КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 2-2090/11
Провадження № 2/1414/425/2012 р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.01.2012 року м.Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі - судді Селіщевої Л.І.,

при секретарі Варакута Є.Ю.,

за участю позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Миколаївської міськради про визнання права власності,-

встановив:

В серпні 2011 року позивач - ОСОБА_2 звернулася до суду із даним позовом, в обґрунтування якого вказала, що з 1992 року вона перебувала в фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3, вони проживали в житловому будинку № 9 по провулку Широкому в м. Миколаєві. Вказаний будинок належав матері ОСОБА_3, - ОСОБА_4, яка при житті заповіла цей будинок ОСОБА_3

17.07.1993 року ОСОБА_4 померла. Після її смерті ОСОБА_3 спадщину фактично прийняв, був прописаний та проживав у спірному будинку , однак в нотаріальну контору за оформленням спадщини не звертався.

18.01.1997 році ОСОБА_3 помер. Після його смерті позивач залишилась проживати у спірному будинку, де проживає на даний час. Позивач добросовісно заволоділа спірним будинком, і продовжує відкрито та безперервно володіти ним більше десяти років, тому вона просить визнати за нею право власності на житловий будинок № 9 по провулку Широкому в м. Миколаєві за набувальною давністю.

В судовому засіданні позивач підтримала позов з підстав, викладених в позовній заяві, просила суд його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечень проти позову суду не надав.

Заслухавши пояснення позивача, свідків та дослідивши надані суду письмові докази, суд прийшов до наступного.

Судом встановлені наступні факти та,відповідні їм правовідносини.

Рішенням Виконкому Миколаївської міськради № 225/15 від 22.02.1958 року

ОСОБА_5 отримала для будівництва індивідуального житлового будинку, земельну ділянку площею 550 кв.м. по провулку Широкому 9 в м. Миколаєві. Рішенням Виконкому Заводського райради м. Миколаєва № 566 від 10.12.1965 р. був затверджений акт приймання в експлуатацію житлового будинку за вказаною адресою. В подальшому за ОСОБА_4 було зареєстровано право власності на вказаний будинок.

При житті ОСОБА_4 склала заповіт яким заповідала належний їй житловий будинок своєму сину - ОСОБА_6 17..07.1993 року ОСОБА_4 померла. На час її смерті разом із нею проживав та був прописаний ОСОБА_3, що підтверджується копією домової книги, наявною в матеріалах справи, проте до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини він не звертався. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (який діяв на час існування відносин) ОСОБА_3 є таким, що фактично прийняв спадщину.

18.01.1997 реку ОСОБА_3 помер. Із відповіді на запити суду Пята Миколаївська державна нотаріальна контора (листом №1512/01-16 від 15.11.2011 р.) та Державний нотаріальний архів Миколаївської області (листом № 73/01-02 від 11.01.2012 р.) суду повідомили, що спадкові справи після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - не заводилися.

Допитані в судовому засіданні та попереджені про кримінальну відповідальність свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 суду пояснили, що позивач - ОСОБА_2 приблизно з 1996 року проживала в цивільному шлюбі з ОСОБА_3 в спірному будинку. Спільних дітей у них не було. Після смерті ОСОБА_3, позивач залишилась проживати в його будинку, зробила там ремонт, провела газ та виконує роботи з утримання будинку. Свідки також пояснили, що про інших осіб, які б претендували на спірний будинок їм невідомо нічого.

Із ксерокопій книжок по оплаті за житлово-комунальні послуги і вбачається, що позивач проводить оплату таких послуг в спірному будинку, її прізвище вказане в якості платника у відповідних квитанціях

Із матеріалів справи вбачається , що позивач оплачувала проект газопостачання до спірного будинку та роботи з його проведении.

Таким чином на момент звернення до суду позивач добросовісно заволоділа житловим будинком № 9 по провулку Широкому в м. Миколаєві та більше десяти років відкрито та безперервно ним володіє.

Відповідно до вимог ст. 344 ЦК України, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим кодексом. Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК, обставинами, які мають значення для справи, і, які повинен довести саме позивач (ч. 1 ст. 60 ЦПК Укрїни), є:

-законний обєкт володіння;

-добросовісність володіння;

-відкритість володіння;

-давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння),

Відповідно до ч.4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи bикладене, суд приходить до висновку ,що позов ОСОБА_2 є обґрунтованим, тому суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. З, 4, 7, 10, 11, 214-215 ЦПК України,суд, -

ВИРІШИВ;

Позов ОСОБА_2 до Миколаївської міськради про визнання права власності - задовольнити.

Визнати право власності на житловий будинок по провулку Широкому,9 в м.Миколаєві за набувальною давністю за ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному noрядку до Апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10- денний строк апеляційної скарги.

Суддя: Л.І.Селіщева