Лисичанський міський суд Луганської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2012 р. м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Фастовця В.М.,

при секретарі Мягкій І.В.,

з участю

представників

позивача-відповідача ОСОБА_1,

відповідачки-позивачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та зустрічний позов ОСОБА_4 особисто та ОСОБА_4 в інтересах малолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 про вселення, 3-я особа комунальне підприємство "Лисичанська житлово-експлуатаційна контора №8", -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позов про визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1. Позов мотивував тим, що, відповідачка є його колишньою дружиною, яка без поважних причин не мешкає за вказаною адресою з липня 2011 р., а тому втратила право користування вказаним жилим приміщенням.

Відповідачка подала зустрічний позов, в якому вказала, що позивач застосовував до неї і дітей фізичне насильство, вчиняв дебоші і бійки, виганяв з дому, тому після червня 2011 р. вона з дітьми була вимушена переїхати до своєї матері. Просила винести рішення про її вселення та вселення дітей до вищевказаної адреси.

В судовому засіданні позивач-відповідач свій позов підтримав, зустрічний позов не визнав. Дав пояснення, аналогічні викладеному у первісному позові та запереченнях на зустрічний позов. Доповнив, що проти проживання дітей ніколи н заперечував, пускати відповідачку не хоче, бо вона вже втратила право на житло. Ключі в неї були, але вона не приходила до квартири.

Представник позивача-відповідача первісний позов підтримав, зустрічний позов не визнав. Пояснення позивача-відповідача підтримав.

Відповідачка-позивачка первісний позов не визнала, зустрічний позов підтримала. Дала пояснення, аналогічні викладеному у позові. Доповнила, що ключі від квартир вона віддала позивачу-відповідачу, коли він попросив їх, бо, нібито, втратив свої ключі. Він не повернув їх. Весною 2011 р. старший син подзвонив їй і сказав, що на квартирних дверях висить папірець з печаткою і записом, що зривати її не можна, підписаний якимось сімейним адвокатом. Вона хоче або здійснити обмін квартири, або після приватизації продати її і придбати собі окрему від позивача-відповідача квартиру, щоб жити там з дітьми.

Представник відповідача-позивача первісний позов не визнала, зустрічний позов як і пояснення відповідачки-позивачки підтримала.

Представник 3-ї особи ЖЕК №8 у судове засідання не з'явився, просив справу слухати за його відсутності.

Судом досліджені наступні докази: довідки ЛКП «Паспортна служба», БТІ; рішення Лисичанського міського суду від 29.12.10.; паспорт на займану житлову площу; свідоцтва про народження; постанова про відмову у порушенні кримінальної справи; заперечення на зустрічний позов;побутова характеристика позивача-відповідача.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 71 ч.1, ч.2 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

З липня 2011 р. відповідачка-позивачка з поважних причин не мешкає за вказаною адресою, бо позивач-відповідач перешкоджає їй в цьому, а тому не є такою, що втратила право на користування вказаним жилим приміщенням.

Викладене у зустрічному позові та пояснення відповідачки-позивачки підтверджується поясненнями допитаного за відсутності сторін малолітнього свідка сина сторін у справі ОСОБА_5, який пояснив, що між сторонами з кінця літа 2010 р. склалися неприязні стосунки, бо у позивача-відповідача з'явилася друга жінка. У новорічну ніч 2011 р. позивач-відповідач сварився з відповідачкою-позивачкою та вдарив її. Зі слів відповідачки-позивачки позивач-відповідач хотів, щоб вона з'їхала з квартири. Весною 201 р. він прийшов зі школи і побачив на дверях папірець з написом, що його не можна зривати, а треба звернутися до якогось сімейного адвоката. Ключі відповідачка-позивачка віддала на прохання позивача-відповідача нібито, щоб зробити дублікати. Позивач-відповідач бив його у якості покарання. Свідок хоче мешкати в окремій квартирі від позивача-відповідача. Наразі він мешкає разом із матір'ю, тіткою молодшим братом і бабусею.

Присутня у судовому засіданні представник служби у справах дітей пояснила, що малолітній свідок ОСОБА_5 пояснення давав вільно, без попереднього «навчання», пояснення відповідають віку свідка.

Свідок ОСОБА_7 підтвердила показання відповідачки-позивачки та малолітнього свідка стосовно заклеювання дверей у спірну квартиру у травні 2011 р. Зі слів відповідачки-позивачки знає, що позивач-відповідач взяв у неї ключі для дублікату, але не повернув їх.

Що стосується показань інших свідків, то свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 і ОСОБА_10 по суті справи пояснили, що є сусідами сторін, про причину розірвання шлюбу не знають, скандалів не було. ОСОБА_9 зі слів сусідів знає, що відповідачка-позивачка вивезла всі речі;

свідок ОСОБА_11 пояснила, що ключі від квартири з'явилися у позивача-відповідача коли з'їхала відповідачка-позивачка;

свідок ОСОБА_12, сестра відповідачки-позивачки, особисто була присутня, коли в червні-липні 2011 р. мати позивача-відповідача виганяла відповідачку-позивачку з квартири. Сам позивач-відповідач десь у травні 2011 р. дзвонив відповідачці-позивачці і казав, щоб вона зїжджала з квартири. Позивач-відповідач бив відповідачку-позивачку під Новий рік;

свідок ОСОБА_12 пояснила, що з червня 2011 р. позивач-відповідач і його мати створили умови для не проживання відповідачки-позивачки. Позивач-відповідач бив старшого сина, бив дружину у присутності дітей. Про це їй відомо зі слів доньки та онуків.

З постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 03.01.2011 р. вбачається, що ОСОБА_12 зверталася до ОВС із заявою про побиття позивачем-відповідачем своєї доньки відповідачки-позивачки у справі 01 січня 2011 р..

Тому, аналізуючи сукупність наведених доказів, суд вважає, що вони є достатніми для задоволення зустрічного позову в частині вселення до спірного житла ОСОБА_4, і недостатніми для задоволення позову первісного.

В частині вселення малолітніх ОСОБА_5 і ОСОБА_6 суд відмовляє у задоволенні позову, бо доказів перешкоджання їх проживанню позивачем-відповідачем суду не надано.

Згідно ст.88 ЦПК України з позивача-відповідача на користь позивачки-відповідачки підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 107,3 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Зустрічний позов ОСОБА_4 про вселення в жиле приміщення задовольнити - вселити ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 107 (сто сім) грн.. 30 коп.

У задоволенні первісного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та зустрічного позову ОСОБА_4 в інтересах малолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 про вселення відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: