У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів: Парапана В.Ф.,

ОСОБА_1,

при секретарі: Душкевич О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 24 лютого 2012 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості ,-

в с т а н о в и л а:

05 квітня 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості. Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що сторони є учасниками системи WebMoney Transfer. 16 вересня 2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладений договір позики титульних знаків №90629/225796. Вказаний договір був укладений в електронній формі та підписаний сторонами аналогами власноручного підпису. Предметом договору є передача ОСОБА_3 у власність ОСОБА_4 титульних знаків у обсязі 2 492,00 WMZ. ОСОБА_4 зобовязався передати позивачу в термін не пізніше 05 жовтня 2009 року титульні знаки в обсязі 2 990,4 WMZ. У договорі сторони визначили, що титульні знаки WMZ еквівалентні доларам США. 09 листопада 2009 року за договором позики було повернуто 90,4 WMZ. На неодноразові повідомлення щодо сплати боргу ОСОБА_4 не перераховував всю суму боргу, яка складає 2 900 WMZ, що еквівалентно 23 084 гривень, тому позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просив стягнути з ОСОБА_4 3% річних по сумі заборгованості в розмірі 23 084 грн., розрахунок інфляційних витрат по сумі заборгованості 2 931,66 грн., судові витрати у сумі 4 799,54 грн.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 позов не визнав, пояснив, що АПАК WebMoney Transfer не може використовуватись для підписання електронних документів, факт укладання договору позики титульних знаків від 16 вересня 2009 року не визнає так як на вказану дату в системі WebMoney Transfer даний договір не зареєстрований.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 24 лютого 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, мотивуючи це тим, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання апеляційної інстанції не з'явився позивач ОСОБА_3, але про розгляд справи він сповіщався належним чином, документи підтверджуючі поважність причини неявки до суду ними надано не було. Крім того, інтереси позивача у суді апеляційної інстанції представляє його довірена особа. Тому у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України його неявка в суд не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги та пояснення на апеляцію представника позивача ОСОБА_3В ОСОБА_5, заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є учасниками системи обліку трансферту майнових прав вимог цифровими титульним знаками «WebMoney Transfer», яка представляє собою систему онлайн - платежів.

Для взаєморозрахунків між учасниками в системі «WebMoney Transfer» використовуються титульні знаки, які є еквівалентом обміну в товарообороті, який відбувається в мережі Інтернет.

Згідно заяв здобувача атестата системи «WebMoney Transfer» ОСОБА_3 ідентифікований в Системі під WMID: WM ідентифікатор 52 (а.с. 9), а ОСОБА_4 ідентифікований в Системі під WM ідентифікатор 05 (а.с. 8).

16 вересня 2009 року між сторонами по справі був укладений в електронній формі договір позики титульних знаків в системі «WebMoney Transfer» мережі Інтернет, який був підписаний ними аналогами власноручного підпису.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

На підтвердження факту укладення правочину, позивачем ОСОБА_3 надано договір позики титульних знаків №90629/225796 щодо передачі титульних знаків у обсязі 2 492,00 WMZ укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 16 вересня 2008 року (а.с. 42-44).

Факт передачі у позику титульних знаків підтверджується випискою із журналу операцій системи «WebMoney Transfer» від 10 листопада 2009 року, проте в наданій суду виписці з журналу (а.с. 31) вказаний інший договір титульних знаків, а саме №90516/225385.

За таких обставин, доводи ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню не заслуговують на увагу, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи, оскільки суду не надано було належних та допустимих доказів щодо укладення між сторонами договору позики титульних знаків від 16 вересня 2009 року №90629/225796 щодо передачі титульних знаків в обсязі 2 492,00 WMZ, належність WMID 76 ОСОБА_4 та закінчення строку договору.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції вірно послався на норми закону, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами, перевірив усі докази по справі та зробив вірний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити, рішення Приморського районного суду м.Одеси від 24 лютого 2012 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справа протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М.Драгомерецький

ОСОБА_6

ОСОБА_1