Справа № Провадження №22-ц-6102/12 22-ц/1090/8605/12 Головуючий у І інстанції Соловей Г.В.
Категорія18Доповідач у 2 інстанціїФінагєєв
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 листопада 2012 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в складі:

головуючого Яворського М.А.,
суддів: за участю секретаря:Фінагєєва В.О., Кашперської Т.Ц., Дрозд О. С.,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 та Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця»на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 до Моторвагонного депо Фастів, Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця»про стягнення коштів та за зустрічним позовом Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця»до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 про визнання недійсним договору про виконання робіт, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2010 року позивачі звернулися до суду з позовом про стягнення коштів за виконані роботи. Свої позовні вимоги, в подальшому збільшивши їх розмір, обґрунтовували тим, що між ними та Моторовагонним депо Фастів було укладено договір на виконання робіт. Актами виконаних робіт №1, 3 підтверджено виконання зобов'язань позивачами за договором. Однак, відповідачем було порушено умови договору, оскільки ним не було проведено оплату за виконані роботи в строк визначений у договорі. В зв'язку з викладеним просили суд стягнути заборгованість на користь позивачів по оплаті вартості виконаних робіт з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних, вартість придбаних будівельних матеріалів у розмірі 345 718,88 грн., а також моральну шкоду на користь позивача ОСОБА_6 у розмірі 10 000 грн., оскільки протиправні дії відповідача завдали значних душевних страждань.

Відповідач ДТГО «Південно-Західна залізниця»звернувся з зустрічним позовом про визнання договору виконаних робіт недійсним. Вимоги обґрунтовував тим, що договір був підписаний посадовою особою з перевищенням повноважень. Тому в силу закону він є недійсним. Крім того, відповідно до довідки Контрольно-ревізійного відділу вартість виконаних робіт є завищеною.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2012 року позов ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 задоволено частково. Стягнуто з ДТГО «Південно-Західна залізниця»на користь позивачів заборгованість за виконані роботи у сумі 89 281,79 грн. та судові витрати у розмірі 3219 грн. У задоволенні зустрічного позову ДТГО «Південно-Західна залізниця»відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду у частині відмови у задоволенні позову про стягнення коштів за виконані роботи з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних у повному обсязі та за придбані будівельні матеріали у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин справи та ухвалити нове рішення, яким позов в цій частині задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд безпідставно не прийняв до уваги Акт № 3 виконаних робіт. Даний акт є достовірним документом, доводить факт виконання робіт на вказану суму, підписаний тими ж особами, що й акти № 1і № 2. Матеріали для будівництва були придбані позивачами і даний факт відповідачами не заперечувався.

В апеляційній скарзі ДТГО «Південно-Західна залізниця»просить суд скасувати рішення суду у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні вимог позивачам та задовольнити зустрічний позов з підстав викладених у ньому. Крім того, судом неправильно розподілено судові витрати у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити, а апеляційну скаргу ДТГО «Південно-Західна залізниця» задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 20 листопада 2009 року між ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_16 та Державним територіально-галузевим об'єднанням «Південно-Західна залізниця»в особі начальника моторвагонного депо Фастів-1 ОСОБА_15, що діяв на підставі довіреності № 62-НЮ від 14.01.2009 року, укладено договір №103 про виконання робіт.

Додатковою угодою до Договору №103 від 20.11.2009 р. внесено зміни до зазначеного договору, відповідно до яких виконавцями за договором про надання послуг є фізичні особи ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,ОСОБА_10, ОСОБА_16, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14.

Предметом договору є виконання ремонту заготівельного цеху моторвагонного депо Фастів.

Пунктом 4.2. вказаного договору визначено порядок оплати робіт, відповідно до якого оплата здійснюється на підставі Акта виконаних робіт згідно кошторису (додаток №1), який є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до кошторису на виконання робіт по ремонту заготівельного цеху моторвагонного депо Фастів загальна вартість робіт складає 195 284,89 грн.

Згідно Акту №1 від 15.12.2009 року на виконання договору №103 виконано роботи на суму 33 554,35 грн.

Згідно Акту №2 від 30.12.2009 року на виконання договору №103 виконано роботи на суму 39 614,84 грн.

Згідно Акту №3 від 30.12.2009 року на виконання договору №103 виконано роботи на суму 122 115, 70 грн.

Приймаючи рішення про часткове задоволення первісного позову, суд першої інстанції виходив з того, що згідно наданих актів №1 та №2 виконаних робіт позивачі виконали умови договору та виконали передбачені кошторисом будівельні роботи на суму 73 169.19 грн., а відповідач не здійснив оплату виконаної роботи.

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував вищезазначені обставини справи однак вказав, що ціни на виконані роботи були завищені та у начальника депо не було необхідних повноважень на укладення зазначеного договору.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції по суті та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За таких обставин рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивачів заборгованості відповідає вимогам закону.

Однак стягуючи з відповідача 89 281.79 грн. боргу, суд першої інстанції належним чином не мотивував своє рішення та не навів розрахунків з яких він виходив задовольняючи позов в зазначеній частині.

Як вбачається з матеріалів справи позивачі просили суд стягнути з відповідача 73 169.19 грн. невиплачених коштів згідно акту виконаних робіт № 1 та № 2.

Змінюючи свої позовні вимоги та заявляючи про стягнення з відповідача також 3% річних та інфляційних втрат, позивачі не надали суду розрахунку заборгованості в сумі 73 169.19 грн. з урахуванням зазначених складових, а відтак колегія суддів приходить до висновку, що стягненню підлягає саме заявлена позивачем суму 73 169.19 грн., без врахування 3% річних та інфляційних.

Відмовляючи позивачам в стягненні заборгованості за договором №103 про виконання робіт, відповідно за роботи передбачені актом виконаних робіт № 3 (а.с. 152 т. 1) в сумі 122 115.7 грн., суд першої інстанції виходив з того, що зазначений акт належним чином не оформлений та всупереч вимогам ст.. 64 ЦПК України не наданий суду в оригіналі.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції.

Так, зазначений акт виконаних робіт не наданий на вимогу суду в оригіналі, відповідач заперечує його наявність. З наданої суду копії даного акту вбачається, що він не підписаний та не затверджений начальником моторвагонного депо Фастів, в ньому відсутня дата складання.

За таких обставин висновки суду в цій частині відповідають встановленим обставинам справи та дослідженим в судовому засіданні доказам.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача відшкодування за спричинену позивачу ОСОБА_6 моральну шкоду, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивачем, всупереч вимогам ст.. 61 ЦПК України не надано суду доказів спричинення йому моральної шкоди діями відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що зазначені вимоги заявлені виключно на поясненнях самого позивача і останній не довів наявності обставин на які він посилався як на підставу своїх вимог.

Також відповідає вимогам закону рішення суду в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ДТГО «Південно-Західна залізниця»про визнання недійсним довору № 103 на виконання ремонтних робіт.

Згідно ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Заявляючи перед судом вимогу про визнання недійсним договору з підстав відсутності в начальника Фастівського моторвагонного депо повноважень на його укладення, відповідач не надав суду доказів на підтвердження зазначених обставин.

Так, укладаючи оспорюваний договір, начальник депо діяв від імені ДТГО «Південно-Західна залізниця», на підставі доручення № 62-НЮ від 14.01.2009 року, яким начальнику депо надано право на укладання витратних договорів, за виключенням певного переліку, в тому числі і договору на капітальний ремонт будівель та споруд.

Всупереч вимогам ст. 61 ЦПК України відповідачем не надано суду достатніх та допустимих доказів, що проведені позивачами ремонтні роботи відносяться до капітальних ремонтів будівель і споруд, а відтак зазначена підстава визнання договору недійсним не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача вартості будівельних матеріалів, придбаних позивачами та використаних в ході виконання ремонтних робіт по договору № 103, суд першої інстанції виходив з того, що укладений договір № 103 на проведення будівельних робіт не може бути підставою до стягнення з відповідача коштів за придбані позивачами будівельні матеріали.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду та зазначає наступне.

Укладеним між позивачами та відповідачем договором на проведення будівельних робіт не передбачено обов'язку позивачів купувати будь-які будівельні матеріали. Крім того вказаним договором передбачено обов'язок позивачів приступити до виконання будівельних робіт після надання їм матеріалів відповідачем.

Отже придбавши будівельні матеріали для здійснення ремонтних робіт позивачі, діяли всупереч вимогам укладеного договору та вимог ст.. 526 ЦК України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що неналежне виконання умов договору позивачами не може мати наслідком стягнення безпідставно витрачених останніми коштів з відповідача в межах виконання умов укладеного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві -пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Стягнувши з відповідача судові витрати понесені позивачем ОСОБА_6 в повному обсязі, суд порушив вимоги зазначеної статті закону та не звернув уваги, що позов позивачів задоволено частково.

Отже в цій частині доводи апеляційної скарги відповідача заслуговують на увагу, а судове рішення підлягає зміні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західної залізниці»задовольнити частково.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2012 року змінити, в абзаці другому резолютивної частини рішення слова та цифри «в сумі 89281.79 грн. змінити на «в сумі 73 169.19 грн.», слова та цифри «судові витрати в розмірі 3219 грн.»змінити на «судові витрати в розмірі 1185.6 грн.».

В іншій частині рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2012 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Яворський М.А.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Фінагєєв В.О.