Дата документу 21.12.2012
№ 2/1511/1599/2012
№ 1511/4180/2012
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

05.12.2012р. Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого судді Ледньової Т.В.,

при секретарі Маратовій В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Іллічівську Одеської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

28.08.2012р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом (а.с.4-6), в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь заборгованість за договором позики від 28.04.2010р. у сумі 215731,07грн., відсотки, нараховані за обліковою ставкою Національного банку України, у сумі 39901,38грн., 3% річних за час прострочення виконання зобовязань у сумі 10894,46грн., компенсацію моральної шкоди в розмірі 161000грн. та судові витрати, посилаючись на ті обставини, що відповідач взяв у неї в борг 26990дол.США на термін до 31.12.2010р. та до цього часу свої зобовязання по поверненню боргу не виконав.

Позивач та її представник в судове засідання не зявились. Представник позивача надав заяву (а.с.34), в якій просить розглядати справу в відсутності сторони позивача, зазначаючи, що позовні вимоги підтримуються у повному обсягу, що сторона позивача дає згоду на винесення заочного рішення у разі неявки відповідача.

Відповідач, який повідомлявся про розгляд справи за місцем реєстрації та шляхом оголошення у пресі (а.с.17, 26-28, 32, 33), не зявився до судових засідань 15.10.2012р., 06.11.2012р. та 05.12.2012р., не повідомивши про причини неявки та не надавши письмових пояснень (заперечень) на позов.

На підставі ст.ст.224-226 ЦПК України судом винесено ухвалу про розгляд справи у заочному порядку у відсутності відповідача.

Зясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі факти та відповідні правовідносини.

Із розписки, копія якої є на а.с.8, вбачається, що ОСОБА_2 взяв в борг у ОСОБА_1 28.04.2010р. 26990дол.США на термін до 31.12.2010р.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (в т.ч. грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1047 ч.2 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Відповідно до ст.533 ЦК України передбачено, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях, якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Із статті 545 ЦК України, яка регулює підтвердження виконання зобовязання, вбачається, що якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути його боржникові, у разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає, наявність боргового документа у божника підтверджує виконання ним свого обовязку; що у разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобовязання.

На підставі вищевикладеного і того, що борговий документ до цього часу знаходиться у позивача, суд вважає, що відповідач не виконав свої зобовязання по поверненню грошових коштів.

Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України; у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ст.625 ЦК України божник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання; боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, суд вважає, що розрахунок заборгованості (а.с.14) складено позивачем обґрунтовано.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду встановлені ст.1167 ЦК України, а саме моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд вважає, що тривале невиконання відповідачем боргових зобовязань завдало моральну шкоду позивачу, т.я. порушило її плани, спричинило моральні страждання; що визначений розмір компенсації співмірний із сумою заборгованості і відповідає принципам розумності, справедливості.

За таких обставин позов ОСОБА_1 є обґрунтованим, доведеним та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.526, 533, 545, 625, 626, 1046-1049, 1167 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212 215, 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 та стягнути на її користь з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у сумі 266 526,90грн., компенсацію моральної шкоди у розмірі 161000грн. та судові витрати у розмірі 3219грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: