Справа № 2506/5167/2012
Провадження по справі 2/2506/2163/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.09.2012 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді Карапута Л.В.,

при секретарі Носенко М.Ю.,

з участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернігові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання втративши право користування квартирою,

в с т а н о в и в :

21.06.2009 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житлом у будинку, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Піонерська, будинок 11 у звязку з відсутністю в ньому понад один рік, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідачка є її дочкою та після укладення шлюбу переїхала жити до чоловіка в с. Самчинці Немирівського району Вінницької області, а тому реєстрація в будинку відповідачки ставить позивача в скрутне матеріальне становище, оскільки сплачує комунальні платежі за відсутнього відповідача та порушено її право користування та розпорядження своїм майном.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач в задоволенні позову просила відмовити, подала письмові заперечення проти позову та пояснила суду, що приїздить до своєї матері разом зі своєю дочкою декілька разів на рік та проживає в спірному будинку, де маються її особисті речі. Останній раз жила в матері в травні 2012 року, а тому вважає що не втратила право на користування житлом, оскільки тимчасово проживає у свого чоловіка, де маються кращі умови для проживання її малолітньої дитини.

Вислухавши пояснення позивача, відповідача, заслухавши показання свідка ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до договору купівлі-продажу від 13.08.1999 року позивачка є власником жилого будинку №11 по вул. Піонерській в м. Чернігові (а.с. 7).

Відповідач є дочкою позивачки та була зареєстрована як член сімї власника.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як встановлено в судовому засіданні відповідачка з 2005 року навчалася в м. Біла Церква Київської області та працювала в м. Києві, про що не заперечувала позивачка.

26.11.2010 року відповідачка уклала шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 12) та 11.07.2011 року народила доньку Дарину, що підтверджується свідоцтвом про народження від 15.11.2011 року.

Відповідач пояснила в судовому засіданні, що дійсно тимчасово проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 без реєстрації за місцем проживання її чоловіка, який працює, разом виховують дитину, на даний час вона не працює, а отримує допомогу по догляду за дитиною до трьох років, тому змушена проживати разом з чоловіком за його місцем проживання, де маються кращі умови для проживання малолітньої доньки Дарини.

Одночасно пояснила, що декілька разів приїздить в м. Чернігів разом зі своєю дочкою та по декілька тижнів проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, де маються її особисті речі, останній раз перебувала в травні 2012 року, про що не заперечувала позивач в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В судове засідання позивачем не надано достовірних доказів про відсутність відповідачки в спірному житловому приміщенні з березня 2010 року, як зазначено в позовній заяві, оскільки позивачка визнала факт перебування відповідачки разом з малолітньою дитиною в травні 2012 року, а позов предявлено 21.06.2012 року, тобто на момент подання позову не пройшов рік.

Крім того, позивачем не надано будь-яких доказів, що реєстрація відповідачки в будинку порушує її право користування та розпорядження своїм майном та ставить в скрутне матеріальне становище, оскільки як пояснила в судовому засіданні позивачка, сплачує комунальні платежі по лічильникам.

Отже суд приходить до висновку, що відповідач за поважних причин тимчасово не проживає в спірному будинку, проте іншого житла не має та постійно приїздить та проживає по декілька днів у своєї матері ОСОБА_1, а тому не втратила право на користування спірним житловим приміщенням.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 213-215, 218, 292, 294 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: ОСОБА_4