Справа №22-ц/2190/3455/2012 Головуючий в І інстанції
Категорія: 44 ОСОБА_1
Доповідач: Капітан І.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2012 року листопада місяця 07 дня колегія суддів судової плати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючої: Капітан І.А.

Суддів: Вадзінського П.О.

ОСОБА_2

при секретарі: Ільченко К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 10 жовтня 2012 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: ВГІРФО Дніпровського ВМ ХМВ УМВС України в Херсонській області, Херсонська міська рада, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и л а:

В серпні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що на підставі Договору найму жилого приміщення від 13 серпня 2012 року вона є наймачем квартири АДРЕСА_1. За вказаною адресою зареєстрований її батько ОСОБА_4, який з червня 2006 року у квартирі не проживає, відомості про його місце перебування їй невідомі. Оскільки на теперішній час вона проживає в квартирі одна майже шість років, всі комунальні послуги сплачує самостійно, відповідач не допомагає їй в сплаті комунальних послуг, а їх нарахування здійснюється на всіх зареєстрованих членів сімї, у неї виникла необхідність зняття ОСОБА_4 з реєстрації за даною адресою. На підставі викладеного, з урахуванням уточнень до позовної заяви, ОСОБА_3 просила суд: визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою №43 по вул. Чорноморська, 10 в м. Херсоні.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 10 жовтня 2012 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, вважаючи рішення незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Письмових заперечень на скаргу до апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем, у порушення вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, не надано належних доказів на підтвердження того, що відповідач значиться зареєстрованим або знятим з реєстрації у квартирі, наймачем якої вона є.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з підстав недоведеності.

Судом встановлено, що відповідно до договору найму житлового приміщення №150 від 13 серпня 2012 року квартира АДРЕСА_2 була надана у користування ОСОБА_3 та членам її родини: батьку ОСОБА_4 (а.с.4-5,6).

Згідно довідки комунального підприємства «Дніпровський»№1681 від 30 травня 2012 року в квартирі АДРЕСА_3 з 26 жовтня 2007 року значиться ОСОБА_3 та з 11 травня 1990 року ОСОБА_4 (а.с.7).

Як вбачається з відомостей, наданих адресно-довідковим підрозділом ГУДМС, УДМС України в Херсонській області, ОСОБА_4 зареєстрованим або знятим з реєстрації по Херсонській області не значиться (а.с.13).

На підставі наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки встановлені судом обставини підтверджують, що позивачем не надано належних та достовірних доказів на підтвердження дійсного місця реєстрації відповідача, а наявна в матеріалах справи довідка КП «Дніпровський»не може слугувати підставою для задоволення позовних вимог.

Проте слід зазначити, що відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням на підставі ст.ст.71,156 ЖК України (а.с.2-3). До початку розгляду судом справи по суті ОСОБА_3 письмової заяви про зміну предмету або підстави позову не подавала, під час розгляду справи свої позовні вимоги не доповнювала та не уточнювала.

Оскільки суд першої інстанції під час розгляду позовних вимог ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, у своєму рішенні застосував норму ст.391 ЦК України, тобто діяв у спосіб та з підстав, які позивачем не були заявлені, чим вийшов за межі позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду змінити, виключивши з його мотивувальної частини посилання на норму ст.391 ЦК України, як на підставу відмови у задоволенні позову.

В іншій частині рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і порушень цих норм, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 10 жовтня 2012 року змінити. Виключити з мотивувальної частини рішення посилання на ст.391 ЦК України як на підставу відмови у задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: