обробляється, а тому ніяких перешкод у користуванні цими земельними ділянками їх власникам товариство не чинить, тому відсутні будь які підстави вважати, що ВАТ « 28-го Червня» перешкоджає позивачу користуватись належними йому земельними ділянками, цей довід апеляційної скарги представником позивача у суді апеляційної інстанції також не спростовано.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України не відповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи є підставою для скасування рішення суду з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, п.п. 1,4 ч.1 ст.309, ч.2 ст.314,316,317,319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Імені 28-го Червня» задовольнити, заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 травня 2011 року скасувати.

Ухвалити нове рішення яким у задоволенні позову заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Імені 28-го Червня» про відшкодування збитків відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, однак воно може бути оскаржено в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

ОСОБА_6

підпис

ОСОБА_1

Копія вірна: суддя М.М. Драгомерецький