Справа № 2-834/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2012 року Білоцерківський міськрайоний суд у складі:

головуючого судді Голуб А. В. ,

при секретарі Руденко Н. Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 4 справу за позовом ОСОБА_1 до Дроздівської сільської ради Білоцерківського району, ОСОБА_2 лія Олексійовича про визнання права на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до Дроздівської сільської ради Білоцерківського району мотивуючи тим, що 06.09.2008 року померла її мати ОСОБА_3, після смерті якої залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 6.822 га, яка розташована на території Дроздівської сільської ради, позивачка вказувала на те, що вона являється спадкоємцем першої черги, а також позивачка вказувала на те, що вона прийняла спадщину після померлої ОСОБА_3 відповідно до вимог чинного законодавства, але отримати свідоцтво про право на спадщину не має можливості, оскільки державний акт на земельну ділянку не був зареєстрований у встановленому законом порядку, а тому позивачка просила суд визнати за нею право на спадкове майно у вигляді земельної ділянки розміром 6.822 га на території Дроздівської сільської ради Білоцерківського району, посвідчене державним актом серії ЯБ №778623.

Відповідно до ухвали суду від 09.12.2011 року за клопотанням позивача до участі в розгляді справи було залучено як другого відповідача ОСОБА_4.

В суді позивачка надала заяву в якій уточнила свої позовні вимоги та просила суд визнати за нею право в порядку спадкування за законом після померлої 6 вересня 2008 року ОСОБА_3 на земельну ділянку розміром 6.822 га на території Дроздівської сільської ради Білоцерківського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Представник Дроздівської сільської ради в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, але до суду останнім було надано заяву, в якій вказано на те, що Дроздівська сільська рада позов визнає, та не заперечує проти задоволення позову і просить розглядати справу без участі їхнього представника.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні також визнав позов, та не заперечував проти його задоволення.

Заслухавши пояснення учасників процесу, та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Так, по справі встановлено, що 06.09.2008 року померла ОСОБА_3, яка являлася матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується копією свідоцтва про смерть, копіями свідоцтв про народження, копією свідоцтва про укладення шлюбу.

З матеріалів справи також вбачається, що заповіту померла не залишила, ОСОБА_1 та ОСОБА_4, як діти померлої ОСОБА_3, є спадкоємцями першої черги за законом.

Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як вбачається із копії спадкової справи за №94/2009 щодо померлої ОСОБА_3, 05.03.2009 року до Білоцерківської районної державної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3

З постанови державного нотаріуса Білоцерківської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_5 від 01.10.2011 року вбачається, що 01.10.2011 року до Білоцерківської районної державної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_1 з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку розміром 6,822 га, що розташована на території Дроздівської сільської ради, предявивши державний акт серії ЯБ №778623 від 06.09.2008 року на імя померлої ОСОБА_3 З вказаної постанови також вбачається, що спадкова справа до майна померлої 06.09.2008 року ОСОБА_3 заведена оскільки із заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_1, але свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно ще не видані. В вищевказаній постанові також зазначено, що ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, у звязку з відсутністю в державному акті даних про реєстрацію в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

В судовому засіданні ОСОБА_4 ствердив, що він не звертався до Білоцерківської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3, оскільки він не має бажання приймати спадщину після померлої матері у вигляді спірної земельної ділянки.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_3 на її імя було оформлено державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №778623 площею 6.822 га на території Дроздівської сільської ради Білоцерківського району, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі розпорядження Білоцерківської райдержадміністрації від 03.11.2005 року № 363, вказаний державний акт не було зареєстровано у встановленому законом порядку, що стверджується копією державного акта.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як розяснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч.2 цієї статті.

А за ч.2 ст.126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки; свідоцтвом про право на спадщину.

Як встановлено судом, на імя ОСОБА_3 було оформлено державний акт на право власності на земельну ділянку площею 6.822 га, що розташована у межах Дроздівської сільської ради Білоцерківського району, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, але цей акт не пройшов державну реєстрацію, тобто, спадкодавець не набув права власності на вказану земельну ділянку відповідно до вимог чинного законодавства, а тому спадкоємець не має можливості оформити спадщину на земельну ділянку.

Відповідно до п.23 наведеної вище в рішенні Постанови Пленуму Верховного Суду України, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

При вирішенні даного спору судом враховуються ті обставини, що спадкодавцю ОСОБА_3 належало право на земельну частку /пай/, на її імя було видано сертифікат на право власності на земельну частку /пай/ серії КВ № 0051841 зареєстрований за №630 та серії КВ №0051842 зареєстрований за №631, що вбачається з довідки Управління Держкомзему у Білоцерківському районі Київської області від 10.01.2012 року за № 06-15-3 та з матеріалів справи.

Виходячи з норм Закону України «Про порядок виділення в натурі /на місцевості/ земельних ділянок власникам земельних часток /паїв/» та Закону України «Про оренду землі», гро мадяни власники сертифікатів на право на земельну частку (пай) до виділення їм у натурі ( на місцевості) земельних ділянок мають право укладати договори оренди земель сільськогосподарсь кого призначення, місце розташування яких визначається з урахуванням вимог раціональної організації території і компактності землекористування, відповідно до цих сертифікатів з дотриманням вимог цього Закону.

Після виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) договір оренди землі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін.

Оформлення державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв) здійснюється землевпорядною організацією, яка виконала землевпорядні роботи щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).

Власнику однієї чи більше земельної частки (паю) в межах земель, що перебувають у користуванні одного сільськогосподарського підприємства, видається один державний акт на право власності на земельну ділянку.

Власникам земельних часток (паїв), яким земельні ділянки виділені в натурі (на місцевості) єдиним масивом, видається державний акт на право власності на земельну ділянку, який посвідчує їх право спільної часткової власності чи спільної сумісної власності.

Отже, аналіз вищенаведених правових норм дає підстави стверджувати, що право громадянина на земельну частку /пай/ посвідчується відповідним сертифікатом до виділення часток /паїв/ в натурі /на місцевості/, а після цього - власнику земельної частки /паю/ видається державний акт на право власності на земельну ділянку.

В даному випадку спадкодавець, який був власником земельної частки /паю/, після виділення цієї частки /паю/ в натурі /на місцевості/ одержав державний акт на право власності на земельну ділянку, тоді як сертифікатом посвідчувалося його право на земельну частку /пай/ до виділення цієї частки в натурі.

Як вказано вище, спадкоємець ОСОБА_1 позбавлена на даний час можливості оформити спадщину на земельну ділянку із-за відсутності правовстановлюючого документа, оскільки сертифікати на право на земельну частку /пай/ зберігаються в Управлінні Держкомзему у Білоцерківському районі Київської області, а державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на імя ОСОБА_3 не було зареєстровано у визначеному законом порядку в звязку з її смертю.

Переоформлення державного акта і його реєстрація при спадкуванні права власності на земельну ділянку, відповідно до вимог ст.1299 ЦК України та ст. 125 ЗК України, є обовязковою процедурою для набуття права власності на цю земельну ділянку.

До переоформлення державного акта на земельну ділянку і його реєстрації, виходячи з умов частини 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець має певні майнові права на цю ділянку, які засвідчуються свідоцтвом про право на спадщину.

А оскільки нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі такого свідоцтва, то суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 право в порядку спадкування за законом після померлої 6 вересня 2008 року ОСОБА_3 на земельну ділянку розміром 6.822 га на території Дроздівської сільської ради Білоцерківського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки інший порядок для набуття позивачем права на вказану земельну ділянку законодавством не визначений.

Керуючись ст.ст. 1225, 1261,1268, 1269,1270, 1274,1299 ЦК України, ст.ст.125,126 ЗК України, Законом України «Про порядок виділення в натурі /на місцевості/ земельних ділянок власникам земельних часток /паїв/», Законом України «Про оренду землі», ст.ст.10,60,79,88,212-215,218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати право в порядку спадкування за законом після померлої 6 вересня 2008 року ОСОБА_3 на земельну ділянку розміром 6.822 га на території Дроздівської сільської ради Білоцерківського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення

Суддя ОСОБА_6