Справа № 232/1730/12
Провадження 2-о/232/128/12
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2012 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Іщук Т. П.,

при секретарі Коваленко Д.І.

з участю заявника ОСОБА_1, представника заінтересованої особи ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи - Першої вінницької державної нотаріальної контори, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сімєю. Свою заяву мотивувала тим, що 25 червня 2012 року помер ОСОБА_3, який залишив на її імя заповіт. На день смерті на його імя залишилась квартира: 1/2 частки якої належала особисто померлому, а 1/2 частки, яку він прийняв після смерті ОСОБА_4, але у звязку зі смертю не оформив своїх спадкових прав. ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб в 1971 році. Дітей від шлюбу не було. 14 лютого 1986 року їх шлюб був розірваний, однак і після розірвання шлюбу вони продовжували проживати однією сімєю, вели спільне господарство, разом приватизували в 1996 році квартиру. Заявниця є далекою родичкою, протягом довгого часу підтримувала родинні стосунки, допомагала ОСОБА_3 доглядати хвору дружину. 03 липня 2011 року ОСОБА_4 померла. ОСОБА_3 звернувся до суду про встановлення факту проживання однією сімєю, однак, і сам помер. За таких обставин до суду звернулась заявниця.

В судовому засіданні заявник заяву підтримала, на підставах викладених в своїх заяві, просила її задовольнити.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 не заперечувала стосовно задоволення заяви, пояснивши, що спадкова справа щодо майна померлої ОСОБА_4 відкрита за заявою ОСОБА_3, а після його смерті -за заявою заявника. Відомостей щодо наявності інших спадкоємців не має. Ленінським районним судом м.Вінниці розглядалася справа за заявою померлого, однак залишена без розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку,що заява підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 06 серпня 1971 року в міському відділі ЗАГС м.Вінниці було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, яка після реєстрації шлюбу взяла прізвище ОСОБА_3. 14.02.1986 року шлюб між ними було розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу від 14.02.1986 року, видане Ленінським районним відділом ЗАГС м. Вінниці. Однак, сторони продовжили проживати в одній квартирі однією сімєю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. 26 липня 1996 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 приватизували квартиру, в якій проживали з 1972 року. З 1994 року ОСОБА_4 не працювала у звязку з хворобою, їй було встановлено 2 групу інвалідності. ОСОБА_3 доглядав за нею, придбавав продукти харчування, ліки, утримував квартиру. Цей факт підтверджується актом від 23.05.2012 року, відповідно до якого ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 засвідчують, що особи проживали спільно в квартирі, як одна сімя, разом вели спільне господарство, мали спільний бюджет, а також довідками МКП ЖЕК №16 від 30.10.2012 року №1361 та від 22.05.2012 року №1235. 03 липня 2011 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серія 1-АМ №198466, виданим відділом ДРАЦС ВМУЮ Вінницької області 05.07.2011 року, актовий запис №1702. ОСОБА_3 здійснив її поховання. Заповіту після смерті вона не залишила. Спадкова справа щодо майна померлої заведена на підставі заяви ОСОБА_3 Інших спадкоємців не має. Спору про право не існує.

ОСОБА_3 звернувся із заявою про встановлення факту проживання однією сімєю до Ленінського районного суду м. Вінниці, однак у звязку зі своєю смертю 25.06.2012 року, не дожив до рішення суду. Померлий залишив заповіт на імя ОСОБА_1, яка і звернулась з даною заявою, оскільки не може в повній мірі реалізувати своє право на спадщину.

Відповідно до ст.256 ЦПК України суд встановлює факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 3 Сімейного Кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до вимог законодавства членами сім'ї можуть бути визнані інші особи, які не є родичами за умови постійного проживання разом та ведення спільного господарства.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України до спадкоємців четвертої черги за законом відносяться особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 однією сім'єю понад п'ять років.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3 Сімейного Кодексу України, ст. 1264 ЦК України, ст.ст. 10, 30, 60, 256, 259 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_3, який помер 25 червня 2012 року у м. Вінниці, та ОСОБА_4, яка померла 03 липня 2011 року у м. Вінниці, однією сімєю понад пять років до часу відкриття спадщини.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Т. П. Іщук