АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/1601/12 Справа № 2-1463/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Осіян О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2012 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Осіяна О.М.,

суддів - Максюти Ж.І., Костюченко Н.Є.,

при секретарі - Солодовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2011 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2010 року позивачка звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого вказувала на те, що вона перебувала із відповідачем у шлюбі з 14 вересня 1996 року до 15.06.2010 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_4, 24 червня 2000 оку народження. Дитина з моменту народження постійно проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає. Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням надати матеріальну допомогу на утримання дитини. Вважає, що відповідач у змозі надавати їй матеріальну допомогу на утримання дитини, оскільки є працездатним, має роботу і заробіток, інших утриманців, окрім сина немає. Просила стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. щомісячно з індексацією, до повноліття дитини, додаткові витрати на оздоровлення сина у сумі 3 000 грн. щороку з індексацією, додаткові витрати на розвиток здібностей сина у сумі 100 грн. щомісяця, визначити час спілкування з дитиною по 4 години на тиждень у заздалегідь погоджений із позивачкою час. 16.04.2011 р. позивачка уточнила свої позовні вимоги, просила залишити без розгляду вимоги щодо визначення часу спілкування відповідача з дитиною.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2011 року задоволено частково позов ОСОБА_3

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи стягнення із 11 серпня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття, з наступною індексацією зазначеного розміру відповідно до Закону України „Про індексацію грошових доходів населення" від 3.07.1991 року в редакції Закону від 6.02.2003 року. Допущено негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені додаткові витрати на дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у сумі 1000 грн.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у розмірі 171 грн.

В решті позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду, посилаючись на те, що суд не врахував обставини у справі, проведені стягнення на користь позивача суперечить вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду частково скасувати із наступних підстав.

Приймаючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив із того, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14 вересня 1996 року до 15 червня 2010 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження.

Відповідач станом на квітень 2011 року працює водієм у ПП ОСОБА_5 та має оклад 960 грн. відповідно до довідки наданої з місця його роботи.

Взявши до уваги матеріальне становище сторін, можливість утримання позивачкою неповнолітнього сина, можливість відповідача надавати допомогу, суд стягнув із ОСОБА_2, на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи стягнення із 11 серпня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на вимоги 180-182, 184, 191 СК України. В іншій частині позову суд відмовив, у зв'язку з тим, що в цій частині позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства і не підтверджені доказами.

Оскільки позивачка несе додаткові витрати на утримання сина, а саме сплачує щомісячно кошти у сумі 280 грн. за відвідування сином спортивної секції (з вересня по грудень 2010 року та з січня по квітень 2011 року), тому відповідно до ст. 185 СК України, суд вважав за можливе стягнути із відповідача одноразово додаткові витрати на дитину у розмірі 1000 грн. В решті заявлених вимог щодо зобов'язання стягнення з відповідача постійної сплати додаткових витрат суд вважав за необхідне відмовити враховуючи матеріальний стан відповідача, а також можливість припинення спортивних занять дитиною у будь який момент до сплину трьохрічного строку.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Але із висновками суду в частині визначення розміру аліментів, а також стягнення додаткових витрат погодитись не можна, оскільки вони не відповідають вимогам законодавства та обставинам у справі

Відповідач станом на квітень 2011 року працює водієм у ПП ОСОБА_5, що підтверджується копією трудового договору, записом у трудовій книжці, та має оклад 960 грн. відповідно до довідки наданої з місця його роботи. Обставини щодо постійного місця роботи відповідача не заперечувала і позивачка.

У звязку із чим наявні підстави для застосування вимог ст.183 СК України щодо стягнення аліментів у частці від доходу відповідача, оскільки його заробіток є постійним та регулярним.

Що стосується вимог позивачки про стягнення додаткових витрат на дитину, то вони не підтверджені належними та достовірними доказами, оскільки у наданій довідці Дніпропетровської міської федерації відсутня дата її видачі (а.с.69), а також вона не є фінансовим документом, який свідчить про внесення грошових сум. А тому відсутні підстави для стягнення вказаних витрат, у звязку із невизначеністю суми цих витрат.

Таким чином, рішення суду необхідно скасувати в частині стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину.

Оскільки заробіток відповідача є постійним та регулярним, а тому із відповідача належить стягнути аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи стягнення із 11 серпня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття, з наступною індексацією зазначеного розміру відповідно до Закону України „Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 року.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

В іншій частині рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Таким чином, наявні підстави для часткового скасування рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307,309, 316 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2011 року скасувати в частині стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи стягнення із 11 серпня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття, з наступною індексацією зазначеного розміру відповідно до Закону України „Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 року, допустивши по справі негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили із моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: