АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц-246/12Головуючий у 1-й інстанції Іванчук В.М.
Категорія - 45 Доповідач - Шевчук Г.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2012 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Бершадської Г. В., Ткача З. Є.,

при секретарі - Дуда Г.І.

з участю сторін - сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Монастириського районного суду від 29 листопада 2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 з участю третьої особи Вербиківської сільської ради про усунення перешкод та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Монастириського районного суду від 29 листопада 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої сторони Вербиківської сільської ради про усунення перешкод та зобов'язання вчинити певні дії відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким позовні вимоги задовільнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обгрунтування вимог зазначає, що суд не взяв до уваги той факт, що відповідачі збудували фундамент для встановлення огорожі та брами, що позбавляє його та мешканців села доступу до колодязя .

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Відповідачі апеляційну скаргу заперечили, рішення суду вважають законним .

Розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду справи, колегія вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не довів вчинення йому перешкод відповідачами.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та грунтується на матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно зі ст.3 ЦПК, усяка заінтересована особа вправі в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу.

Захист же цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Судом встановлено, що спірний колодязь знаходиться на земельній ділянці, яка є в користуванні відповідачів і позивач має вільний доступ до колодязя, що підтверджується довідкою Вербиківської сільської ради від 28.08.2011 року.

В суді апеляційної інстанції представник Вербиківської сільської ради пояснив, що спірний колодязь не є власністю територіальної громади і розташований біля будинку на земельній ділянці, яка знаходиться в користуванні відповідачів, однак за згодою ОСОБА_2, ОСОБА_3 сусіди зокрема і позивач користуються колодязем та мають вільний доступ .

Згідно ст.319ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Доводи апелянта про те, що при прийнятті рішення судом першої інстанції були порушені норми матеріального та процесуального права, а також те, що суд безпідставно відмовив у задоволенні їх позовних вимог є необгрунтованими та такими, що не знайшли підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Ні в суді першої інстанції ні в суді апеляційної інстанції апелянт не представив доказів на підтвердження своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищенаведене, підстав для скасування рішення суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.1,п.1 ст.307, ст.ст.308; 313; 314; 317; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Монастириського районного суду від 29 листопада 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Г.М. Шевчук