Справа № 22-ц-149/12 Головуючий у 1 інстанції: Дячишин В.Ф.
Провадження № 22-ц/1390/149/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Зубарєвої К.П., Бакуса В.Я.,

секретаря Мариняк О.,

з участю ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які представляють інтереси ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 21 лютого 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, з участю третіх осіб Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_6 та в інтересах ОСОБА_7, про скасування наказу про передачу квартири у власність, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням в позові відмовлено за безпідставністю.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного зясування обставин справи.

Просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Вислухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які представляють інтереси ОСОБА_6, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Як встановлено судом, згідно ордера на житлове приміщення № 018301 від 24 червня 1987 році, який виданий на підставі рішення виконкому № 331 від 09.06.1987 року, ОСОБА_2 отримав квартиру за адресою ОСОБА_8, 59б у м. Львові, яка складається з однієї ізольованої кімнати розміром 17,2 м.кв.

Згідно довідки № 617 від 23.09.2009 року з місця проживання та про склад сімї, у квартирі зареєстровані ОСОБА_2 - основний квартиронаймач та ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_6.

Наказом № 1435-Ж-Ф від 25 липня 2008 року Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради передбачено передачу у власність громадян квартир згідно з додатком (додаток 4) та зобовязано відділ приватизації державного житлового фонду Франківського району м. Львова оформити та видати свідоцтво про право власності відповідно до даного Наказу.

Пунктом 5 даного Додатку передано у спільну сумісну власність однокімнатну квартиру № 7, загальною площею 32,2 м. кв. за адресою: м. Львів, вул. Княгині Ольги, 59 в м. Львові Бабуничу ОСОБА_10, ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Згідно заяви керівнику органу приватизації Франківського району м. Львова від 25.07.2008 року ОСОБА_2 просить передати у спільну сумісну власність квартиру № 7 по вул. Княгині Ольги у м. Львові йому та членам його сімї ОСОБА_6, ОСОБА_7.

Дана заява підписана ОСОБА_2, а від імені ОСОБА_6 підписана по довіреності ОСОБА_4, що не протирічить вимогам закону й оспоренню не підлягає. Приватизаційне платіжне доручення ОСОБА_6 оплачене 01.06.2009 року.

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду, - передача займаних квартир (будинків, кімнат у гуртожитках) здійснюється у спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку, кімнаті, гуртожитку) в тому числі тимчасово відсутніх, за яким зберігається право на житло. Цією ж нормою Закону передбачено обовязкову згоду на приватизацію житла всіма повнолітніми членами сімї.

ОСОБА_2 не заперечував щодо приватизації житла разом з донькою та внуком. Це вбачається по спільно поданій заяві, яка належно завірена, підписана ОСОБА_2, в заяві зазначено, щодо кількості членів сімї.

Факт непроживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у квартирі № 7 будинку 59 б по вул. Княгині Ольги у м. Львові стверджується актами комісій в складі майстрів по експлуатації ЛКП Вулецьке, однак, суд вважає, враховуючи спільну заяву на приватизацію, що на час її подачі ОСОБА_2 визнавав за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 право на житло. Крім цього, ОСОБА_6 надала трудову угоду, яка вказує на поважність причини відсутності у квартирі.

А тому, відмовляючи в позові за безпідставністю, районний суд вірно послався на те, що Управління комунальної власності мало всі підстави до винесення наказу про приватизацію квартири № 7 будинку 59 б по вул. Княгині Ольги у м. Львові за ОСОБА_2 та членами його сімї - донькою ОСОБА_6 та внуком ОСОБА_7

Наведене обєктивно стверджується зібраними та оціненими судом доказами, які знайшли своє підтвердження в матеріалах справи та рішенні.

З таким висновками районного суду колегія суддів погоджується, оскільки суд правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті й справедливе рішення, дійшовши його на основі повно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами, з дотриманням норм матеріального й процесуального права.

Будь яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, апелянтом та його представником не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Рішення відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, ч. 1 п. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. 313, ч. 1 п. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 21 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Монастирецький Д.І.

Судді: Зубарєва К.П.

ОСОБА_11