Справа № 1003/4830/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2012 року Білоцерківський міськрайоний суд у складі:

головуючого судді Дмитренко А. М. ,

при секретарі Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 05.11.1983 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають повнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 і дочку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, сімейне життя не склалося, оскільки між ними почали виникати непорозуміння, сварки та конфлікти, з 2011 року вони проживають за однією адресою, але спільного господарства не ведуть, подружні почуття між ними відсутні, сімя фактично вже не існує, а тому вона вважає подальше збереження шлюбу недоцільним і просить суд шлюб між ними розірвати.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги.

Відповідач до суду не зявився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, надав письмову заяву про визнання позову і щодо розгляду справи без його участі.

За ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Так, судом встановлено, що сторони з 05.11.1983 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають 2-х повнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 і дочку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується копіями свідоцтв про одруження, про народження дітей.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу.

Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, подружніх стосунків вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, наміру зберігати сімю не мають.

З пояснень позивача встановлено, що майнові спори вони будуть вирішувати в судовому порядку.

Враховуючи те, що сторони не мають наміру зберігати їхній шлюб, суд вважає за недоцільне надавати сторонам строк для примирення, оскільки за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін.

Отже, судом приймається до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Після розірвання шлюбу позивач бажає залишити прізвище-Грабовська.

На підставі ст.88 ЦПК України, ст.4 Декрету КМ України «Про державне мито» суд вважає за можливе стягнути з відповідача державне мито за реєстрацію розірвання шлюбу в органах РАЦС в розмірі 17 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 24,56, 110,112,113 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10,60,88, 174, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 5 листопада 1983 року в відділі ЗАГС смт. Михайлово Запорізької області, актовий запис №146, - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище-Грабовська.

Стягнути з ОСОБА_2 держмито в розмірі 17 грн. за реєстрацію розірвання шлюбу в органах РАЦС.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_5