Апеляційний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2012р. м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі: головуючого судді Сидоренко І.П., суддів Сєвєрової Є.С., Цюри Т.В., при секретарі Пугачової Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ВАТ «Імені 28 червня» на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 травня 2011року і на додаткове рішення суду від 15 червня 2011року по справі за позовом заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Імені 28 червня» про відшкодування збитків, -

встановила:

23 грудня 2010р. заступник Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до ВАТ «Імені 28 червня» про відшкодування збитків за самовільне використання земельних ділянок.

В обґрунтування позову прокурор вказав, що на підставі державного акту, виданого 11 червня 2003року, ОСОБА_1 належить на праві власності земельна ділянка №9 масив №1вп та земельна ділянка №8 масив №3-4вч, розташовані на території Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, землі ВАТ «Імені 28 червня», яки відповідач самовільно займає без будь-яких, передбачених законодавством підстав. Прокурор просив стягнути з ВАТ «Імені 28 червня» на користь ОСОБА_1 збитки за самовільне використання земельних ділянок в розмірі 23137грн.84коп. і судові витрати. (а.с.1).

09 березня 2011року прокурор подав уточнення і доповнення до позову, та остаточно просив суд стягнути з ВАТ «Імені 28 червня» на користь ОСОБА_1 збитки за самовільне використання земельних ділянок в розмірі 25419грн.(а.с.38).

Заочним рішенням суду від 24 травня 2011року позовні вимоги прокурора задоволені. Суд стягнув з ВАТ «Імені 28 червня» на користь ОСОБА_1 збитки в сумі 23137грн.84коп., і судові витрати (а.с.57-59).

Додатковим рішенням суду від 15 червня 2011року суд доповнив рішення суду від 24 травня 2011року та стягнув з ВАТ «Імені 28 червня» на користь ОСОБА_1 додатково збитки в сумі 2281грн.16коп. (а.с.65-66).

Ухвалою суду першої інстанції від 11 серпня 2011р. заява ВАТ «Імені 28 червня» про перегляд заочного рішення суду залишена без задоволення (а.с.84).

Ухвалою апеляційного суду від 05 грудня 2011р. ВАТ «Імені 28 червня» поновлений строк на апеляційне оскарження заочного рішення суду від 24 травня 2011р. (а.с.99).

Ухвалою апеляційного суду від 10 лютого 2012р. відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою ВАТ «Імені 28 червня» на додаткове рішення суду першої інстанції від 15 червня 2011року (а.с.110).

________________

Справа №22-ц/1590/1171/2012 Категорія 30

Головуючий по першій інстанції ОСОБА_2

Доповідач суддя Сидоренко І.П..

В апеляційних скаргах ставиться питання про скасування заочного і додаткового рішень суду, ухвалення нового рішення про відмову у задоволені позову з посиланням на те, що суд безпідставно задовольнив позовні вимоги прокурора в інтересах ОСОБА_1, порушив при цьому норми матеріального і процесуального права (а.с.87-89, 104-106).

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга піддягає задоволенню частково, а рішення суду та додаткове рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позову прокурора, з наступних підстав.

Задовольнив позов прокурора в інтересах ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що ВАТ «Імені 28 червня» не має права власності на багаторічні насадження (виноградники); на протязі тривалого часу ухиляється від укладення договору оренди землі з ОСОБА_1, що товариство зобовязано обробляти виноградники засобами хімічного захисту від хвороб і шкідників та нести за порушення цього зобовязання цивільно-правову відповідальність.

Судова колегія не може повністю погодитися з вказаним висновком суду, який був зроблений з порушення норм матеріального та процесуального права, та на не повному досліджені доказів та обставин по справі.

Відповідно до вимог ч.2 ст.3, ч.1 ст.45 ЦПК України, у випадках встановлених законом, прокурору надано право звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Як правило, власник порушеного права або особи, яким законом надано право захищати цивільні права інших осіб, можуть скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту цивільного права.

Згідно ст.16 ЦК України, звертаючись до суду, прокурор за власним розсудом обрав межі, спосіб та підстави захисту інтересів ОСОБА_1

Обравши способом захисту вимогу про відшкодування збитків, прокурор на підставі ст.10 ЦПК України, був зобовязаний довести правову та фактичну підставу такої вимоги.

Так, прокурор заявив вказаний позов в інтересах ОСОБА_1 про стягнення збитків з ВАТ «Імені 28 червня» на підставі ст..ст.13, 14, 41, 121, 124 Конституції України, ч.1 ст.78, ч.2 ст.152, п. «д» ч.1 ст.156, ст.. 157 ЗК України, ст..22, ч.1 ст.1166 ЦК України, і саме ці вимоги вирішив суд.

Постановив рішення про задоволення позову та повністю дублюючи зміст позовної заяви прокурора, суд послався на взаємовиключні підстави для відшкодування збитків власнику землі п. «д» ч.1 ст.156 ЗК України та ч.1 ст.1166 ЦК України.

Пунктом «д» ч.1 ст.156 ЗК України передбачено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Частиною першою ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкоди, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно розяснень п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 16 квітня 2004р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» вирішуючи позови про відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, суди повинні мати на увазі, що при вилученні (викупі) сільськогосподарських угідь, лісових земель, чагарників для потреб, не пов'язаних із сільсько- чи лісогосподарським виробництвом, їх тимчасовому зайнятті для інших видів використання, встановленні обмежень щодо використання земельних ділянок, погіршенні якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників, приведенні сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у не придатний для використання стан, неодержанні доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки, відшкодування збитків згідно зі статтями 156, 157 ЗК України здійснюється органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, громадянами та юридичними особами, які використовують земельні ділянки і діяльність яких обмежує права власників та землекористувачів або погіршує якість земель, у зоні їх впливу (в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими й іншими відходами та стічними водами).

У випадках самовільного зайняття земельних ділянок, псування, забруднення земель чи вчинення інших порушень земельного законодавства шкода відшкодовується відповідно до статей 211, 212 ЗК України, статей 22, 623, 1166, 1172, 1192 ЦК України особами, що її заподіяли.

Таким чином, в питаннях відшкодування земельно-правової шкоди слід керуватися правилами земельного законодавства, а в питаннях, не врегульованих земельним законодавством відповідними правилами цивільного законодавства.

Вирішуючи спір про стягнення заподіяних збитків, суд повинен був зясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової шкоди.

При цьому суд мав відрізнити обовязок боржника відшкодовувати збитки, завданні невиконанням або неналежним виконанням зобовязання, що випливає з договору оренди землі (п. «д» ч.1 ст.156 ЗК України), від позадоговірної шкоди, тобто від зобовязання, що виникає внаслідок завдання шкоди (ч.1 ст.1166 ЦК України).

Прокурором заявлено взаємовиключні підстави для задоволення позову, які суд першої інстанції, у порушення вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, не усунув, а суд апеляційної інстанції законом не наділений такими повноваженнями саме уточняти позовні вимоги.

Відповідно до ч.1 ст.46 ЦПК України прокурор користується не тільки процесуальними правами сторони, а й несе процесуальні обовязки сторони в процесі.

Це означає, що він, перш ніж предявляти позов, має зясувати матеріально-правові та процесуальні питання, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та встановити коло доказів на підтвердження позову.

Заявляючи позов в інтересах ОСОБА_1 прокурор вказав, що ВАТ «Імені 28 червня», не будучи власником багаторічних насаджень, є землекористувачем, та ухиляється від укладення договору оренди землі з ОСОБА_1, що ВАТ зобовязано обробляти виноградники та нести відповідальність за порушення цього зобовязання.

Доказів на підтвердження зазначеного, крім даних про відсутність договірних відносин між ОСОБА_1 і ВАТ «Імені 28 червня», прокурором суду першої та апеляційної інстанції надано не було.

Суд першої інстанції не звернув увагу на суттєві протиріччя у встановленні обставин, якими обґрунтовувалися позовні вимоги прокурора, та положив їх в основу свого рішення.

Відповідно до ст.93 ЗК України землекористувачами, тобто орендарями земельних ділянок, є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.

Проте, суд першої інстанції, визнавши ВАТ «Імені 28 червня» землекористувачем, зазначив у рішенні, що ВАТ тривалий час ухиляється від укладення договору оренди землі із ОСОБА_1, чим допустив протиріччя у визначенні статусу відповідача.

Суд першої інстанції вказав, що ВАТ «Імені 28 червня» не має права власності на багаторічні насадження (виноградники); тривалий час ухиляється від укладення договору оренди землі. При цьому суд так і не обґрунтував чому, за встановлених ним обставин, товариство зобовязано обробляти виноградники засобами хімічного захисту від хвороб і шкідників та нести за порушення цього зобовязання цивільно-правову відповідальність.

Враховуючи взаємовиключні підстави позову, не надання доказів, що підтверджують кожну обставину, якими прокурор обґрунтував позовні вимоги, відсутність у суду апеляційної інстанції права повної апеляції, заочне рішення суду і додаткове рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову прокурору у задоволенні позову в інтересах ОСОБА_1

Судова колегія, звертає увагу на те, що правильно встановивши фактичні дані щодо належності на праві власності багаторічних насаджень позивачу чи відповідачу, та правильно обравши спосіб та підстави захисту прав та інтересів ОСОБА_1, прокурор або самостійно ОСОБА_1 не позбавлені права повторно звернутися до суду з позовом до ВАТ «Імені 28 червня» із дотриманням вимог як ч.2 ст.45 ЦПК України, так і інших вимог ЦПК України.

Керуючись 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, 309, 313, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ВАТ «Імені 28 червня» - задовольнити частково.

Заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 травня 2011року і додаткове рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 червня 2011року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Імені 28 червня» про відшкодування збитків - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Сидоренко І.П.

Судді Сєвєрова Є.С.

ОСОБА_3