Справа № 22ц-2690/1159/2012 Головуючий у 1 -й інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Музичко С.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 лютого 2012 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - судді Музичко С.Г.

суддів: Левенця Б.Б., Кравець В.А.

при секретарі Шияні М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, позивачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 10.08.2011 року в справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про виселення та заборону вчиняти перешкоди в здійсненні охорони та управління спадковим майном та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_7. ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу та за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7. ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про встановлення батьківства - ,

встановила:

ОСОБА_5, ОСОБА_7. ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_2 про виселення та заборону вчиняти перешкоди в здійсненні охорони та управління спадковим майном, визнання права власності за ОСОБА_5, ОСОБА_7 по /г на спадкове майно.

В свою чергу ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу.

Ухвалою суду об'єднано в одне провадження справа за позовом ОСОБА_8 3. В. до ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_4. ОСОБА_2 про встановлення батьківства .

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 10 серпня 2011 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_5, ОСОБА_7 в порядку спадкування за законом право власності по 1/3 частині спадкового майна померлого ОСОБА_10 В іншій частині позову ОСОБА_5 ОСОБА_9 ОСОБА_4 - відмовлено.

В задоволенні позову ОСОБА_11 - відмовлено.

Позов ОСОБА_8 про встановлення батьківства задоволено. Вирішено визнати ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2. Миронівського району, Київської області, батьком ОСОБА_8, 10.02.1991року народження, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3. Чернігівської області.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_11 І,- ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просив рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 постановити нове про задоволення позову про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_10. Зазначив, що при вирішенні спору, суд не розглядав вимоги ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу, тому, на думку апелянта, надані ОСОБА_4 докази не стосуються предмету доказування. Як наслідок, суд не прийняв до уваги покази свідків та пояснення ОСОБА_8 про перебування у шлюбних відносинах ОСОБА_12 із спадкодавцем ОСОБА_10

Частково не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_5, ОСОБА_13, ОСОБА_4, також, звернулись до суду з апеляційною скаргою, просили рішення суду скасувати в частині відмови в заявленому ними позові, постановити нове про його задоволення. В обґрунтування апеляційної скарги вказали, що суд безпідставно відмовив у задоволенні вимоги про виселення ОСОБА_2, оскільки остання постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4. Апелянти, також, не погодились з висновком суду щодо відмови про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_10, оскільки суд не прийняв до уваги покази свідків, автобіографії, фотографії, інше. Крім того, сама ОСОБА_8 у позові зазначила, що ОСОБА_10 за своє життя хотів визнати її своєю дитиною, але не встиг цього зробити, чим доведено, що ОСОБА_10 не визнав її своєю дитиною.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які брати участь в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційні скарги слід відхилити, виходячи з наступного.

Статтею 303 ч. 1 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 19.01.2010 року, був зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 з 20.03.1993 року по 19.01.2010 року.

Згідно матеріалів спадкової справи ОСОБА_10, про прийняття спадщини заявили ОСОБА_2, ОСОБА_7В.(Захарко) - донька померлого, ОСОБА_5 - донька померлого, ОСОБА_4 та ОСОБА_8

Відповідно до висновку експерта №72 судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, виконаного Одеським обласним бюро судово-медичної експертизи, молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин ОСОБА_10 може являтися біологічним батьком громадянки ОСОБА_8, 10.02.1991 року, народженої громадянкою ОСОБА_14. ІНФОРМАЦІЯ_6, з ймовірністю 99,99999999%.

Задовольняючи позовні вимоги про встановлення батьківства ОСОБА_8, суд першої інстанції виходив з того, що остання народилася 10.02.1991 року, тобто до 1 січня 2004 року, відтак, вірно керувався ст. 53 КпШС, прийнявши до уваги покази свідків, пояснення ОСОБА_2 що достовірно підтверджують визнання ОСОБА_10 батьківства.

Вирішуючи позов про задоволення вимог ОСОБА_15. ОСОБА_16 про визнання права власності в порядку спадкування за законом по 1/3 спадкового майна районний суд правильно виходив з того, що спадкоємцями першої черги за законом, в силу ст. 1261 ІДК України, є ОСОБА_13, ОСОБА_5 та відповідно ОСОБА_8, як донька померлого, та їхні частки у спадщині рівними.

При вирішенні спору в частині вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу, суд належно оцінив надані сторонами докази в їх сукупності та дійшов правильного висновку про відмову в їх задоволенні з огляду на їх суперечливість та недоведеність щодо проживання однією сім'єю без шлюбу зі спадкодавцем не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, як це передбачено ст. 1264 ЦК України.

Колегія суддів звертає увагу апелянту на те, що суд розглянув спір в межах заявлених позовних вимог ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю та у відповідності до ст. 215 ЦПК України в резолютивній частині рішення виклав висновок про відмову у позові в цій частині.

Виходячи із положень Житлового Кодексу України, право на звернення до суду з вимогою про виселення набуває особа, яка у встановленому законом порядку користується або володіє житловим приміщенням. ОСОБА_5, ОСОБА_13 та ОСОБА_4, звертаючись до суду з вимогою про виселення ОСОБА_2 всупереч ст.. 60 ЦПК України не надали суду відповідних доказів, а тому їх позов в цій частині є передчасним.

Отже, судом повно і об'єктивно з'ясовані обставини справи, висновки суду є правильними і ґрунтуються на вимогах закону, рішення постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 308 ЦПК України рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 308, 317 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів.

ухвалила:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, позивачів ОСОБА_4. ОСОБА_5, ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Соломянського районного суду м. Києва від 10.08.2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: