Номер провадження: 22-ц/1590/579/2012
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

при секретарях Трошині К.С., Благорозумному О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до компанії «Віторіо Шіппінг Компані ЛТД», компанії «ОСОБА_5 Лімітед», компанії «Бонамі Шіппінг Компані ЛТД», дочірнього підприємства «ОСОБА_5 Україна» компанії «ОСОБА_5 Лімітед» про стягнення моральної шкоди, за позовом ОСОБА_6 до компанії «Віторіо Шіппінг Компані ЛТД», компанії «ОСОБА_5 Лімітед», дочірнього підприємства «ОСОБА_5 Україна» компанії «ОСОБА_5 Лімітед» про стягнення моральної шкоди, за позовом ОСОБА_7 до компанії «Віторіо Шіппінг Компані ЛТД», компанії «ОСОБА_5 Лімітед», дочірнього підприємства «ОСОБА_5 Україна» компанії «ОСОБА_5 Лімітед» про стягнення моральної шкоди, за позовом ОСОБА_8 до компанії «Віторіо Шіппінг Компані ЛТД», компанії «ОСОБА_5 Лімітед», компанії «Бонамі Шіппінг Компані ЛТД», товариства з обмеженою відповідальністю «Віта Марітайм» про стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_8 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 травня 2011 року,

встановила:

ОСОБА_6 у вересні 2009 р., ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 у жовтні 2008 р., звернулися до суду з вищеназваними уточненими в подальшому позовами, в яких вказали, що на підставі трудових контрактів, невідємною частиною яких є Колективна угода Міжнародної Федерації Транспортників, працювали на різних посадах на судні «Леманн Тімбер». З 28.05.08 р. по 08.07.08 р. судно знаходилося в полоні у сомалійських піратів в Аденській затоці. Під час знаходження в полоні, а також безпосередньо після їх звільнення відповідачі проявили бездіяльність з приводу забезпечення членів екіпажу питною водою, продуктами харчування, паливом. Замовчувався перед їх родичами факт захвату судна у полон, обмежили звязок з їх родинами. Чим створили небезпеку їх здоровю та життю. Безпосередньо після звільнення не був замінений екіпаж. Судно не зустрів корабель супроводу, про що обіцяли відповідачі. Двигун зламався, судно попало у шторм, але буксир прийшов тільки 15.07.08 р.. Не намагалися відповідачі надати своєчасну і належну допомогу і після прибуття судна до Оману. Діями відповідачів їм завдано моральну шкоду, яка полягає у хвилюваннях у звязку з погіршенням здоровя, тяжких емоційних переживаннях, приниженні честі та гідності, почутті психологічного дискомфорту, втраті майна. Протиправність дій відповідачів полягає у тому, що порушивши умови Колективної угоди Міжнародної Федерації Транспортників, залишивши їх без їжі, питної води, в небезпеці під час поломки двигуна за умов шторму, відповідачі створили реальну загрозу їх здоровю та життю. Відповідачі завдали моральну шкоду спільно, взаємоповязаними діями з єдиним наміром.

На підставі викладеного, керуючись ст. 8, 9, 55 Конституції України, ст. ст. 23, 1167 ЦК, кожний із позивачів остаточно просив стягнути солідарно з відповідачів відшкодування моральної шкоди у розмірі 25000 Євро у гривні по курсу НБУ на день ухвалення судом рішення.

Позивачі та їх представник у судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити їх у повному обсязі, з підстав в них вказаних.

Представник відповідачів компанії «Віторіо Шіппінг Компані ЛТД», компанії «ОСОБА_5 Лімітед», компанії «Бонамі Шіппінг Компані ЛТД» просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що відсутні підстави для покладання відповідальності, передбачені ст. 1167 ЦК. Позивачі не надали доказів наявності моральної шкоди, протиправної поведінки, причинно-наслідкового звязку між діями відповідачів та завданням моральної шкоди. Обовязок по звільненню захоплених піратами заручників лежить або на державі прапора судна, або на прибережній державі. Такий обовязок може прийняти на себе держава громадянства заручників. Допомога на морі, в першу чергу, покладається на спеціально створені рятувальні служби.

Представник відповідачів дочірнього підприємства «ОСОБА_5 Україна» компанії «ОСОБА_5 Лімітед» та товариства з обмеженою відповідальністю «Віта Марітайм» позови не визнав, просив в їх задоволенні відмовити. Обґрунтовував свої заперечення тим, що його довірителі не є належними відповідачами. Вони не є ані стороною контракту найму моряків, ані роботодавцями позивачів. Ними були надані позивачам посередницькі послуги щодо пошуку робочого місця та посади на судні «Леманн Тімбер». З моменту підписання позивачами індивідуальної трудової угоди з роботодавцем дії договорів про посередництво у їх працевлаштуванні припинили свою дію.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.05.11 р. у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9, представник ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_8, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення їх позовів в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення ухвалено судом при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, при неправильному застосуванні норм матеріального права (ст. 43 Конституції України, ст. ст. 23, 282, 1164 ЦК, ст. ст. 20, 57 Кодексу торговельного мореплавства, ст. 237-1 КЗпП).

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_10, представник відповідачів - компанії «Віторіо Шіппінг Компані ЛТД», компанії «ОСОБА_5 Лімітед» та компанії «Бонамі Шіппінг Компані ЛТД» (Т. 8, а. с. 196 - 200), вважав необхідним апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на відсутність підстав покладання відповідальності на відповідачів. В апеляційному суді ОСОБА_10 підтримав доводи, викладені в запереченнях на апеляційну скаргу, але потім надав суду заяву про припинення представництва інтересів вищевказаних іноземних компаній (Т. 8, а. с. 211 - 212).

ОСОБА_11, представник відповідачів - дочірнього підприємства «ОСОБА_5 Україна» компанії «ОСОБА_5 Лімітед» та товариства з обмеженою відповідальністю «Віта Марітайм», в письмових запереченнях на апеляційну скаргу вважав необхідним скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що його довірителі були включені до числа відповідачів без яких би то не було правових підстав, а тому ДП «ОСОБА_5 Україна» компанії «ОСОБА_5 Лімітед» та ТОВ «Віта Марітайм» не є належними відповідачами (Т 8, а. с. 204 - 208). В апеляційному суді ОСОБА_11 підтримав доводи, викладені в письмових запереченнях на скаргу.

Відповідно до ст. 303 ЦПК колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які зявилися у судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Статтями 213, 214 ЦПК передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що ні в позові, ні в судовому засіданні позивачі не вказали, в чому ж полягає протиправність поведінки відповідачів, яку норму права відповідачі порушили або не виконали. Склад правопорушення (протиправна поведінка, причинний звязок між протиправною поведінкою та шкодою) не доведено. Виходячи з положень ст. 15 Конвенції «Про відкрите море», ст. 101 Конвенції «З морського права», ст. 3 Конвенції «Про боротьбу з незаконними актами, спрямованими проти безпеки морського судноплавства», Міжнародної конвенції «Про боротьбу із захопленням заручників», конвенції Ради Європи «Про запобігання тероризму», Закону України «Про боротьбу з тероризмом» визволення заручників, у тому числі з піратського полону, є обовязком або правом держави, та саме якої держави. Як правило, це держава прапора захопленого судна або держава громадянства утримуваних заручників. Жодне вказаний нормативний акт не містить зобовязання судновласника захопленого судна або його менеджера (оператора) або посередника в працевлаштуванні моряків по звільненню заручників. Трудові договори позивачів також не містять такого зобовязання. Не зважаючи на відсутність обовязку по звільненню членів екіпажу судна «Леманн Тімбер», саме судновласник компанія «Віторіо шіппінг компані ЛТД» займалася звільненням і звільнила позивачів з піратського полону. Твердження позивачів про непрофесіоналізм судновласника при звільненні заручників, замовчування ситуації, залишення в небезпеці під час аварійної ситуації на судні, відсутність будь-якої допомоги після звільнення не знайшли свого підтвердження. Необґрунтованими є твердження позивачів про те, що відповідачі залишили їх без води та їжі. Компанія «Бонамі Шіппінг Компані ЛТД», компанія «ОСОБА_5 Лімітед», дочірне підприємство «ОСОБА_5 Україна» та товариство з обмеженою відповідальністю «Віта Марітайм» є неналежними відповідачами по справі (Т. 8, а. с. 145 157).

Колегія суддів вважає, що погодитися з такими висновками суду у повному обсязі не можна.

Судом встановлено, що 07.04.08 р. гібралтарська компанія «Моормерланд Лимитед» (власник судна «Леманн Тімбер») та кіпрська компанія «Віторіо Шіппінг Компані ЛТД» уклали договір - стандартний бербоутний чартер (Т. 6, а. с. 182 183, 189). З цього часу компанія «Віторіо Шіппінг Компані ЛТД» стала судновласником теплоходу «Леманн Тімбер» (ст. 20 Кодексу торговельного мореплавства України).

14.03.08 р. (Т. 6, а. с. 201 208) компанія «Віторіо Шіппінг Компані ЛТД» (судновласник) уклала з компанією «ОСОБА_5 Лімітед (менеджер) договір про надання послуг з управління екіпажем, за яким менеджер від імені і за дорученням судновласника взяв на себе обовязки з підбору та працевлаштування екіпажа теплоходу «Леманн Тімбер», прапор Гібралтар (п. 1 договору).

З 03.01.1994 р. між компанією «ОСОБА_5 Лімітед» (принципал) та компанією «Бонамі Шіппінг Компані ЛТД» (агент), яка підписала з ITF (Ай.Ті.Еф. Міжнародна Федерація Транспортників) Колективну Угоду для моряків, діє агентська угода (Т. 6, а. с. 167 170). За умовами п. п. 1, 2, 4 якої агент за вимогою принципала надає морські та інші послуги, підписує з екіпажем трудові контракти моряка.

04.06.04 р. між компанією «ОСОБА_5 Лімітед» (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Віта Марітайм» (виконавець) було укладено зовнішньоекономічний договір № 1/А про посередництво у працевлаштуванні моряків на судна іноземних власників (Т. 2, а. с. 39 46). Відповідно до п. п. 1, 6 цього договору виконавець зобовязується надавати замовнику послуги на території України з посередництва у працевлаштуванні моряків на судна іноземних власників.

22.11.06 р. між компанією «ОСОБА_5 Лімітед» (принципал) та дочірнім підприємством «ОСОБА_5 Україна» компанії «ОСОБА_5 Лімітед» (агент) (Т. 1, а. с. 35 38) було укладено договір № 1 про укомплектування суден особовим складом, за яким принципал доручає агенту здійснювати посередництво у працевлаштуванні моряків на роботу за кордоном, укомплектування суден особовим складом (статті 1, 2, 10 договору).

17.01.08 р. (Т. 2, а. с. 130) між ТОВ «Віта Марітайм» (компанія) та ОСОБА_12 (замовник) було укладено договір № 850 про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні на роботу за кордоном. Відповідно до п. п. 1, 8 цього договору компанія надає замовнику послуги з пошуку роботи за кордоном. Договір діє до укладання замовником трудового договору з іноземним працедавцем.

06.02.08 р. (Т. 5, а. с. 75 75 зворотна сторона) між ДП «ОСОБА_5 Україна» компанії «ОСОБА_5 Лімітед» (компанія) та ОСОБА_4 (клієнт) було укладено договір № 193 про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном, за умовами якого (п. п. 1, 4 договору) компанія надає клієнтові послуги з посередництва в його працевлаштуванні. Цей договір втрачає силу з моменту підписання індивідуальної Трудової угоди між Клієнтом та іноземним роботодавцем.

05.05.08 р. (Т1, а. с. 196) між ДП «ОСОБА_5 Україна» компанії «ОСОБА_5 Лімітед» (компанія) та ОСОБА_6 (клієнт) було укладено договір № 259 про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном, за умовами п. п. 1, 4 якого компанія надає клієнтові послуги з посередництва в його працевлаштуванні. Цей договір втрачає силу з моменту підписання індивідуальної Трудової угоди між Клієнтом та іноземним роботодавцем.

Доказів щодо укладання ОСОБА_7 посередницьких угод з працевлаштування за кордоном з компанією «ОСОБА_5 Лімітед», дочірнім підприємством «ОСОБА_5 Україна» компанії «ОСОБА_5 Лімітед» сторони ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду на його вимогу (Т. 8, а. с. 213, 217) не надали.

01.03.08 р. компанія «Віторіо Шіппінг Компані ЛТД» (працедавець) уклала з ОСОБА_4 (моряк), ОСОБА_12 (моряк) договори про роботу моряка за наймом (Т. 2, а. с. 12 13, Т. 3, а. с. 13 14) на судні «Леманн Тімбер» на посадах другого механіка та старшого механіка, відповідно, строком 5 місяців +/- один місяць.

08.05.08 р. (Т. 1, а. с. 65 66) з ОСОБА_7 (моряк) та 12.05.08 р. (Т. 1, а. с. 12 13) та ОСОБА_6 (моряк) компанія «Віторіо Шіппінг Компані ЛТД» (працедавець) уклала договори про роботу моряка за наймом на судні «Леманн Тімбер», на посаді електромеханіка та четвертого механіка, відповідно, строком 5 місяців +/- один місяць.

28.05.08 р. (Т. 5, а. с. 169, 188) під час слідування через Аденську затоку, судно «Леманн Тімбер» було захоплено сомалійськими піратами. Було створено координаційний штаб, до якого входили представники компанії «Віторіо Шіппінг Компані ЛТД», а також команда професійних переговірників. На прохання судновласників, через компанію «ОСОБА_5 Лімітед» про захоплення були проінформовані члени родини членів екіпажу. Штаб постійно підтримував звязок із судном (Т. 5, а. с. 140 153, 212, 225, 268 - 269, Т. 6, а. с. 325 326, Т. 7, а. с. 279 284). Під час захоплення судна пірати використали запаси їжі та питної води, які знаходилися на судні. За результатами складних переговорів судновласником була зібрана сума викупу, зафрахтований буксир, замовлена необхідна провізія, вода та газойль. 08.07.08 р. до захопленого судна прибув буксир «Шарк». Піратам було передано викуп, останні звільнили екіпаж та покинули судно «Леманн Тімбер». Передача продуктів харчування, питної води та газойля не відбулася із-за сильного хвилювання моря. Буксир уплив. Було заведено головний двигун, змінено курс. 11.07.08 р судно покинуло зону бойових дій. Цього ж дня проінформовано працедавця про ремонт головного двигуна, що необхідна допомога буксира. 12.07.08 р. головний двигун зламався, судно лягло в дрейф, було подано сигнал про допомогу («SOS»). 13.07.08 р. закінчилися останні запаси питної води та їжі, члени екіпажу судна почали використовувати провізію із рятувальних шлюпок. 14.07.08 р. з військового гелікоптера США на судно було скинуто 15 літрів води, 3 мішка рису та 7 кг. ОСОБА_10 (Т. 5, а. с. 58, 62). 15.07.08 р. прибув буксир «Дубаї Мун». Прийнято з останнього та закріплено буксирний канат. Судно «Леманн Тімбер» почало пливти на буксирі у теплохода «Дубаї Мун». 20.07.08 р. судно прибуло в порт Салалах (Оман). 21.07.08 р. було замінено екіпаж. Відбулася зустріч із прибулими в Салалах родичами та уповноваженою Верховної Ради України із прав людини ОСОБА_13. За рахунок працедавця позивачі були розміщені в готелі, їм було придбано одяг, деякі ліки. Були проведені виплати у звязку із втратою особистих речей у розмірі місячної заробітної плати та добровільний платіж в розмірі місячної заробітної плати з відміткою у платіжному документі «Без збитку для наших прав/Добровільний платіж судноволодільца тх «Леманн Тімбер». (Т. 5, а. с. 170 187, 189 202, Т. 6, а. с. 269 284, 291 298, 301 301 а, 302 307, 335 - 338, 352 357, Т. 7, а. с. 132 139, 285 290).

Виходячи із встановленого, колегія суддів вважає, що між сторонами по справі склалися трудові правовідносини, до яких відповідно із положеннями ст. ст. 48, 49, 52 Закону України «Про приватне міжнародне право», ст. ст. 2, 17 Угоди між Україною та республікою Кіпр про правову допомогу в цивільних справах застосовується законодавство України.

Статтями 3, 21, 43, 55 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Права людини є невідчужуваними та непорушними. Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Права і свободи людини захищаються судом.

Стаття 237-1 КЗпП передбачає відшкодування працівнику моральної шкоди власником або уповноваженим ним органом у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Частиною 3 ст. 10, ст. ст. 11, 60 ЦПК передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які приймають участь у справі.

Статтями 213, 214 ЦПК передбачено, що суд повинен повно та всебічно з'ясувати обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідити всі докази в їх сукупності. Під час ухвалення рішення суд вирішує, в тому числі, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Пунктами 3, 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", з подальшими змінами та доповненнями, передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку із порушенням наданих прав, порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя. Розмір відшкодування моральної (немайнової шкоди) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (душевних, психічних), яких зазнав позивач та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до розяснень, які містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.09 р. № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» суд визначає факти, які необхідно встановити для вирішення спору, і які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню (предмет доказування; стаття 179 ЦПК) з урахуванням вимог і заперечень сторін, обставин, на які посилаються інші особи, які беруть участь у справі, а також норм права, які підлягають застосуванню. Оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми в обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

З урахуванням предмету спору, вищевказаних вимог цивільно-процесуального закону, відповідних положень КЗпП про відшкодування моральної шкоди у справах, повязаних з порушенням трудових прав, саме відповідач повинен довести, що при виконанні умов трудового договору не було порушень прав позивачів.

З врахуванням встановленого, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для покладання відповідальності на відповідачів за ст. ст. 23, 1167 ЦК у звязку із незручностями та порушеннями прав позивачів під час захоплення сомалійськими піратами судна «Леманн Тімбер» та їх знаходження в піратському полоні. Також є правильним висновок суду про те, що компанії «Бонамі Шіппінг Компані ЛТД», «ОСОБА_5 Лімітед», дочірнє підприємство «ОСОБА_5 Україна» компанії «ОСОБА_5 Лімітед» та товариство з обмеженою відповідальністю «Віта Марітайм» є неналежними відповідачами, оскільки встановлено, що вказані юридичні особи надавали тільки посередницькі послуги з працевлаштування позивачів за кордоном. Їх правовідносини з позивачами припинялися з моменту підписання індивідуальної Трудової угоди між позивачами та компанією «Віторіо Шіппінг Компані ЛТД», яка є працедавцем за укладеними з позивачами трудовими договорами.

Однак, погодитися з висновком суду про відсутність правових підстав за ст. 237-1 КЗпП для покладання обовязку з відшкодування моральної шкоди, завданої позивачам неналежним виконанням укладених з ними трудових угод не можна. Суд першої інстанції дійшов цього висновку з порушенням вищевказаних норм матеріального та процесуального права, не врахувавши вищевказаних розяснень Пленуму Верховного Суду України.

Матеріалами справи підтверджено (Т. 5, а. с. 189, 194), що вже під час знаходження в полоні вже з 26.06.08 р. у членів екіпажу захопленого судна «Леманн Тімбер» закінчилася їжа та питна вода, використовуються продовольчі запаси з рятувальних шлюпок (Т.5, а. с. 189, 193, Т. 6, а. с. 338). Не можна погодитися з доводами відповідача про те, що передачі їжі та питної води під час звільнення заважали плохі погодні умови, оскільки 08.07.08 р. за тих самих погодних умов з буксиру «Шарк» було передано піратам викуп, а на теплохід «Леманн Тімбер» прибув капітан ОСОБА_5, який 09.07.08 р. за допомогою рятувального плоту покинув судно і був переправлений назад на буксир «Шарк» (Т. 5, а. с. 194 - 195). Після звільнення з полону 08.07.08 р. і до прибуття в порт Салалах позивачі не були належним чином забезпечені продуктами харчування, питною водою, обмежені в їх використанні. В цей час вони використовували запаси питної води з рятувальних шлюпок (Т. 5, а. с. 196 202). Невдало представники відповідача вели переговори з фрахтування буксиру для надання допомоги потерпаючому лихо судну «Леманн Тімбер» (Т. 6, а. с. 316 322): вели переговори щодо фрахтування зайнятого буксировкою баржи буксиру. І тільки після відмови в наданні цього буксиру, було зафрахтовано буксир «Дубаї Мун». Угодою про виконання рятувальних робіт (Стандартна форма Ллойда) від 12.07.08 р. (Т. 6, а. с. 323 324) передбачено прилагати усі необхідні міри для спасання або доставки в безпечне місце (Салалах, Оман або інший безпечний порт) тільки майна - судна «Леманн Тімбер», його вантажу, палива, запаси та інше майно на судні за виключенням особистих речей, капітана або екіпажу. Щодо спасання членів екіпажу ця угода умов не містить.

Вказаними діями були порушені умови укладених позивачами з компанією «Віторіо Шіппінг Компані ЛТД» трудових договорів та завдано останнім моральну шкоду, яка полягає у моральних хвилюваннях у зв'язку із порушенням їх трудових прав, погіршенні їх стану здоровя (Т. 7, а. с. 92 108), додаткових зусиллях для організації їх проживання та роботи на судні.

Відповідно до ст. ст. 12, 27 Колективної угоди укладеної між Міжнародною Федерацію Транспортників та компанією «Бонамі Шіппінг Компані ЛТД», яка відповідно до укладених з позивачами договорів про роботу моряка за наймом є невідємною частиною цих угод, компанія-працедавець має забезпечити харчування моряків (Т. 1, а. с. 16 34, Т. 6 , а. с. 339 351). Пункт 8.3 Міжнародного кодексу про управлінню безпечною експлуатацією суден (1993 р.) передбачає, що компанія несе відповідальність за забезпечення того, щоб були передбачені належні ресурси та підтримка з берега. Повинні передбачатися заходи, які забезпечують можливість у любий час реагувати на безпеку, аварійні ситуації, які повязані з експлуатацією її суден.

Визначаючи розмір відшкодування завданої моральної шкоди, колегія суддів виходить з глибини моральних страждань позивачів, їх тривалості, поведінки відповідача після звільнення (розміщення в готелі, медичний огляд та допомога, проведення в добровільному порядку платежів, які тільки частково компенсують понесені позивачами моральні втрати), враховує вимоги розумності та справедливості. Відповідно до ст. 192 ЦК законним платіжним засобом на території України є грошова одиниця України гривня. За таких обставин колегія суддів вважає, що у відшкодування моральної шкоди з компанії «Бонамі Шіппінг Компані ЛТД» необхідно стягнути - 10000,00 грн. кожному позивачу, що за курсом Національного Банку України станом на 27.01.12 р. 100 Євро дорівнює 1050,2592 грн., становить 952,15 Євро кожному позивачу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги: - про безпідставність висновку суду щодо не підтвердження доводів позивачів про залишення їх відповідачем без води та їжі; - залишення судом поза увагою пояснень представника позивачів, показань позивачів як свідків щодо їх фізичного стану; - не надання оцінки документам, що свідчать про суттєве погіршення стану їх здоровя; - не застосування судом норм права, що підлягали застосуванню; - знехтування положеннями трудових контрактів, невідємною частиною яких є Колективна угода з Міжнародною федерацією транспортників, в якій визначено умови праці позивачів, яких повинен був дотримуватись судновласник; - не виконання відповідачем умов трудових контрактів щодо забезпечення безпечних умов праці моряків, охорони їх здоровя, неналежного постачання води та провізії; - безпідставність посилань суду на норми міжнародного права та Закону України «Про боротьбу з тероризмом» щодо обовязку держави боротися з тероризмом; - неповне зясував обставини справи щодо наявності моральної шкоди.

Необґрунтованими є доводи апелянтів про: - безпідставність твердження суду про те, що замовчування відповідачами ситуації про захоплення судна піратами не знайшло свого підтвердження; - не надання оцінки доказам про порушення судновласниками права позивачів на здійснення дзвінків та користування системою електронної пошти; - невідповідність обставинам справи висновку суду, що найняті відповідачами переговірники були професіоналами в переговірній справі; - безпідставність висновку суду про те, що компанія «ОСОБА_5 Лімітед», компанія «Бонамі Шіппінг Компані ЛТД», ДП «ОСОБА_5 Україна» компанії «ОСОБА_5 Лімітед» та ТОВ «Віта Марітайм» є неналежними відповідачами по справі.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно зясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми матеріального та процесуального права. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України вищевказане є підставами для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовів: - стягнення з компанії «Віторіо Шіппінг Компані ЛТД» (Блок 2, 2-ий поверх, 284, ОСОБА_14 ОСОБА_2 ІІІ, Фортуна, Лімассол, Кіпр) на користь ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_8 відшкодування моральної шкоди у розмірі по 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп. кожному, що за курсом Національного Банку України станом на 27 січня 2012 року становить 952,15 Євро. В задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 травня 2011 року - скасувати.

Позов ОСОБА_4 до компанії «Віторіо Шіппінг Компані ЛТД», компанії «ОСОБА_5 Лімітед», компанії «Бонамі Шіппінг Компані ЛТД», дочірнього підприємства «ОСОБА_5 Україна» компанії «ОСОБА_5 Лімітед» про стягнення моральної шкоди, за позовом ОСОБА_6 до компанії «Віторіо Шіппінг Компані ЛТД», компанії «ОСОБА_5 Лімітед», дочірнього підприємства «ОСОБА_5 Україна» компанії «ОСОБА_5 Лімітед» про стягнення моральної шкоди, за позовом ОСОБА_7 до компанії «Віторіо Шіппінг Компані ЛТД», компанії «ОСОБА_5 Лімітед», дочірнього підприємства «ОСОБА_5 Україна» компанії «ОСОБА_5 Лімітед» про стягнення моральної шкоди, за позовом ОСОБА_8 до компанії «Віторіо Шіппінг Компані ЛТД», компанії «ОСОБА_5 Лімітед», компанії «Бонамі Шіппінг Компані ЛТД», товариства з обмеженою відповідальністю «Віта Марітайм» про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з компанії «Віторіо Шіппінг Компані ЛТД» (Блок 2, 2-ий поверх, 284, ОСОБА_14 ОСОБА_2 ІІІ, Фортуна, Лімассол, Кіпр) на користь ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_8 відшкодування моральної шкоди у розмірі по 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп. кожному.

В решті позовів ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_8 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. Є. Федорова

ОСОБА_3