Справа № 2-202/12
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2012 року Ірпінський міський суд Київської області у складі

головуючого судді Линника В.Я,

при секретарі Адаменко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 селищної ради Київської області, треті особи: Відділ Держкомзему в м. Ірпіні Київської області, ОСОБА_4, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_4, Ірпінська міська нотаріальна контора Київської області, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності на спадщину, визначення порядку користування будинком та земельною ділянкою, визнання дійсною мирову угоду, -

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов зазначений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 селищної ради Київської області, треті особи: Відділ земельних ресурсів Ірпінської міської ради Київської області, ОСОБА_4, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, який позивач мотивує тим, що вона є власником 1/4 частини будинку № 5 по провулку Парковий у с.м.т. ОСОБА_3 Київської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.07.1994 р. Іншими співвласниками будинку за вказаною адресою є відповідач ОСОБА_2 і третя особа ОСОБА_4 Даний будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 0,0858 га. За домовленістю між співвласниками будинку вона користується земельною ділянкою площею 0,0189 га, а ОСОБА_2 фактично користувалася і користується земельною ділянкою площею 0,0190 га. Третя особа ОСОБА_4 користується площею 0,0479 га. Межі земельної ділянки, яка перебуває у її користуванні, в натурі не встановлювались, право власності на цю земельну ділянку не визнавалось. У липні 2011 року вона звернулась до ОСОБА_3 селищної ради Київської області із заявою про приватизацію земельної ділянки площею 0,0189 га, яка перебуває в її користуванні і Рішенням ОСОБА_3 селищної ради від 04.08.11 №139 їй було надано дозвіл на виготовлення документації із землеустрою на земельну ділянку площею 0,0189 га.

23.02.2011 р. їй стало відомо про те, що ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_3 селищної ради Київської області з питань оформлення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,0318 га за вищевказаною адресою, надавши при цьому мирову угоду від 15.03.2010 р., укладену між співвласниками будинку про поділ земельної ділянки.

Зазначає, що таку мирову угоду не підписувала, а тому вона відповідно до ст.ст. 203, 215 ЦК України повинна бути визнана недійсною.

Вказує, що 18.07.2011 р. вона дізналась про рішення ОСОБА_3 селищної ради Київської області від 11.10.10 № 187 про передачу ОСОБА_2 у власність земельну ділянку площею 0,0318 га по пров. Парковий, 5 у с.м.т. ОСОБА_3 Київської області для обслуговування житлового будинку та господарчих споруд та про рішення від 19.03.10 № 45 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів; що посвідчують право приватної власності па земельну ділянку площею 0,0365 га.

В площу земельної ділянки, переданої у власність ОСОБА_2 включена частина земельної ділянки, яка перебуває в її користуванні.

Вважає, що діями відповідачів порушені її права і законні інтереси щодо користування земельною ділянкою площею 0,0189 га.

Просить визнати недійсною мирову угоду від 15.03.2010 р., укладену між ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про поділ земельної ділянки за адресою: Київська область с.м.т. ОСОБА_3, пров. Парковий, 5; Визнати частково недійсним рішення ОСОБА_3 селищної ради Київської області від 19.03.10 № 45 «Про дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право приватної власності на земельну ділянку»в частині надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право приватної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарчих будівель і споруд, в існуючих межах ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 0,0365 га. за адресою: с.м.т. ОСОБА_3, пров. Парковий, 5; Визнати частково недійсним рішення ОСОБА_3 селищної ради Київської області від 11.10.10 № 187 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадян»в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, передачі безкоштовно у власність ОСОБА_2 (пров. Парковий, 5) земельну ділянку площею 0,0318 га у відповідності із додатком, реєстрації її у книзі записів та внесення відповідних змін в земельно-облікову документацію; Зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні земельною ділянкою площею 0,0189 га, що по пров. Парковому, 5 в с.м.т. ОСОБА_3 Київської області.

В подальшому в суді представник позивача збільшила позовні вимоги, крім зазначених вимог просить скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку від 22.09.11 №01045 площею 0,0318 га за адресою: с.м.т. ОСОБА_3, пров. Парковий,5 виданий на імя ОСОБА_2.

Відповідачка ОСОБА_2, в свою чергу, звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_4, Ірпінська міська нотаріальна контора Київської області, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності на спадщину, визначення порядку користування будинком та земельною ділянкою, визнання дійсною мирову угоду. Свій позов мотивує тим, що позивачка є її рідною сестрою. Ѕ частина будинку № 5 по провулку Парковий у с.м.т. ОСОБА_3 Київської області належала їх батькам на праві спільної сумісної власності, як подружжю.

22.12.1984 р. померла їх мати ОСОБА_5. Після її смерті відкрилась спадщина на майно, яке їй належало на випадок смерті. Спадкове майно спадкодавці складалось з 1/4 частини зазначеного вище будинку. Спадкоємцями на майно спадкодавиці були вона, позивачка та їх батько ОСОБА_6 Спадщину після смерті матері прийняла вона та їх батько шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

Позивачка після смерті матері спадщину не прийняла, отже, спадщина, яка відкрилась на спадкову частину будинку №5 після смерті матері підлягає до розділу між нею та батьком в рівних частках, де кожному з них належить по 1/8 частині будинку.

Таким чином, після смерті матері вона стала власницею 1/8 частини будинку, а батько - власником 3/8 частин будинку.

16.07.1992 р. помер їх батько, ОСОБА_7, після його смерті відкрилась спадщина на 3/8 частин будинку №5 по пров. Парковому в смт. Коцюбинському.

15.07.1994 р. в Ірпіньській державній нотаріальній конторі вона та позивачка одержали свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті батька на 1/2 частину будинку №5 по пров. Парковому в смт. Коцюбинському в рівних частках.

Враховуючи, що в спадкову масу ввійшло майно, яке вона успадкувала після смерті матері, необхідно із свідоцтва про право на спадщину виключити 1/8 частину будинку, яку вона успадкувала після смерті матері. Таким чином, необхідно визнати свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 15.07.1994 р. частково недійсним.

Оскільки спадкове майно батька складалось з 3/8 частини будинку №5, вважає, що слід визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті батька на 3/16 частини будинку №5. Таким чином, в будинку №5 по пров. Парковому їй належить 5/16 частин будинку, а позивачці - 3/16 частини будинку.

Також зазначає, що за будинком № 5 по пров. Парковому в смт. Коцюбинське закріплена земельна ділянка площею 858 кв.м., між співвласниками склався порядок користування земельною ділянкою протягом багатьох років. В її користуванні знаходиться земельна ділянка пл. 318 кв.м., в користуванні ОСОБА_8 451 кв.м., а в користуванні позивачки повинно бути 133 кв.м, але по мировій угоді вказана пл. 85 кв.м.

Позивачка взагалі не користується земельною ділянкою, але дала згоду на укладення мирової угоди по конкретному користуванні земельною ділянкою між співвласниками, тому вважає, що мирова угода виявляє дійсні наміри співвласників, тому повинна бути визнана дійсною.

Просить суд визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину від 15.07.1994 р.; Визнати за нею право власності на 1/8 частину будинку №5 по пров. Парковому в смт. Коцюбинське в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 22.12.1984 р.; Визнати за нею право власності на 3/16 частини будинку №5 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_6, який помер 16.07.1992 р.; Визнати за позивачкою право власності на 3/16 частини будинку №5 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_6, який помер 16.07.1992 р.; Визнати мирову угоду про визначення порядку користування земельною ділянкою від 15.03.2010 р. дійсною.

В судове засідання позивач із невідомих суду причин не зявилась. Її представник в судовому засіданні підтримала первісний позов, підтвердила обставини, наведені в позовній заяві, просила задовольнити позовні вимоги.

Зустрічний позов ОСОБА_2 не визнала, вказувала, що відповідачкою пропущений строк позовної давності, просила застосувати наслідки пропуску такого строку і відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні первісний позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні. Зустрічний позов підтримали, підтвердили наведені в ньому обставини, просили його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 селищної ради Київської області в судове засідання не зявився, від ради надійшла заява з проханням слухати справу за відсутності представника.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.

Судом за згодою сторін було замінено третю особу Відділ земельних ресурсів Ірпінської міської ради Київської області на Відділ Держкомзему в м. Ірпіні Київської області.

Представник третьої особи Відділу Держкомзему в м. Ірпіні Київської області в судове засідання не зявився, до суду з відділу надійшла заява з проханням слухати справу за відсутності представника.

Суд, заслухавши доводи та заперечення сторін, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що в задоволенні первісного та зустрічного позовів слід відмовити, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що позиваці ОСОБА_1 та відповідачці ОСОБА_2 в рівних частках належить Ѕ частина будинку № 5 по провулку Парковий в с.м.т. ОСОБА_3 Київської області в порядку спадкування після смерті їх батька ОСОБА_6, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 15.07.1994 р. (а.с. 30). Власником іншої Ѕ частини будинку є третя особа по справі ОСОБА_4, що визнається сторонами по справі.

Рішенням ОСОБА_3 селищної ради Київської області від 19.03.10 № 45 (а.с. 10) було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право приватної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарчих будівель і споруд, в існуючих межах ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 0.0365 га. за адресою: с.м.т. ОСОБА_3, пров. Парковий, 5.

В подальшому рішенням ОСОБА_3 селищної ради Київської області від 11.10.10 № 187 (а.с. 11) була затверджена технічна документація із землеустрою щодо складання державних актів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, передачі безкоштовно у власність ОСОБА_2 (пров. Парковий, 5) земельну ділянку площею 0,0318 га.

На підставі даного рішення ОСОБА_2 було видано державний акт серія ЯЛ № 596450 (а.с. 56) на право власності на земельну ділянку площею 0,0318 га біля будинку № 5 по провулку Парковий у с.м.т. ОСОБА_3 Київської області.

Спірні правовідносини між сторонами регулюються нормами Земельного кодексу України (далі ЗК України) та Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Відповідно до ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Згідно з ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ст. 155 ЗК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом і має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Однак, позивачем залишилось недоведеним те, що її права землекористувача порушено, оскільки позивачкою не надано суду доказів того яка площа земельної ділянки закріплена за домоволодінням № 5 по провулку Парковий у с.м.т. ОСОБА_3 Київської області, яка площа земельної ділянки перебуває у її користуванні, де знаходяться межі такої земельної ділянки.

Рішенням ОСОБА_3 селищної ради Київської області від 19.03.10 № 45, яке позивач просить визнати недійсним та скасувати, було лише надано дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право приватної власності на земельні ділянки, що не може порушувати право позивача як землекористувача. Тому суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог відносно визнання протиправним і скасування рішення в цій частині.

Крім того, на підставі зазначених вище норм закону для приватизації земельної ділянки, що перебуває у користуванні особи, зацікавлена особа повинна подати заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Жодної вимоги про укладення і подання для приватизації земельної ділянки мирової угоди між співвласниками будинку закон не містить, а тому суд не бере до уваги посилання позивача на те, що вона не підписувала мирову угоду між співвласниками будинковолодіння № 5 по провулку Парковий у с.м.т. ОСОБА_3 Київської області.

До того ж, суду не надано доказів того, що оспорювані рішення ОСОБА_3 селищної ради Київської області були прийняті на підставі мирової угоди між співвласниками будинку.

Таким чином, відсутність мирової угоди не є порушенням закону під час приватизації земельної ділянки ОСОБА_2

Крім того, дана мирова угода не є правочином в розумінні вимог Цивільного кодексу України і не може бути визнана недійсною відповідно до статей цього кодексу, тому, керуючись наведеним, суд не знаходить підстав для задоволення таких вимог.

Відсутні також підстави для визнання недійсним та скасування рішення ОСОБА_3 селищної ради Київської області від 11.10.10 № 187 про безкоштовну передачу у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0318 га по пров. Парковий, 5) в смт. Коцюбинське, оскільки позивачем не надано доказів того, яка площа земельної ділянки перебуває у її користуванні та де знаходяться межі такої земельної ділянки. Суду не надано також доказів того, що селищній раді було відомо про існування спору між співвласниками будинку щодо землекористування.

На підставі зазначених вище підстав суд відмовляє в задоволенні вимог про зобовязання ОСОБА_2 не чинити перешкод в користуванні позивачкою земельною ділянкою. До того ж, суду не надано доказів того, що відповідачка вчинила якісь дії, які б не дозволяли позивачці користуватись земельною ділянкою, яка перебуває у її користуванні.

Суд не знаходить також підстав для скасування державного акту серія ЯЛ № 596450 (а.с. 56) на право власності на земельну ділянку площею 0,0318 га біля будинку № 5 по провулку Парковий у с.м.т. ОСОБА_3 Київської області, оскільки такий акт було виготовлено та видано на підставі рішення ОСОБА_3 селищної ради Київської області від 11.10.10 № 187, якене визнається судом незаконним. Позивачем не доведено, що вказаний державний акт на землю порушує її права щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою.

Отже, суд відмовляє в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Суд також відмовляє в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, оскільки щодо позовних вимог про визнання за нею права власності в порядку спадкування після смерті матері і батька та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину від 15.07.1994 р. пропущено трирічний строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України. Враховуючи, що на застосуванні наслідків пропуску строків позовної давності наполягає представник позивача, а про поновлення таких строків не просить відповідач, суд, керуючись ст. 267 ЦК України, відмовляє в задоволенні позову в цій частині.

Суд також відмовляє в зустрічному позові в частині вимог про визнання за позивачкою прав власності на 3/16 частин будинку, оскільки відповідач не має права заявляти позовні вимоги в інтересах позивача.

Щодо позовних вимог про визнання дійсною мирову угоду від 1.03.2010 р., укладену між співвласниками будинку № 5 по провулку Парковий у с.м.т. ОСОБА_3 Київської області, про визначення порядку користування земельною ділянкою, суд враховує, що дана мирова угода не є правочином, в розумінні норм Цивільного кодексу України, тому не може бути визнаною дійсною чи недійсною.

Отже, суд не знаходить підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_2

На підставі ст.ст. 12, 90, 118, 152, 155 ЗК України, 203, 215 ЦК України, керуючись ст.ст. 15, 30, 60, 62, 209, 215 ЦПК України суд,

в и р і ш и в :

Відмовити в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 селищної ради Київської області, треті особи: Відділ Держкомзему в м. Ірпіні Київської області, ОСОБА_4, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_4, Ірпінська міська нотаріальна контора Київської області, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності на спадщину, визначення порядку користування будинком та земельною ділянкою, визнання дійсною мирову угоду.

Рішення в повному обсязі буде складено до 04.04.2012 р.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які були відсутні під час проголошення рішення, - з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_9