Справа № 1326/2-1280/11 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 22-ц/1390/5235/12 Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2012 року 26 грудня 2012 року Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі: Головуючого судді-Берези В.І., суддів - Федоришина А.В, Штефаніци Ю.Г., при секретарі -Проворній Н., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м.Львова від 07 травня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу,повернення автомобіля,-

в с т а н о в и л а:

рішенням Франківського районного суду м.Львова від 07 травня 2012 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_1 , просить скасувати оскаржуване рішення , її позов задоволити. Вважає рішення незаконним, таким, що не відповідає дійсним обставинам справи і вимогам закону, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Відповідач ОСОБА_2 , її колишній чоловік продав на товарній біржі автомобіль -спільне майно подружжя без її згоди. Суд не взяв до уваги, що відповідач ОСОБА_2 після продажу автомобіля звернувся до неї з позовом про розірвання шлюбу ,де вказував що такі тривалий час не підтримують будь-яких подружніх відносин, укладений правочин спрямований на порушення її конституційних прав, не взято до уваги, що вона в судовому порядку вимушена вимагати від відповідача повернення коштів за сплату комунальних послуг та квартплати , навчалась на платній основі ,однак не мала можливості скористатись коштами від продажу автомобіля. Наведені обставини судом не взято до уваги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, її представника на підтримання апеляційної скарги, відповідача, представника відповідача ,перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги , колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено судом першої інстанції 29.08.1992 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Під час шлюбу сторони купили автомобіль Skoda Fabia 1.2 Classic д.н.з НОМЕР_1 . 2005 року випуску згідно договору купівлі-продажу автомобіля з використання банківського кредиту від 20.09.2005 року за ціною 63 380 грн.(а.с.7-9), технічний паспорт виданий на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.6).

У червні 2009 року позивач звернулася до Франківського районного суду м.Львова із позовом про поділ спільного майна подружжя(25.06.2009 року), який 10.10.2010 року судом було залишено без розгляду(а.с.14).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції вірно посилався на ст.. 65 Сімейного кодексу якою врегульовано питання розпорядження спільним майном подружжя.

Так відповідно до ч. 2 ст.65 СК України при укладення договорів одним із подружжям ,вважається що він діє за згодою другого подружжя. Крім цього зазначив про те, що законодавством також не встановлено, що договори купівлі-продажу транспортного засобу обов`язково підлягають нотаріальному посвідченню чи державній реєстрації. Такий обов`язок встановлено тільки щодо договорів купівлі-продажу: земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку(квартири) або іншого нерухомого майна(ст.657 ЦК України). Державній реєстрації підлягає тільки сам транспортний засіб, а не договір на підставі якого його набуто/відчужено.

З таким висновком погоджується і колегія суддів ,так як вимога ч.3 ст.65 СК України щодо письмової згоди подружжя при відчуженні автомобіля відповідачем в даному випадку не була обов`язковою, відтак відсутність саме письмової згоди позивачки не дає підстав визнавати оспорюваний договір недійсним.

Згідно ч. 1 СТ.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою -третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме:

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного

законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його

внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що умовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Вчинений оспорюваний правочин не суперечить вище зазначеним вимогам.

Вимогою позивачки було визнання оспорюваного договору недійсним та застосування наслідків такої недійсності.

За змістом ст.. 216 ч.1 ЦК України реституція може бути застосована тільки щодо сторони правочину. Як видно з матеріалів справи (довідка УДАІ у Львівській області № 4520 зп та витяг з журналу карток) 27.12.2008 року спірний автомобіль був відчужений третій особі - ОСОБА_4 (а.с.36,37). Таким чином на час заявлення позову власником автомобіля Шкода (предмету оспорюваного договору) не є жодна із сторін оспорюваного правочину, а відповідно відсутні законні підстави для застосування реституції.

Враховуючи наведене суд першої інстанції зробив вірний висновок про те, що біржовий договір купівлі -продажу транспортного засобу відповідає частині першій - третій, п`ятій та шостій ст. 203 ЦК України , продаж вказаного автомобіля відбувалось під час перебування у шлюбі сторін, та у цей час спору щодо відчуження автомобіля сторона позивача не заявляла.

Доводи апелянта про те, що така несла власні витрати на сплату комунальних послуг, оплату навчання та не отримала від відповідача ОСОБА_2 коштів за відчужений автомобіль не спростовують висновку суду про те, що розпорядження спірним автомобілем Skoda Fabia 1.2 Classic д.н.з НОМЕР_1 , 2005 року випуску здійснено відповідачем ОСОБА_2 за згодою ОСОБА_1 та отриманні кошти за продаж спірного автомобіля сторони спільно витратили на свою сім`ю. Жодними належними та допустимими доказами сторона позивача в силу ст.. 60 ЦПК України не довела протилежного .

Покликання апелянта про порушення норм процесуального права та обов`язку витребування належних доказів не підтверджується матеріалами справи .За змістом ст..137 ЦПК України обов`язок суду щодо витребування доказів наступає лише тоді, коли від сторін чи інших учасників процесу поступили відповідні клопотання при наявності відомостей про неможливість отримання таких доказів, у справі відсутні такі клопотання, відтак норми процесуального права не порушені.

Враховуючи наведене, відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Рішення суду відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись ч.1 п.1 ст.307, ч.1ст.308, ст.313,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Франківського районного суду м.Львова від 07 травня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскарженою до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Береза В.І.

Судді: Федоришин А.В.

Штефаніца Ю.Г.