Справа № 2-14/12 Провадження № 22-ц/0290/537/2012Головуючий в суді першої інстанції:ОСОБА_1
Категорія: 31 Доповідач: Шемета Т. М.

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2012 м. Вінниця
Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючої : Шемети Т.М.,

суддів: Матківської М. В., Войтко Ю. Б.,

при секретарі: Сніжко О. А.

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої злочином, -

за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13 січня 2012 року,-

в с т а н о в и л а :

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом зазначивши, що в провадженні Могилів-Подільського міськрайонного суду знаходилася кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_3, ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, а саме в тому, що 20.11.2009 року біля 12 години у дворі будинку №12 по вул. Покровській. м. Могилів-Подільського біля сараїв, які розбирали робочі за рішенням міськвиконкому ОСОБА_4 почала ображати ОСОБА_2 за те, що та продала їй свій сарай, а тепер цей сарай розвалюють. Коли остання підійшла до свого сараю, ОСОБА_4 накинулася на неї і почала бити, при цьому нанесла кілька ударів по голові. Коли ОСОБА_2 закрила лице руками і зігнула голову, ОСОБА_4 продовжувала наносити удари кулаками по шиї та спині. В цей час підбігла ОСОБА_3 та вдарила ОСОБА_2 чимось по лівій нозі, від чого остання впала на землю. Вони вдвох почали бити ОСОБА_2 по різних частинах тіла. На крик останньої прибігли чоловіки, які розбирали сарай та відтягнули ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . В результаті побиття ОСОБА_2 згідно попереднього судово-медичного обстеження отримала легкі тілесні ушкодження. Постановою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 16.08.2011 року справу відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 закрито на підставі Закону України «Про амністію в 2011 році», на що вони погодилися. Цивільний позов було залишено без розгляду. Тому позивач просила стягнути з відповідачів спричинену їй матеріальну шкоду в розмірі 963 грн. 30 коп., які вона потратила на лікування та 4 000 грн. моральної шкоди, так як вона в результаті дій відповідачів зазнала фізичного болю, душевних страждань, приниження, вона змушена була покинути роботу та тимчасово переїхати в інше місце жити, відповідачі морально знущаються з неї і досі.

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13 січня 2012 року позов ОСОБА_2 задоволено частково: стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 963 гривні 30 копійок, а також судові витрати в сумі 171 гривні. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, де просять скасувати дане рішення в частині стягнення із них на користь ОСОБА_2 963 грн. 30 коп. матеріально шкоди та 171 грн. судових витрат, а в іншій частині рішення залишити без змін. Апелянти свої вимоги обґрунтовують тим , що:

- факт погодження на застосування амністії не може бути доказом по справі, так як своєї вини вони не визнавали;

- тілесних ушкоджень ОСОБА_2 вони не спричиняли, синці, що були виявлені експертом при огляді ОСОБА_2 могли утворитися від удару якимось предметом, так і від удару об предмет;

- Суд невірно оцінив покази свідків: показання свідка ОСОБА_5 були не переконливими, він не міг пояснити суду коли саме відбулися вказані події, хто приймав участь у бійці, і хто іще був присутній крім нього. Не взяв до уваги, що свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили, що вони сварилися із позивачкою, але бійки не було;

- в рішенні суду не вказується по якій причині суд прийняв як доказ покази ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, і не прийняв до уваги покази ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які є сторонніми особами і не були зацікавлені в результаті розгляду даної справи;

- як доказ суд прийняв до уваги перелік медикаментів, які оформлені на бланку адвоката ОСОБА_10 і вартість перерахованих медикаментів проставлена від руки, без вказівки, хто конкретно поставив ціну.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути закон ним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підт верджуються, чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давнос ті, тощо), що мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвер дження, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка пра вова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судо чинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухва лене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказа ми, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність вис новків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Так, суд першої інстанції, задовольняючи позов частково, проаналізувавши покази свідків, матеріали справи, виходив з того, що 20.11.2009 р. в дворі будинку №12 по вул. Покровській в м. Могилів-Подільському, біля сараїв, які розбирали робітники, між позивачкою і відповідачками виникла сварка в ході якої сторони ображали один одного та відповідачі нанесли позивачці легкі тілесні ушкодження. Взявши до уваги довідку Могилів-Подільського РТМО про перебування позивачки на лікуванні в стаціонарному відділенні та придбання нею на лікування за власні кошти медикаментів на суму 963 грн. 30 коп., в частині стягнення матеріальної шкоди позов задовольнив. Разом з тим, врахувавши, що ініціатором сварки була позивачка, в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди відмовив.

Наявність вини заподіювача шкоди презюмується. За загальною презумпцією вини в цивільному праві, встановленою, зокрема ст. 614 ЦК, відсутність вини доводиться заподіювачем шкоди. Таким чином, посилання апелянтів на те, що їх вина не була доведена, є безпідставними, так як саме вони повинні довести відсутність вини у спричиненні шкоди позивачці. Натомість належних доказів цього суду надано не було.

-2-

Згідно ст. 14 Закону України «Про амністію в 2011 році»від 8 липня 2011 року N 3680-VI, «Амністія не звільняє від обов'язку відшкодувати заподіяну злочином шкоду, який покладено на винну особу вироком або рішенням суду». Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі амністії не є реабілітуючою обставиною. Ухвалюючи рішення, суд вірно встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, надав оцінку показам свідків та матеріалам справи в їх сукупності та співставленні та прийшов до вірного висновку, що відповідачі спричинили позивачці легкі тілесні ушкодження, а тому твердження апелянтів про те, що суд безпідставно взяв до уваги як доказ, що справа про обвинувачення їх за ст. 125 ч.1 КК України закрита за амністією, надав перевагу показам свідків ОСОБА_5, не взяв до уваги покази свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, не врахував, що свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили лише факт сварки, а не бійки, - є надуманими.

Суд першої інстанції вірно дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди, його висновок ґрунтується на довідці Могилів-Подільського МТМО про перебування позивачки на стаціонарному лікуванні та придбанні нею за власний рахунок медикаментів (а.с.10), довідці вартості ліків (а.с.11).. Посилання апелянтів, що перелік документів взято з запита адвоката та їх вартість проставлена незрозуміло ким, спростовується тим, що перелік використаних та придбаних за власний рахунок позивачки ліків зазначений в офіційному документі: довідці Могилів-Подільського МТМО про перебування позивачки на стаціонарному лікуванні та придбанні нею за власний рахунок медикаментів (а.с.10), а отримання доказів шляхом надання адвокатського запиту відповідає чинному законодавству. З документу на а.с. 11 вбачається, що вартість ліків вказана ПМП «Геліос», що підтверджується підписом та печаткою, тому суд вірно взяв до уваги розрахунок, зроблений на підставі вказаної довідки.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ух валив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з од них лише формальних міркувань.

Розглядаючи справу за апеляційною скаргою на оскаржуване рішення, су дова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив фактичні обставини у справі, подані сторонами докази. Судом першої інстанції виконані вимоги ст. 212 ЦПК України, судове рі шення мотивовано, наведене в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовує, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не зна ходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Могилів-подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13.01.2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: Т.М. Шемета

Судді: М. В. Матківська

ОСОБА_11