АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2012 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Волошина М.П.

Суддів: Басуєвої Т.А., Демченко Е.Л.

При секретарі: Качур Л.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр міста» про визнання права власності,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2010 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом і просила визнати за нею право власності на квартиру № 14, розташовану на 6 поверсі, загальною площею 152,5 кв.м. в житловому будинку за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Гагаріна, буд. 95-а без додаткових актів вводу в експлуатацію.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2011 року визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру № 14, розташовану на 6 поверсі, загальною площею 152,5 кв.м. в житловому будинку за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Гагаріна буд. 95-а (Літ. А-13) без додаткових актів вводу в експлуатацію. Стягнуто з ТОВ «Центр міста» на користь ОСОБА_3 1700 грн. судовий збір та 120 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по справі, відмовивши в задоволенні позовних вимог, оскільки судом при ухваленні рішення порушено норми матеріального та процесуального права, а також не повно з'ясовані обставини, які мають значення для справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставі своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При встановлені фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 березня 2006 року між ОСОБА_3 та ПП «Центр міста», в особі директора ОСОБА_4 був укладений договір про інвестування житлового будівництва № 49/г. Згідно вказаного договору ОСОБА_3 зобов'язалась прийняти участь в інвестуванні будівництва багатоповерхового житлового будинку за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Гагаріна, будівельний № 95, а ПП «Центр міста» зобов'язався організувати його будівництво відповідно договірних умов та передати ОСОБА_3 у власність квартиру будівельний № 14, загальною площею 133 м.кв., розташовану на 6 поверсі зазначеного житлового будинку.

21 вересня 2007 року відповідачем було змінено організаційно-правову форму з ПП «Центр міста» на ТОВ «Центр міста», .

Позивач свої зобов'язання за Договором № 49/г виконав у повному обсязі.

16 жовтня 2007 року між сторонами було складено та підписано акт прийому-передачі житлового приміщення: квартири № 14, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Гагаріна, 95-а, до договору № 49/г про інвестування житлового будівництва від 01 березня 2006 року. Згідно акту прийому-передачі повна сума оплати грошових коштів переданих раніше позивачем відповідачу по договору № 49/г склала 663 000 грн. Відповідач не має претензій до позивача щодо оплати за житлове приміщення: квартиру № 14, розташовану за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Гагаріна, 95-а.

Відповідно до розпорядження Міського голови м Дніпропетровська від 16 квітня 2009 року № 343-р, житловому будинку з офісними приміщеннями по проспекту Гагаріна присвоєно адресу - проспект Гагаріна, 95-а.

У червні 2010 року спеціалістами ПП «НВП ДНДІБВ» було проведено технічне обстеження будівельних конструкцій квартири № 14 на 6 (шостому) поверсі будинку за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Гагаріна, буд.95-а. За результатами технічного обстеження складено висновок, відповідно до якого загальний технічний стан будівельних конструкцій приміщень спірної квартири задовільний (II категорія). Існуюче планування приміщень квартири не чинить негативного впливу на конструкції будинку в цілому, і не тягне за собою зниження експлуатаційної надійності будинку, а також не суперечить вимогам нормативних документів, які діють в Україні на момент обстеження. Об'ємно-планувальні та конструктивні рішення відповідають вимогам ДБН В.2.2.-9-99 «Громадські будинки та споруди».

У зв'язку із внутрішнім переобладнанням квартири, зміною планування приміщень квартири, площа квартири фактично відрізняється від площі, вказаної у договорі про інвестування житлового будівництва. Висновком за результатами обстеження технічного стану будівельних конструкцій квартири встановлено, що загальна площа квартири № 14 складає 152,5 кв.м

При задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що позивач свої зобов'язання за договором № 49/г про інвестування житлового будівництва від 01 березня 2006 року виконала в повному обсязі, а тому, керуючись ст.ст. 182, 319, 328, 331, 526-527, 530, 626, 629 ЦК України, ст.ст. 4-5, 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 10 Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна, Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року, №7/5, визнав за ОСОБА_3 право власності на квартиру № 14, розташовану на 6 поверсі, загальною площею 152,5 кв.м. в житловому будинку за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Гагаріна буд. 95-а (Літ. А-13) без додаткових актів вводу в експлуатацію.

З таким висновком суду першої інстанції погодитись неможна, оскільки суд першої інстанції неповно зясував обставини, що мають значення для справи. Тому, відповідно до ст. 309 ЦПК України рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення по справі судом не було враховано положення ст. 331 ЦК України, згідно якої право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Постановою Кабінету Міністрів № 1243 від 22 вересня 2004 року (яка діяла на момент спірних правовідносин) «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів» визначений порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів незалежно від джерел фінансування їх будівництва, в тому числі і на приміщення побудовані за кошти фізичних та юридичних осіб.

Для предявлення закінченого будівництвом обєкта державній приймальній комісії утворюється робоча комісія, яка перевіряє відповідність закінченого будівництвом обєкта затвердженому проекту, санітарним, протипожежним, радіаційним та екологічним висновком і нормам.

За результатам роботи державної приймальної комісії складається акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта.

Як вбачається з матеріалів справи забудовником ці вимоги закону виконані не були, необхідна технічна підготовка житлового будинку, де знаходиться спірна квартира, для прийому його в експлуатацію проведена не була, і таким чином будинок в експлуатацію введений не був.

Оскільки спірне нерухоме майно не було прийнято в експлуатацію в установленому законом порядку, то не має законних правових підстав для визнання права власності на квартиру без додаткового акту введення в експлуатацію.

Крім того, як убачається з матеріалів справи, оскаржуваним судовим рішенням про визнання права власності на квартиру без додаткових актів вводу в експлуатацію, порушено права апелянта, оскільки 11 липня 2006 року між ПП «Центр міста» та ОСОБА_2 було укладено договір № 52/г про інвестування житлового будівництва. Згідно вказаного договору ОСОБА_2 зобов'язалась прийняти участь в інвестуванні будівництва багатоповерхового житлового будинку за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Гагаріна, будівельний № 95, а ПП «Центр міста» зобов'язався організувати його будівництво відповідно договірних умов та передати ОСОБА_2 у власність квартиру будівельний № 14, загальною площею 133 м.кв., розташовану на 6 поверсі зазначеного житлового будинку.

14 липня 2006 року між ОСОБА_2 та ПП «Центр міста» було складено та підписано акт прийому-передачі № 7 житлового приміщення квартири будівельний № 14, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Гагаріна, 95-а, згідно договору № 52/г від 11 липня 2006 року про інвестування житлового будівництва.

ОСОБА_2 не була залучена до участі у справі, суд фактично вирішив питання щодо майна, яке вона інвестувала без її участі.

Отже суд ухвалюючи рішення по справі вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не були залучені до участі у справі.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, і це призвело до неправильного вирішення справи у звязку з чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_3 в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2011 року скасувати та постановити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр міста» про визнання права власності відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Судді: