Справа 0308/6111/12
Номер провадження 2/0308/2906/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2012 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді Олексюка А.В.

при секретарі Шумивода О.І.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання.

Свій позов мотивувала тим, що 12.08.97 між нею, її чоловіком, ОСОБА_5, з однієї сторони та ОСОБА_3 Юрієвичем, з другої сторони, було укладено договір пожиттєвого утримання (надалі - Договір). Згідно даного Договору, вони передали у власність Відповідача квартиру за адресою АДРЕСА_1, а останній зобовязувався довічно утримувати ОСОБА_5 та ОСОБА_1, забезпечувати харчуванням, одягом, доглядати, надавати необхідну допомогу з правом довічного проживання в цій квартирі. Вартість матеріального забезпечення (харчування, одягу, догляду і необхідної допомоги) була визначена в розмірі одного неоподаткованого мінімуму, що діє на час оплати.

Свої зобовязання по Договору позивач з чоловіком виконали в повному обсязі, передавши у власність Відповідача вищезазначену квартиру. Станом на сьогоднішній день у вищезазначеній квартирі прописані Відповідач, його син - ОСОБА_6, внуки - ОСОБА_7, ОСОБА_8.

Однак, ОСОБА_3 своїх зобовязань по Договору належним чином не виконував та не виконує. Протягом дії договору пожиттєвого утримання Відповідач лише формально навідувався до позивача та її чоловіка, не надаючи при цьому належної допомоги по їх утриманню, що складається із забезпечення харчуванням, одягом, доглядом тощо.

26.11.03 помер ОСОБА_5, однак організацією його похорон, у 80 - річному віці позивач займалася самостійно, жодних допомоги у звязку із його похованням ОСОБА_3 не надавав, будь-якої участі у цьому не приймав. Допомогу у похованні ОСОБА_5 позивачу надавали сторонні люди.

Зазначила, що у квітні 2012 року їй виповнилось 90 років, вона є людиною досить похилого віку. Через свій вік вона не має можливості належним чином забезпечувати себе усім необхідним. Останні 10 років Відповідач не надає їй першої необхідної допомоги по купівлі продуктів, ліків, прибиранню квартири, не супроводжує її по вулиці до лікарень, магазинів, тощо, матеріально не забезпечує. Обумовлений в договорі розмір матеріального забезпечення на рівні 17 гривень не є достатнім для забезпечення її належного рівня життя. На виконання даного пункту договору Відповідач максимум раз в тиждень, а то і в 2 тижні, приносить позивачу по одній хлібині, жодної іншої допомоги не надає.

Оплату за комунальні послуги позивач здійснює самостійно, незважаючи на те, що право власності на квартиру до Відповідача перейшло в момент укладення спірного Договору, і всі рахунки по оплаті комунальних платежів він переоформив на своє імя.

Крім того, позивач самостійно забезпечує себе необхідними продуктами, ліками.

Зазначила, що коли її стан здоровя був задовільним, вона своїми силами прибирала квартиру, виходила на вулицю до магазину, аптеки для купівля необхідних їй продуктів, ліків. У випадку, коли її самопочуття було поганим, допомогу у цьому вона отримувала від сусідів.

Станом на сьогоднішній день, позивач не має можливості фактично здійснювати належний самостійний догляд за собою та утримувати себе.

У звязку із тим, що позивач є одинокою, непрацездатною, похилого віку громадянкою, до неї приходить соціальний працівник, який надає їй послуги по соціальному обслуговуванні. Соціальний працівник, ОСОБА_9, кожного тижня купляє та доставляє позивачу промислові та продовольчі товари, надає допомогу у прибиранні квартири, митті вікон, при потребі купляє ліки та вирішує її питання у державних установах

Просить розірвати договір пожиттєвого утримання, укладеного між ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 12 серпня 1997 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори ОСОБА_10 та зареєстрованого в реєстрі за № 359. Визнати за ОСОБА_1 право власності на однокімнатну квартиру, загальною площею 32,7 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Луцьк, проспект Волі, 52/63. Зобовязати Відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Луцького MB УМВС України у Волинській області зняти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, 19.04.06, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 з реєстраційного обліку за адресою: м. Луцьк, проспект Волі, 52/63

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав в ньому викладених та просили задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, суду пояснили, що ОСОБА_3 належним чином виконував взяті на себе зобовязання відповідно до договору пожиттєвого утримання. Просили суд врахувати те, що договір довічного утримання був укладений з ОСОБА_5 та ОСОБА_1, ОСОБА_5 претензій до ОСОБА_3 з приводу неналежного виконання зобовязань відповідно до спірного договору не предявляв. Просили відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, свідків, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобовязується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Відповідно до ч.1 ст. 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

Судом встановлено, що 12.08.1997 між позивачем, її чоловіком, ОСОБА_5, з однієї сторони та ОСОБА_3 Юрієвичем, з другої сторони, було укладено договір пожиттєвого утримання (надалі - Договір). Згідно даного Договору, вони передали у власність Відповідача квартиру за адресою АДРЕСА_1, а останній зобовязувався довічно утримувати ОСОБА_5 та ОСОБА_1, забезпечувати харчуванням, одягом, доглядати, надавати необхідну допомогу з правом довічного проживання в цій квартирі. Вартість матеріального забезпечення (харчування, одягу, догляду і необхідної допомоги) була визначена в розмірі одного неоподаткованого мінімуму, що діє на час оплати (а.с.30-32).

На підставі договору по життєвого утримання ОСОБА_11 20.10.2004 року оформив право власності на квартиру АДРЕСА_2. В вищезазначеній квартирі зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.48-50 зворотній бік).

У силу вимог ст. 755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків за договором, незалежно від його вини.

З аналізу даного положення Закону слідує, що законодавець закріпив, що договір довічного утримання підлягає розірванню не залежно від вини набувача у невиконанні чи неналежному виконанні зобовязань.

З досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема, пояснень сторін та представників, показів свідків слідує, що в період з 12.08.1997 року по 2011 рік ОСОБА_3 не в повній мірі виконував взяті на себе за договором по життєвого утримання зобовязання по догляду та утриманню ОСОБА_1, а саме: не належно забезпечував позивача продуктами харчування та одягом, не надавав необхідної допомоги по догляду за квартирою, не допомагав належним медичним обслуговуванням, тощо. Не здійснював належного догляду за покійним ОСОБА_5, який постійно потребував сторонньої допомоги.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що починаючи з 2011 року між сторонами погіршились стосунки, ОСОБА_1 змушена була скористатись допомогою соціального працівника. Відповідач, не зважаючи на погіршення стану здоровя позивача, та її похилий вік не покращив догляд за нею

З врахуванням вищевикладеного та беручи до уваги положень п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України, суд приходить до висновку, що відповідач не належним чином, виконував взяті на себе зобовязання по утриманню ОСОБА_1 та ОСОБА_5

Таким чином, вимога позивач про розірвання договору пожиттєвого утримання та визнання права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1, зняття з реєстрації ОСОБА_3 та членів його сімї з реєстрації у вищезазначеній квартирі підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлене рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача по 107,30 грн. судового збору за кожну позовну вимогу немайнового характеру.

Також з відповідач слід стягнути на користь держави 1620,00 грн. судового збору за кожну вимогу майнового характеру.

Керуючись ст. ст. 10, 14, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 744, 755 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати договір пожиттєвого утримання між ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 12 серпня 1997 року, посвідчений державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори ОСОБА_10 та зареєстрованого в реєстрі за № 359.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на однокімнатну квартиру, загальною площею 32,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

Зобовязати відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Луцького MB УМВС України у Волинській області зняти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 214 (двісті чотирнадцять) гривень 60 копійок судового збору за позовні вимоги немайнового характеру.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1620 (одну тисячу шістсот двадцять) гривень судового збору за позовну вимогу майнового характеру.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Луцького міськрайонного суду ОСОБА_12