Номер провадження: 22-ц/1590/2979/2012
Головуючий у першій інстанції Панчук
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі Благорозумному О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою Роздільнянської районної ради Одеської області на дії головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеської області ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення штрафу, за апеляційною скаргою Роздільнянської районної ради Одеської області на ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 30 листопада 2011 року,

встановила:

У травні 2011 р. Роздільнянська районна рада Одеської області (далі Районна рада) звернулася до суду з вищеназваною скаргою, в якій вказала, що 31.03.11 р. Районна рада отримала постанову про накладення штрафу в розмірі 680,00 грн., винесену 15.03.11 р. головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеської області ОСОБА_3 (далі Державний виконавець). Вказану постанову вважають незаконною з наступних підстав.

17.11.10 р. Роздільнянський районний суд Одеської області ухвалив рішення про поновлення ОСОБА_4 на посаді редактора комунального підприємства «Редакція газети «Вперед» з 25.03.08 р., стягнення з КП «Редакція газети «Вперед» на користь останньої середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 113818,00 грн.. Стягнув з Райради на користь ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. та судові витрати. Допустив негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_4 на роботі та стягнення на її користь заробітної плати за один місяць. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 21.01.11 р. рішення Роздільнянського районного суду від 17.11.10 р. в частині стягнення на користь ОСОБА_4 середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінено. Стягнуто з КП «Редакція газети «Вперед» середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 113234,94 грн., допущено негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати за один місяць. В іншій частині рішення залишено без змін. На вказані рішення суду Районна рада 08.02.11 р. подала касаційну скаргу.

06.12.10 р. Районна рада отримала постанову головного державного виконавця від 26.11.10 р. про примусове виконання виконавчого листа, виданого Роздільнянським районним судом Одеської області 18.11.10 р..

10.12.10 р. Районна рада направила державному виконавцю листа про неможливість виконати рішення суду.

13.11.10 постанова державного виконавця від 26.11.10 р. була оскаржена до Роздільнянського районного суду Одеської області. Цього ж дня державному виконавцю було направлено клопотання про зупинення виконавчого провадження. Ухвалою Роздільнянського районного суду від 18.03.11 р. , яка була оскаржена до апеляційного суду Одеської області, Районній раді було відмовлено в задоволенні скарги.

30.12.10 р. Районною радою прийнято рішення № 45 VІ «Про припинення юридичної особи комунального підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Редакція газети «Вперед» шляхом ліквідації». Відбувається ліквідація вказаного підприємства.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 73, 383 389 ЦК, Районна рада просила: 1) визнати дії державного виконавця за нібито допущене повторне невиконання виконавчого листа неправомірними; скасувати постанову державного виконавця від 15.03.11 р. про накладення на Районну раду штрафу в розмірі 680 грн..

Представник скаржника в судовому засіданні скаргу підтримав, вважаючи, що постанова винесена з порушенням законодавства та перевищенням повноважень державним виконавцем.

Державний виконавець в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 30.11.11 р. у задоволенні скарги Роздільнянської районної ради Одеської області відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Районна рада просить постановити ухвалу, якою: - визнати дії державного виконавця по накладенню штрафу на Районну раду в сумі 340 грн. (постанова державного виконавця від 17.12.10 р.) неправомірними; - постанову державного виконавця від 17.12.01 р. про накладення на Районну раду штрафу в розмірі 340,00 грн. скасувати. Посилається на те, що ухвала суду першої інстанції постановлена при неправильному застосуванні норм матеріального права: - 31.03.11 р. Районна рада отримала постанову державного виконавця про накладення штрафу в розмірі 680 грн. за невиконання рішення суду, з якої дізналися, що 17.12.10 р. державним виконавцем було винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 340 грн. за невиконання рішення суду; - рішення суду неможливо виконати, оскільки 12.05.10 р. Районною радою прийнято рішення № 395-V «Про затвердження статуту комунального підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Редакція газети «Вперед» в новій редакції». 21.06.10 р. Статут цього комунального підприємства було зареєстровано державним реєстратором. В штатному розписі цього комунального підприємства передбачена посада головного редактора. Посада редактора як в Статуті, так і в штатному розписі цього комунального підприємства відсутня. Крім того, 30.12.10 р. Районною радою прийнято рішення № 45 VІ «Про припинення юридичної особи комунального підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Редакція газети «Вперед» шляхом ліквідації» і на даний час відбувається ліквідація вказаного підприємства.

В судове засідання Районна рада свого представника не направила, надала суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника.

Державний виконавець письмових заперечень на скаргу не надав, до апеляційного суду не зявився.

Відповідно до ст. 303 ЦПК колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановлені ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню за таких підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що Районна рада без поважних причин пропустила строк на оскарження постанови державного виконавця, який встановлений у 10 днів (а. с. 50 зворотна сторона).

Вказані в апеляційній скарзі доводи не спростовують цих висновків суду.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Стаття 385 ЦПК передбачає, що скаргу на дії державного виконавця може бути подано у десятиденний строк з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав та свобод.

Судом встановлено, і це не оспорюється сторонами виконавчого провадження, що постановою державного виконавця від 15.03.11 р. на Районну раду було накладено штраф у розмірі 680 грн. за повторне невиконання рішення суду. Районна рада отримала вказану постанову 31.03.11 р. (а. с. 28 29). Скарга до суду була подана 04.05.11 р. (а. с. 3), тобто з пропуском встановленого законом строку.

Висновок суду першої інстанції щодо пропуску Районною радою без поважних причин строку на оскарження постанови державного виконавця є законними та обґрунтованим, зробленим на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Посилання апелянта на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права є безпідставними.

Крім того колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції розглянув скаргу Районної ради на постанову державного виконавця від 15.03.11 р. про накладення штрафу в розмірі 680 грн.. В апеляційній скарзі ж Районна рада просить визнати неправомірними дії державного виконавця по накладенню штрафу на Районну раду в сумі 340 грн. неправомірними та скасувати постанову державного виконавця від 17.12.01 р. про накладення на Районну раду штрафу в розмірі 340,00 грн.. Однак, вказана постанова не була предметом розгляду по даній справі. Районна рада апеляційну скаргу не змінила.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 307, ст. 312 ЦПК за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, постановив ухвалу на підставі наданих сторонами та досліджених у судовому засіданні доказів, повно і всебічно зясувавши обставини, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень. Ухвала суду є справедливою, законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Роздільнянської районної ради Одеської області - відхилити.

Ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 30 листопада 2011 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. Є. Федорова

ОСОБА_2