Справа № 1304/2-170/11 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/1390/6823/12 Доповідач в 2-й інстанції: Кіт І. Н.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2012 року

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Кота І.Н.

суддів: Каблака П.І., Крайник Н.П.

при секретарі: Гордій У.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 13 вересня 2012 року.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 13 вересня 2012р. відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зняття накладеного ухвалою цього ж суду від 26.09.09р. арешту на спірне майно подружжя, а саме : квартири АДРЕСА_1 та автомобіля марки «PEUGEOT-206 «д.н.з. НОМЕР_1 .

Ухвалу районного суду оскаржив ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі покликається на її незаконність. Зокрема, зазначає, що ухваленим у справі рішенням суду, яке набуло законної сили, він визнаний власником спірного майна , тому безпідставна відмова районного суду з надуманих мотивів у знятті арешту порушує його права вільно володіти й розпоряджатися своїм майном. Просить оскаржувану ухвалу скасувати з постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали про зняття арешту.

Перевіривши у межах заявленого клопотання та матеріалів справи законність і обгрунтованість ухвали суду першої інстанції колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Відповідно до положень ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 19.07.11р. залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Львівської області від 27.03.12р. визнано право особистої власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 й виділено йому у власність легковий автомобіль «PEUGEOT 206 «д.н.з. НОМЕР_1 вартістю 50 190,00 грн., з одночасним покладенням обов`язку на ОСОБА_1 компенсувати колишній дружині 30 000 грн. його вартості.

Оскільки при поданні до суду заяви про зняття арешту ( т.2 а.3), так і безпосередньо у судовому засіданні під час розгляду цього питання ( а.с.5-7) , заявник не подав жодних доказів добровільного виконання ним рішення суду, а саме оплати ним ОСОБА_2 визначеної рішенням суми, районний суд підставно відмовив у знятті арешту з майна заявника , оскільки надалі існує реальна загроза порушення майнових прав колишньої дружини.

З огляду на зазначене, оскаржувана ухвала відповідає встановленим обставинам справи та вимогам процесуального закону, тому підстав для її скасування немає.

Наявність відмови, не позбавляє заявника права на нове звернення до районного суду із заявою про зняття заходів забезпечення позову за умови подання ним доказів про повне виконання ним рішення суду.

В цьому зв`язку, доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу оскільки вони висновків суду першої інстанції не спростовують..

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити. Ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 13 вересня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :