Справа №
Провадження №22-ц-1184/12
Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія19Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

Іменем України

13 березня 2012 року

м. КиївКолегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_3,
суддів:

за участю секретаря:ОСОБА_2, ОСОБА_4,

ОСОБА_5розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 28 грудня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання правочину укладеним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2011 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання правочину укладеним. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 11.07.2011 року він звернувся до відповідача з пропозицією придбати земельну ділянку площею 0,0252 га., розташовану за адресою: Київська область, с. Гостомель, вул. Озерна 57 та 52/100 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, за 400 000,00 грн. та надав відповідачу проект договору купівлі-продажу у двох екземплярах. 19.07.2011 року у листі відповідач повідомив, що усі істотні умови договору купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки та 52/100 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд ним погоджені, заперечень не має, з ціною продажу, запропонованою позивачем, він погодився та підписав договір купівлі-продажу від 14.07.2011 року. Цього ж дня відповідач отримав від позивача частину коштів в оплату придбаного майна у сумі 300 000,00 грн. та зобов'язався підготовити всі необхідні документи стосовно продажу земельної ділянки та 52/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд. За взаємною згодою сторін підписання нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу було призначено на 22.07.2011 року в м. Ірпені Київської області, але відповідач для укладання цієї угоди не з'явився, повідомивши позивачу, що укладання зазначеної угоди не відбулося через тимчасові фінансові труднощі. 29.07.2011 року відповідач знову не з'явився до нотаріальної контори, внаслідок чого договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений не був.

В зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення укладеного договору купівлі-продажу земельної ділянки та частини житлового будинку, позивач просить суд визнати укладеним та дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0252 га., яка розташована за адресою: Київська область, с. Гостомель, вул. Озерна 57 та 52/100 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, які розташовані на зазначеній земельній ділянці, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_6.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 28 грудня 2011 року в позові ОСОБА_6 відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про повне задоволення його вимог через невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що відповідачу належить на праві власності земельна ділянка 0,0252 га., розташована за адресою: Київська область, с. Гостомель, вул. Озерна 57 та 52/100 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, які розташовані на вказаній земельній ділянці, про що свідчать витяг про державну реєстрацію прав та державний акт на право власності на земельну ділянку, які знаходяться в матеріалах справи. 14 липня 2011 року між позивачем та відповідачем укладено в письмовій формі договір купівлі-продажу земельної ділянки 0,0252 га., розташованої за адресою: Київська область, с. Гостомель, вул. Озерна 57 та 52/100 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, однак сторонами не було дотримано вимог закону щодо нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що договір купівлі-продажу земельної ділянки та частини будинку підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, а тому договір купівлі-продажу від 14 липня 2011 року підписаний між позивачем та відповідачем не є укладеним та не створює прав та обовязків для сторін.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги розяснення викладені в п. 13 постанови пленуму Верховного Суду України від 06.11.09 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до яких норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

За таких обставин рішення суду є законним і обґрунтованим, доводи апеляційної скарги, які ґрунтуються на можливості, на думку апелянта, застосування до зазначеного правочину вимог ст. 220 ЦК України, не спростовують висновків суду, а тому вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 28 грудня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий: Яворський М.А.

Судді: Кашперська Т.Ц.

ОСОБА_2