АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/587/2012 Номер провадження 22-ц/1690/587/2012Головуючий у 1-й інстанції Жилка О.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2012 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Буленко О.О.,

Суддів:ОСОБА_2., ОСОБА_3,

при секретарі Ачкасовій О.Н.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 21 листопада 2011 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ПП Лемішко ОСОБА_7, третя особа: Управління Пенсійного фонду України в Октябрському районі м. Полтави про встановлення факту трудових відносин, визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди та зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 21 листопада 2011 року частково задоволено позов ОСОБА_6 до ПП Лемішко ОСОБА_7, третя особа: Управління Пенсійного фонду України в Октябрському районі м. Полтави про встановлення факту трудових відносин, визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди та зобовязання вчинити дії.

Визнано факт трудових відносин ОСОБА_6 з ПП ЛемішкоОСОБА_7 в період з 08 серпня 2010 року по 14 березня 2011 року.

Визнано незаконним звільнення ОСОБА_6 з роботи з посади продавця одягу у ПП Лемішко ОСОБА_7.

Зобовязано ПП ОСОБА_4 поновити ОСОБА_6 з 14 березня 2011 року на попередній роботі на посаді продавця одягу у ПП ЛемішкоОСОБА_7 в магазині „Економ Мані, розташованого за адресою: м. Полтава, вул. Чураївни 2в.

Стягнуто з ПП ЛемішкоОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 12460 грн. (дванадцять тисяч чотириста шістдесят) грн., з урахуванням суми податку та інших обовязкових платежів.

Зобовязано ПП ОСОБА_4 укласти з 08 серпня 2010 року з ОСОБА_6 трудовий договір та занести відомості до трудової книжки ОСОБА_6

Зобовязано ПП ОСОБА_4 зареєструвати трудовий договір з ОСОБА_6 у відповідному центрі зайнятості за місцем реєстрації ПП ОСОБА_4

Зобовязано ПП ОСОБА_4 здійснити за минулий час, починаючи з 08 серпня 2010 року, страхові виплати за найманого працівника ОСОБА_6 до Пенсійного фонду України, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати останньої.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено за безпідставністю.

Стягнуто з ПП Лемішко ОСОБА_7 на користь держави 188 грн. 20 коп. судового збору.

З даним рішенням не погодилася ОСОБА_4 та її представник за довіреністю ОСОБА_5 подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_6 в повному обсязі.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

При цьому апелянтом зазначено, що при постановленні рішення, судом першої інстанції не було враховано, що ОСОБА_6 не пройшла випробувального терміну, а тому з останньою і не було укладено трудового договору.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, за необхідне її відхилити за наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до постанови про порушення кримінальної справи ОСОБА_4,здійснюючи підприємницьку діяльність, грубо порушила норми законодавства про працю, відмовивши в укладенні письмових трудових договорів з найманими працівниками, в тому числі з ОСОБА_6.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив та оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_6В.в серпні 2010 року була прийнята без офіційного оформлення на роботу в магазин „Економ-Мані, розташованого за адресою м. Полтава, вул. Н. Левицького 6, власником якого є ОСОБА_8, на посаду продавця одягу, та в серпні цього ж року була переведена на посаду продавця одягу в магазин „Економ-Мані, розташований за адресою: м. Полтава, вул. Чураївни 2В, власником якого є ПП Лемішко, та отримувала щомісячно винагороду у вигляді заробітної плати за виконану роботу.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з акту перевірки №16-01-60/156 від 28.04.2011 року, складеного Територіальною державною інспекцією праці у Полтавській області, позивач зверталась до останньої із заявою щодо перебування її в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_9 без укладання трудового договору, в якій стверджувала, що з серпня 2010 року до 14 березня 2011 року вона працювала продавцем одягу без оформлення трудового договору в магазинах „Економ-Мані, що знаходяться в м. Полтаві по вул. Нечуй-Левицького, 6 та по вул. Чураївни, 2в / а.с. 10-12/.

Крім того, 26.05.2011 року прокурором Ленінського району м. Полтави було винесено постанову про порушення кримінальної справи за фактом грубого порушення законодавства про працю, за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України / а.с. 20-21/

Як вбачається із зазначеної вище постанови, перевіркою було встановлено, що ОСОБА_9та ОСОБА_4грубо порушили законодавство про працю щодо порядку укладення та реєстрації трудових договорів.

Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Полтави від 07.09.2011 року, ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ст..ст.172 ч.1, 172 ч.2 на підставі п « в» ст.1 Закону України « Про амністію» від 08.07.2011 року. Зі змісту даної постанови вбачається, що здійснюючи підприємницьку діяльність ОСОБА_4 грубо порушила норми законодавства про працю, а саме п. 6 ст. 24 Кодексу законів про працю України та наказу Міністерства праці і соціальної політики України від 08.06.01 року № 260 «Про затвердження Форми трудового договору між працівником і фізичною особою та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою», відмовивши в укладенні обовязкових письмових трудових договорів з найманими працівниками ОСОБА_10, яка з червня 2009 року по 14 березня 2011 року працювала у ФОП ОСОБА_4 в магазині «Економ-Мані»на посаді касира, та ОСОБА_6, яка з серпня 2010 року по 14 березня 2010 року працювала продавцем у ФОП ОСОБА_4 в магазині «Економ-Мані».

Також при цьому, ФОП ОСОБА_4 допустила порушення вимог ст. 30 Закону України «Про оплату праці»в частині забезпечення власником достовірного обліку виконуваної працівником роботи та бухгалтерського обліку витрат на оплату праці у встановленому порядку стосовно ОСОБА_10 та ОСОБА_6

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або в різниці заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Як вбачається із постанови Ленінського районного суду м. Полтави від 07 вересня 2011 року про закриття провадження у кримінальній справі, заробітна плата ОСОБА_6 за останні два місяці роботи становила 3745 грн. , а тому суд першої інстанції правомірно дійшов висновку щодо стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі - 12460 грн. / а.с. 60/.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Частиною 2 ст.48 КЗпП України передбачено, що трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів.

Відповідно до ст. 253 КЗпП України, особи, які працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання або у фізичної особи, підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.

Статтею 254 КЗпП України встановлено, основними джерелами коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування є внески власників підприємств, установ, організацій або уповноважених ними органів чи фізичної особи, працівників.

З урахуванням викладеного, судова колегія погоджується з висновками суду щодо часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_6, оскільки вони відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, і закон який їх регулює.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, спростовуються матеріалами справи і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 21 листопада 2011 року відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 21 листопада 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ

Головуючий суддя : __________ О.О. Буленко

Судді: ___________ Омельченко Л.М. _________ В.П.Пікуль