Справа № 2-5224/11 Провадження № 22-ц/0290/1417/2012Головуючий в суді першої інстанції:ОСОБА_1
Категорія: 27 Доповідач: Міхасішин І. В.

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2012 м. Вінниця
Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.,

при секретарі: Яблонській І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5 на рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 28 березня 2012 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Вінницького відділення, за участю третьої особи ОСОБА_6, про припинення правовідносин за договором майнової поруки, -

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2011 року позивачі звернулися до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про припинення правовідносин між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та майновими поручителями за іпотечним договором з №050/1-933 від 16 жовтня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим №3888.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 16 жовтня 2006 року між ОСОБА_6 та відповідачем був укладений кредитний договір №050/25-816, за умовами якого позичальнику надано кредит для споживчих потреб в розмірі 30000 доларів США строком до 10 жовтня 2021 року зі сплатою за користування кредитними коштами 13% річних.

16 жовтня 2006 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачами та відповідачем було укладено іпотечний договір №050/1-933, згідно якого було передано в іпотеку нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності позивачам.

20 жовтня 2008 року банком в односторонньому порядку було збільшено процентну ставку за користування кредитними коштами з 13% до 15% річних, проте відповідної згоди на зміну зобовязання позивачі не надавали. Виходячи з чого, банком було порушено вимоги ЦК України, оскільки договором іпотеки не передбачено право односторонньої зміни умов договору іпотеки. Вважали такі порушення істотними порушеннями умов договору, що має наслідком розірвання договору за рішенням суду відповідно до ст. 651 ЦК України.

Враховуючи те, що обсяг відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання збільшився, з підстав, встановлених ст. 559 ЦК України просили припинити зобовязання за іпотечним договором з майновими поручителями.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 28 березня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2, ОСОБА_3., ОСОБА_4 ОСОБА_5 ставить питання скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення і неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, які мають значення для справи.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (після зміни найменування ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір №050/25-816 від 16 жовтня 2006 року, згідно якого позичальник отримав на споживчі потреби кредитні кошти в розмірі 30000 доларів США, терміном користування до 10 жовтня 2021 року, зі сплатою за користування кредитом 13% річних та зі щомісячним погашенням в розмірі 167 доларів США.

В забезпечення виконання зобовязання 16 жовтня 2006 року між банком та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8 , укладено іпотечний договір №050/1-933, згідно якого передано в іпотеку нерухоме майно квартиру АДРЕСА_2. Згідно з п. 1.4 іпотечного договору майнові поручителі забезпечуються вимоги щодо повернення позичальником кредиту в сумі 30000 доларів США, з кінцевим терміном погашення 10 жовтня 2021 року, сплату процентів в розмірі 13% річних та комісій, сплату можливої неустойки (штрафу, пені).

Згідно п. 6.3 іпотечного договору цей договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до припинення основного зобовязання.

Пунктом 2.6 кредитного договору передбачено право кредитора за певних умов в односторонньому порядку збільшувати процентну ставку за кредитом. Про намір змінити розмір процентів та/або комісії за дострокове погашення кредиту, кредитор зобовязаний повідомити позичальника не пізніше, ніж за десять робочих днів до дати початку їх застосування, а також надати для укладення відповідну додаткову угоду.

Згідно листа АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», направленому на адресу ОСОБА_6, в звязку з підвищенням облікової ставки НБУ, зростанням вартості грошових ресурсів на міжбанківському кредитному ринку України, банк повідомив про підвищення в односторонньому порядку процентної ставки за користування кредитними коштами до 15% річних.

Згідно із ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами виникли правовідносини щодо забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном іпотеки.

Згідно із ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно

до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Згідно із ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання божником (ст. 553 ЦК України).

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що порука та застава є окремими та самостійними способами забезпечення виконання зобовязання, виходячи з чого висновки суду першої інстанції про те, що застосування позивачем до договору іпотеки положень ст.559 ЦК України , якою визначені підстави припинення поруки, є безпідставним.

Твердження позивачів про те, що збільшення обсягу відповідальності за договором іпотеки є істотним порушенням умов договору іпотеки через невиконання вимог ст. 19 Закону України «Про іпотеку» щодо державної реєстрації відповідних відомостей про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою не приймаються судом до уваги, оскільки наведені обставини самі по собі не можуть бути підставою для припинення іпотечного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Вимоги щодо розірвання іпотечного договору позивачами не предявлялися, а тому вони не могли бути предметом розгляду.

За таких обставин, суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю. Рішення суду є законним і обґрунтованим, підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи наведене, керуючись, ст. ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 28 березня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом вірно: