Справа №1490/1663/12 08.05.2012 08.05.2012 08.05.2012
Провадження №22-ц/1490/1140/12
Справа 22ц-1490/1140/12 Головуючий по 1 інстанції Агєєва Л.І.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

08 травня 2012р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Базовкіної Т.М.,

суддів: Яворської Ж.М., Колосовського С.Ю.,

при секретарі судового засідання Шпонарській О.Ю.,

з участю: позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк (далі ПАТ „Приватбанк)

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 лютого 2012р.

за позовом ОСОБА_2 до ПАТ „Приватбанк про визнання додаткової угоди недійсною та покладення обовязку,

встановила:

У травні 2011р. ОСОБА_2 предявив позов до ПАТ „Приватбанк про визнання на підставі ст.230 ЦК недійсною додаткову угоду від 10 жовтня 2008р. до договору про іпотечний кредит, укладеного 17 квітня 2008р. та покладення обовязку по здійсненню перерахунку заборгованості за первісними умовами.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 лютого 2012р. постановлено про задоволення позову. Додатковим рішенням цього ж суду від 16 лютого 2012р. вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ „Приватбанк, посилаючись на незаконність рішення суду просило його скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 квітня 2008р. ПАТ „Приватбанк уклало з ОСОБА_2 договір про іпотечний кредит за яким останній отримав 500000 грн. під 15% річних за його користування з умовою повернення кредиту до 17 квітня 2023р. Особливістю цього договору було те, що плата за користування кредитом була нижче за ринкову у звязку з можливістю відступлення права вимоги Державній іпотечній установі.

Відповідно до п.8.8., 8.9. зазначеного договору сторони узгодили випадки за яких можливо в односторонньому порядку змінювати відсоткову ставку за кредит, зокрема, якщо права кредитора не будуть відступлені на користь будь-якої третьої особи.

26 червня 2008р. ПАТ „Приватбанк надіслало листа ОСОБА_2 про збільшення процентної ставки за кредитним договором з посиланням на те, що Державна іпотечна установа не здійснює операцій по рефінансуванню кредиту і починаючи з 17 серпня 2008р. нарахування здійснювались виходячи з 2,09% щомісячно.

Згідно повідомлень від 13 і 16 січня 2012р. (а.с.106,111) розгляд пропозицій про відступлення прав вимоги за іпотечними кредитами здійснюється Державною іпотечною установою окремо по кожному позичальнику на підставі рішення правління від 27 серпня 2008р. Кредитний договір між ПАТ „Приватбанк і ОСОБА_2 не включався до ПУЛу №164 від 29 травня 2008р., тобто на розгляд цієї установи не надавався.

Таким чином, дії ПАТ „Приватбанк по односторонній зміні відсоткової ставки з 17 серпня 2008р. не ґрунтуються на умовах п.8.8. кредитного договору, так як Державна іпотечна установа не відмовляла у проведенні рефінансування по цьому зобовязанню, а тому суд обґрунтовано визнав такі дії незаконними і зобовязав відповідача провести відповідний перерахунок.

Надавши недостовірну інформацію про відмову рефінансування за кредитним договором (а.с.58,112), хоча такі дії здійснювались Державною іпотечною установою за іншими правочинами (а.с.106), в умовах коли процентна ставка для ОСОБА_2 суттєво збільшилась з 15% до 25% річних ПАТ „Приватбанк запропонував йому укласти додаткову угоду.

10 жовтня 2008р. така додаткова угода була укладена. За умовами цього правочину сторони дійшли домовленості про конвертацію залишку кредиту 505627,84 грн. в долари США - 95042,83 зі сплатою 1,17% місячних за користування кредитом.

Наведені факти, а саме безпідставне суттєве збільшення в односторонньому порядку плати за кредит, надання недостовірної інформації про відсутність рефінансування за кредитним договором, а ця обставина мала вирішальне значення, свідчать про те, що при укладені додаткової угоди в діях ПАТ „Приватбанк наявні ознаки умислу на обман, а тому можна погодись з висновком суду про наявність підстав, передбачених ст.230 ЦК для визнання цього правочину недійсним.

Посилання апелянта щодо зміни облікової ставки НБУ та курсу гривні до долару США не можна визнати обґрунтованими, тому що підставою для односторонньої зміни кредитного договору згідно листа ПАТ „Приватбанк слугувала саме відмова Державної іпотечної установи по рефінансуванню кредиту (а.с.8).

Аргументи апелянта стосовно відповідності додаткової угоди за формою і змістом вимогам актів цивільного законодавства були предметом дослідження суду першої інстанції і наданим з цього приводу доказам дана оцінка у відповідності з вимогами ст.212 ЦПК.

Оскільки суд ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ч.1 ст.308 ЦПК підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ПАТ „Приватбанк відхилити, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 лютого 2012р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з дня проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: