Номер провадження: 22-ц/1590/2768/2012
Головуючий у першій інстанції Загороднюк
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі Благорозумному О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності в порядку спадкування за законом, стягнення грошової компенсації, виділ частки із спільної власності, визнання права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішенняПриморського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2011 року,

встановила:

У липні 2009 р. ОСОБА_3 звернулася до суду з уточненим в подальшому вищеназваним позовом, в якому вказала, що її мати з 26.03.59 р., а батько ОСОБА_6 з 15.02.63 р. проживали у ІНФОРМАЦІЯ_1 (бувша ОСОБА_7) в м. Одесі (далі Квартира). 03.06.92 р., під час знаходження батьків у зареєстрованому шлюбі, за укладеним з батьком відплатним договором купівлі-продажу спірна квартира була придбана у власність подружжя. 08.06.95 р. батько помер. На час смерті батька в квартирі були зареєстровані її мати та сестра - ОСОБА_4. Вона спадщину після смерті батька не прийняла. Належну батьку ? частини спірної квартири, на підставі ст. 549 ЦК УРСР, фактично прийняли в рівних частках (по ? частки кожна) мати та її сестра, оскільки мати проживала і залишилася проживати у спірній квартирі, сестра на час відкриття спадщини після смерті батька була зареєстрована в спірній квартирі. Таким чином, співвласниками спірної квартири після смерті батька стали мати (3/4 частин) та сестра (1/4 частини). ОСОБА_8 про право на спадщину за законом після смерті батька не отримувала. 29.12.04 р. її сестра ОСОБА_4 отримала ОСОБА_8 про право на спадщину за законом, згідно якого успадкувала після смерті батька всю спірну квартиру, навмисно вказавши у заяві про прийняття спадщини та видачу ОСОБА_8 про право на спадщину за законом, що інших спадкоємців немає. Державний нотаріус у порушення діючої на той час Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 03.03.04 р. не перевірив наявність або відсутність інших спадкоємців.

24.03.08 р. померла її мати ОСОБА_9. Вона та її сестра спадщину після смерті матері прийняли, своєчасно звернувшись до державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Сестра в заяві знову вказала, що інших спадкоємців крім неї немає. Під час оформлення спадщини їй стало відомо про отримання сестрою у грудні 2004 р. ОСОБА_8 про право на спадщину за законом після смерті батька на всю спірну квартиру. До складу спадкового майна після смерті матері входить: - 3/4 частин спірної квартири; - земельна ділянка за адресою - Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, садівниче товариство «Авангард», ділянка 1668, площею 0,077 га. (далі Земельна ділянка); - садовий будинок за адресою - Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, садівниче товариство «Авангард», садовий будинок № 1668 (район Лиманський) (далі Садовий будинок).

14.04.09 р. ОСОБА_4 в порушення її прав та інтересів, на підставі незаконно отриманого ОСОБА_8 про право на спадщину за законом, за значно заниженою ціною продала спірну квартиру ОСОБА_5. Тим самим ОСОБА_4 без її відома та згоди, як власника 3/8 частин спірної квартири, розпорядилася її майном. Після продажу спірної квартири ОСОБА_4 залишилась проживати в ній, що ще раз підтверджує наміри сестри позбавити її права власності на частину спірної квартири. Належна їй частина спірної квартири вибула з її володіння не з її волі іншим шляхом, а тому вона має право витребувати її від ОСОБА_10.

З сестрою у неї склалися неприязні стосунки, в спірній квартирі вона не проживає, врегулювати спір мирним шляхом не можливо. Виділити належні їй 3/8 частин спірної квартири в натурі не можливо, тому вона має право і згодна на отримання від сестри грошової або іншої матеріальної компенсації вартості її частки. За цих же обставин вона вважає необхідним виділити свої частки із спірної земельної ділянки та спірного садового будинку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 55 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 203, 215, 1300, 1301 ЦК, остаточно просила: 1) визнати недійсним ОСОБА_8 про право на спадщину за законом, видане 6-ою державною нотаріальною конторою м. Одеси 29.12.04 р. за № 6-3138 на імя ОСОБА_4; 2) визнати факт належності ОСОБА_9 на праві спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 3/4 спірної квартири; 3) визнати недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири від 14.04.09 р., укладений ОСОБА_4 з ОСОБА_5; 4) визнати право власності в порядку спадкування за законом на 3/8 частин спірної квартири за ОСОБА_3; 5) визнати право власності в порядку спадкування за законом на 5/8 частин спірної квартири за ОСОБА_4; 6) зобовязати ОСОБА_4 сплатити грошову компенсацію ОСОБА_3 за неможливість виділення 3/8 частин спірної квартири у розмірі її ринкової вартості; 7) виділити в натурі належну ОСОБА_3 1/2 частину спірної земельної ділянки; 8) виділити в натурі належну ОСОБА_3 1/2 частину спірного садового будинку; 9) визнати право власності за ОСОБА_3 на 1/2 частину спірної земельної ділянки; 10) визнати право власності за ОСОБА_3 на 1/2 частину спірного садового будинку; 11) усі судові витрати покласти на ОСОБА_4.

У судовому засіданні представник позивачки уточнений позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити його.

Представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнав, вважає його необґрунтованим та таким що не підлягає задоволенню.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25.10.11 р. в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 оскаржує рішення в частині відмови в задоволенні вимог щодо: 1) визнання недійсним ОСОБА_8 про право на спадщину за законом, видане 6-ою державною нотаріальною конторою м. Одеси 29.12.04 р. за № 6-3138 на імя ОСОБА_4; 2) визнання факту належності ОСОБА_9 на праві спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 ? частин спірної квартири; 3) визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири від 14.04.09 р., укладеного ОСОБА_4 з ОСОБА_5; 4) визнання права власності в порядку спадкування за законом на 3/8 частин спірної квартири за ОСОБА_3; 5) стягнення з ОСОБА_4 грошової компенсації на користь ОСОБА_3 у звязку з неможливістю виділення 3/8 частин спірної квартири. Просить рішення суду першої інстанції в оскарженій частині скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4, а саме: 1) визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане 6-ою державною нотаріальною конторою м. Одеси 29.12.04 р. за № 6-3138 на імя ОСОБА_4; 2) визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою - АДРЕСА_1, укладений ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 14.04.09 р.; 3) визнати право власності в порядку спадкування за законом на 3/8 частин квартири, розташованої за адресою - АДРЕСА_1 за ОСОБА_3; 4) стягнути грошову компенсацію з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у звязку з неможливістю виділення 3/8 частин квартири, розташованої за адресою - АДРЕСА_1; 5) стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати по справі, а саме: 1800 грн. за проведену судову будівельно-технічну експертизу; 3011,20 грн. судового збору; 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Позовні вимоги ОСОБА_3 про встановлення факту належності ОСОБА_9 на праві спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 3/4 частин квартири, що розташована за адресою - АДРЕСА_1 залишити без розгляду. Посилається на те, що рішення в оскарженій частині ухвалено при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, при неправильному застосуванні норм процесуального права (ст. ст. 57, 62 - 64, 121 ЦПК): - невірним є висновок суду щодо пропуску строку позовної давності; - позивачка позбавлена можливості судового захисту своїх інтересів шляхом встановлення юридичного факту належності її матері ОСОБА_9 на праві спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 ? частини квартири, що має розглядатися в порядку окремого провадження, оскільки суд не застосував ст. 121 ЦПК та не дав можливості звернутися до суду із зазначеною вимогою в порядку окремого провадження.

В апеляційному суді ОСОБА_3 відмовилася від вимог апеляційної скарги про залишення без розгляду її позовної вимоги про встановлення факту належності ОСОБА_9 на праві спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 3/4 частин квартири, що розташована за адресою - АДРЕСА_1. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23.03.12 р. заява ОСОБА_3 задоволена, апеляційне провадження в цій частині закрито.

ОСОБА_11, ОСОБА_12, представники позивачки в апеляційному суді доводи, викладені в апеляційній скарзі підтримали.

ОСОБА_13, представник відповідачів, в письмових запереченнях на апеляційну скаргу вважала необхідним її відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. В судовому засіданні вона підтримала доводи, викладенні в письмових запереченнях на скаргу.

Відповідно до ст. 303 ЦПК колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу треба відхилити за таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що під час шлюбу з ОСОБА_9, відповідно до договору купівлі-продажу від 03.06.92 р., укладеного з виконкомом Приморської районної ради народних депутатів м. Одеси, ОСОБА_6 придбав квартиру № 7 по вул. Катериниськійй (ОСОБА_7), 81 в м. Одесі. 08.06.95 р. ОСОБА_6 помер. 29.12.04 р. ОСОБА_4 після смерті батька було видано свідоцтво про право власності на спадщину за законом на квартиру. В цей час була жива мати сторін ОСОБА_9, яка із заявою про прийняття спадкового майна після смерті чоловіка не зверталася, свідоцтво про право на спадщину за законом на імя ОСОБА_4 не оспорила. Оскільки за життя мати сторін ОСОБА_9 ніяких прав щодо спірної квартири на заявляла, до суду для визнання свого права власності не зверталась, то ОСОБА_3 не може вважатись її правонаступником і не може самостійно заявити вимоги про відновлення прав спадкодавця. Позивачкою пропущено позовну давність, оскільки вона звернулася до суду в строк що перевищує три роки з моменту видачі свідоцтва на спірну квартиру. Оскільки підстав для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом на імя ОСОБА_4 від 29.12.04 р. немає, то не підлягає задоволенню і позовна вимога про визнання недійсним договору купівлі-продажу, що укладений ОСОБА_4 та ОСОБА_5 14.04.09 р.. Позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на земельну ділянку та садовий будинок. Вона не позбавлена можливості отримати відповідні свідоцтва, а тому за позивачкою не може бути визнано право власності на ? частину земельної ділянки та ? частину садового будинку (а. с. 229- 230). Апелянт не надала як суду першої інстанції, так і апеляційному суду доказів, які б спростовували вищевказані висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідні правовідносини між сторонами встановлені, висновки щодо обставин справи зроблені судом першої інстанції на підставі наявних у справі і наданих сторонами доказів: договору купівлі-продажу від 03.06.92 р. (а. с. 93, 123), згідно якого ОСОБА_6 купив займану ним та його членами сімї квартиру; заяви ОСОБА_4 від 24.12.04 р. про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а. с. 85); свідоцтва про смерть ОСОБА_6 від 09.06.95 р. (а. с. 86), згідно якого останній помер 08.06.95 р.; витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 29.12.04 р. (а. с. 95); свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.12.04 р. на імя ОСОБА_4 (а. с. 99, 115) на спадкове майно квартиру; витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.01.05 р. (а. с. 114) та листа КП «ОМБТІ та РОН» від 01.08.08 р. (а. с. 39), згідно яких власником спірної квартири є ОСОБА_4; свідоцтв про народження ОСОБА_3 (а. с. 53) та ОСОБА_4 (а. с. 51); свідоцтва про смерть ОСОБА_9К від 17.07.08 р. (а. с. 5), згідно якого остання померла 23.03.08 р.; заяв ОСОБА_4 від 12.06.08 р. (а. с. 48) та ОСОБА_3 від 18.07.08 р. про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_9; договору купівлі-продажу від 14.04.09 р. (а. с. 122), згідно якого ОСОБА_4 продала ОСОБА_5 квартиру; витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно від 06.05.09 р. (а. с. 121), згідно якого власником квартири є ОСОБА_5.

Згідно наявних у справі доказів встановлено, що 04.07.53 р. ОСОБА_6 та ОСОБА_9 уклали шлюб (а. с. 279). 12.02.59 р. ОСОБА_6 отримав ордер № 751 на квартиру (а. с. 306). 03.06.92 р., під час знаходження у шлюбі, ОСОБА_6 викупив займану ним та членами його сімї квартиру (а. с. 93, 123). 08.06.95 р. ОСОБА_6 помер (а. с. 86). Спадщину після його смерті прийняла його донька ОСОБА_4, яка з 11.09.87 р. проживала у спірній квартирі з батьками. На час відкриття спадщини також проживала разом із спадкодавцем та залишилася проживати у квартирі (а. с. 309 - 310). ОСОБА_3 спадщину не прийняла, з 21.11.84 р. проживає в м. Львові (а. с. 7). 29.12.04 р. ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом (а. с. 99, 115), згідно якого вона успадкувала всю спірну квартиру. Мати сторін ОСОБА_9 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину не зверталась. В даному випадку право ОСОБА_3 на отримання в спадщину частини квартири є похідним від спадкових прав її мати ОСОБА_9, яка проживаючи разом із донькою - ОСОБА_4, свідоцтво про право власності на спадщину за законом на всю квартиру не оскаржила. Як вбачається з листа доньки ОСОБА_3 (а. с. 6, 311), який за твердженням апелянта було відправлено 15.12.04 р. (а. с. 242), тобто перед отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом, мати сторін ОСОБА_9 мала свій намір розпорядитися спадковим майном, який не співпадав з думкою ОСОБА_3. Це також вбачається із заяви ОСОБА_3 до нотаріальної контори від 18.07.08 р. (а. с. 52) про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_9. В цій заяві серед спадкового майна вона вказує земельну ділянку на території Затоківської селищної ради та садовий будинок на цій земельній ділянці. Спірну квартиру в ній вона не вказує.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову у звязку із безпідставністю позову є обґрунтованим. Доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими. Висновок суду про відмову в задоволенні позову у звязку з пропуском строку позовної давності є зайвим, оскільки безпідставні позовні вимоги не підлягають захисту, якщо вони заявлені і в межах строку позовної давності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і

залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, прийняв рішення на підставі наданих сторонами та досліджених у судовому засіданні доказів, повно і всебічно зясувавши обставини, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3- відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. Є. Федорова

ОСОБА_2