Справа № 2-3432/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

"17" грудня 2012 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

Головуючого-судді Адамовича О.Й.

При секретарі Агейчевій Ю.А.

За участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В

20.09.2012 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна та визнання права власності.

12.11.2012 року відповідач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину у сумісній власності та встановлення розміру ідеальних часток у праві спільної сумісної власності.

17.12.2012 року ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира обєднано справа №2-3432/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна та визнання права власності та справа №2-3773/12 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину у сумісній власності та встановлення розміру ідеальних часток у праві спільної сумісної власності в одне провадження по справі №2-3432/12.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 - є спільною сумісною власністю його та колишньої дружини, відповідача по справі, ОСОБА_3, оскільки він з 14.09.2004 року перебував у шлюбі з відповідачем. В період спільного проживання ними було придбано зазначене житло, договір купівлі-продажу було оформлено на ОСОБА_1. 27.08.2012 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано на підставі рішення Корольовського районного суду м. Житомира. На теперішній час вони спільно не проживають. ОСОБА_1 просить виділити частку подружжя в загальній спільній власності та визнати за ним право власності на цю частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, - як на майно, що було придбано подружжям під час шлюбу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник підтримали заявлені позовні вимоги, вважають, що квартира є спільним майном подружжя, тому має право на частину спільного майна подружжя.

ОСОБА_3 та її представник позовні вимоги визнали та не заперечують, що позивач має право на 1/2 частину цього майна. З цих же підстав вважають, що 1/2 частина квартири належить ОСОБА_3, як дружині.

Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 16.02.2005 року, що посвідчений нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та даних технічного паспорту, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , - була придбана в лютому 2005 року ОСОБА_1 (а.с.7-10).

Той факт, що позивач перебував у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 з 14.09.2002 року, тобто на час купівлі квартири, підтверджує копія рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27.08.2012року, де факт одруження сторін з 14.09.2002 року встановлений і не потребує доказуванню.

Факт розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 також підтверджується копією рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27.08.2012року.

Статтею 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може протиправно бути позбавлений права власнтості. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 60 СК України передбачає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Таким чином, спірне помешкання за адресою: АДРЕСА_2 - є об"єктом спільної сумісної власності подружжя.

Стаття 70 СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Стаття 72 СК України передбачає, що позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

В даній справі строк, встановлений ст. 72 СК України дотримано.

В силу ст. 368 ЦК України встановлено, що частки в праві спільної сумісної власності вважаються рівними.

Згідно ч.2 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Статтею 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст.382 ЦК України). Відповідно до ст.383 ЦК України квартира використовується власником для власного проживання та проживання членів його сім'ї.

За загальним правилом для виникнення права спільної сумісної власності на певне майно необхідна наявність двох умов: по-перше майно має бути придбане в період перебування в зареєстрованому шлюбі; по-друге воно повинно бути результатом їх праці тобто ст. 74 СК України закріплено, що необхідно щоб подружжя спільно проживало та вело спільне господарство.

У відповідності до ч. 2 ст. 358 ЦК України, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч. 9 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що можливо визначити частки власників квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3, у рівних частинах, а саме по 1/2 ідеальної частини у спільній сумісній власності кожному.

Керуючись ст. 358, 368, 382, 383 ЦК України, ст. 60, 70, 72, 74 Сімейного Кодексу України, на підставі ст.ст.10, 11,60, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 ідеальної частини квартири АДРЕСА_3.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 ідеальної частини квартири АДРЕСА_3.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира на протязі 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. Й. Адамович