Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа №2-676/12
Рішення

Іменем України

(ЗАОЧНЕ)

09 липня 2012 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючого судді Коцюрби М.П. при секретарі Кучер В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом Приватного Акціонерного Товариства Страхова компанія ПЗУ Україна до ОСОБА_1 про відшкодування витрат повязаних з виплатою страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2011 року позивач звернувся в суд з вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 21.10.2008 р. між ОСОБА_2 та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (попередня -Відкрите акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна"), був укладений Договір страхування транспортних засобів № V.0.100708, предметом якого є страхування автомобіля НОМЕР_1.

14.02.2009 р. на автодорозі Київ-Харків трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля "ЗАЗ", д/н АІ 15 ВМ, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1.

17.04.2009 р. постановою Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу.

До ПрАТ СК "ПЗУ Україна" звернувся Страхувальник з Заявою про пошкодження транспортного засобу в зв'язку з дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов говору страхування № V.0.100708.

08.04.2009 р. ПОЗИВАЧ на підставі Страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, виходячи із звіту про оцінку майна № 404, здійснив виплату страхового відшкодування на користь страхувальника, в розмірі 11 981, 87 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 3661, № 4040.

У відповідності зі ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Частиною 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (п.1 ст. 1187 ЦК України, відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, пов'язану з |використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів), відшкодовується особою, яка на звідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого зорює підвищену небезпеку.

05.05.2009 року позивач, керуючись ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст.ст. 993, 1187 Цивільного кодексу України, звернувся до відповідача з регресною вимогою, в якій запропонував відповідачу в добровільному (позасудовому) порядку відшкодувати шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що трапилась з його вини, в розмірі 11 981, 87 грн.

Але жодних дій, направлених на врегулювання даного питання в досудовому порядку, з боку відповідача не було здійснено.

Отже, оскільки в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності, зазначено, що дорожньо- транспортна пригода сталась саме з вини відповідача, та керуючись положеннями ст.ст. 1188, 1187 Цивільного кодексу України, то і обов'язок відшкодувати шкоду заподіяну внаслідок ДТП, покладається саме на відповідача - ОСОБА_1.

Згідно з ч. 6 ст. 261 Цивільного кодексу України за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання, тобто з моменту повної виплати страхового відшкодування, а саме з 08.04.2009 р.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки. У відповідності до вимог ст. 58. 64 ЦІІК України, фактично понесені витрати Позивачем доводяться, письмовими доказами - копіями платіжного доручення про сплату страхового відшкодування № 10433 від 14.05.2010 р. Платежі здійснювались на підставі складеного страхового Акту № 16013/09/05/11 від 16.05.2010р. з відповідним Розрахунком страхового відшкодування.

Таким чином, з моменту виплати, Позивач отримав право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Просить стягнути з в розмірі 11 981, 87 грн. та судовий збір 188,20 грн.

В судове засідання представник позивача не зявився, направив до суду заяву в якій просить слухати справу у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявився.

Вислухавши пояснення сторін, які приймали участь в справі, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з ухваленням заочного рішення.

В судовому засіданні встановлено, між ОСОБА_2 та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (попередня -Відкрите акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна"), був укладений Договір страхування транспортних засобів № V.0.100708, предметом якого є страхування автомобіля НОМЕР_1.

14.02.2009р. на автодорозі Київ-Харків трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля "ЗАЗ", д/н АІ 15 ВМ, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1.

17.04.2009 р. постановою Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу.

До ПрАТ СК "ПЗУ Україна" звернувся Страхувальник з Заявою про пошкодження транспортного засобу в зв'язку з дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов говору страхування № V.0.100708.

08.04.2009 р. ПОЗИВАЧ на підставі Страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, виходячи із звіту про оцінку майна № 404, здійснив виплату страхового відшкодування на користь страхувальника, в розмірі 11 981, 87 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 3661, № 4040.

У відповідності зі ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Частиною 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (п.1 ст. 1187 ЦК України, відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, пов'язану з |використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів), відшкодовується особою, яка на звідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого зорює підвищену небезпеку.

05.05.2009 року позивач, керуючись ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст.ст. 993, 1187 Цивільного кодексу України, звернувся до відповідача з регресною вимогою, в якій запропонував відповідачу в добровільному (позасудовому) порядку відшкодувати шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що трапилась з його вини, в розмірі 11 981, 87 грн.

Але жодних дій, направлених на врегулювання даного питання в досудовому порядку, з боку відповідача не було здійснено.

Отже, оскільки в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності, зазначено, що дорожньо- транспортна пригода сталась саме з вини відповідача, та керуючись положеннями ст.ст. 1188, 1187 Цивільного кодексу України, то і обов'язок відшкодувати шкоду заподіяну внаслідок ДТП, покладається саме на відповідача - ОСОБА_1.

Таким чином, з моменту виплати, Позивач отримав право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи відшкодовується винною особою.

Відповідач жодним чином на вимогу не відреагував, вказаної суми заборгованості до цього часу не сплатив.

Оскільки відповідач не відшкодував шкоду то, згідно з положенням ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач отримав право вимоги на таке відшкодування, то відповідач повинен відшкодувати шкоду позивачу у примусовому порядку.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено відшкодування шкоди в повному обсязі.

При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 993,1166,1191 ч. 1 ЦК України, Законом України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ст. ст. 208, 209, 211, 212, 213, 224, 225 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного Акціонерного Товариства Страхова компанія ПЗУ Україна, суму страхового відшкодування у розмірі 11 981 (одинадцять тисяч девятсот вісімдесят одна) грн. 87 коп., судовий збір в розмірі 188 (сто вісімдесят вісім) грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня отримання рішення через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Суддя Коцюрба М.П.