Доповідач - Шиманський В.Й.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2012 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Рубан С.М., Слюсар Т.А.

при секретарі - Трончуку М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Соломянського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2011 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання нікчемною умови кредитного договору ,-

ВСТАНОВИЛА:

Із вказаним позовом до суду ПАТ «Альфа-Банк» звернувся в квітні 2011 року.

Позивач зазначав, що відповідно до кредитного договору № 490009193 укладеного 23.08.2006 року, він забов'язався надати відповідачу кредитні кошти у розмірі 19 380, 74 доларів США, строком до 23.08.2011 року, а відповідач прийняв на себе забов'язання сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 12 % річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до графіку.

В забезпечення виконання забов'язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_2 23.08.2006 року було укладено договір поруки № 490009193-П.

Так як відповідачі неналежно виконують умови укладених договорів та у них виникла заборгованість, то позивач і просив про задоволення позову.

26 серпня 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись в суд із зустрічним позовом до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання нікчемною умови зазначеного кредитного договору та застосувати наслідки нікчемності умов кредитного договору.

Рішенням Соломянського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2011 року позов задоволено, зустрічний позов залишено без задоволення.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» 58520, 58 грн. заборгованості, 521 грн. судових витрат та 120 грн. витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи, а всього 59225,79 грн.

В апеляційній скарзі, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про скасування даного рішення та постановления нового по суті зустрічних позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона забов'язана надати ті докази, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи оскаржене у справі рішення суд виходив із вимог даної норми закону, зібраних у справі та наданих сторонами доказів, яким дав повну, всебічну та об'єктивну оцінку.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 23.08.2006 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 490009193(а. с. 6- 9), за яким позивач надав відповідачу кредитні кошти в сумі 19 380, 74 долари США, строком до 23.08.2011 року зі сплатою процентів за його користування в розмірі 12% річних ОСОБА_1 забов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним, а також комісії у встановлений даним договором строк та виконати свої забов'язання, визначені договором , в повному обсязі.

05.03.2010 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору № 490009193 від 23.08.2006 року (а. с. 33), яким було встановлено термін повернення кредиту до 23.08.2015 року та викладено графік повернення кредиту в новій редакції.

Згідно п. 7.2 кредитного договору повернення кредиту здійснюється згідно з графіком повернення у валюті кредиту шляхом внесення належних до сплати сум через касу банку або каси його структурних підрозділів на рахунок, вказаний у п. 1.5. договору.

Як вбачається з п.3.1 кредитного договору, позичальник забов'язується повертати отриманий кредит, сплачувати кошти за користування ним у порядку, визначеному договором та в строки, визначені графіком.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплаті процентів.

ОСОБА_2 належним чином свої забов'язанння не виконує , через що утворилась заборгованість в розмірі 7 367, 10 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 58 520, 58 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання забов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно до ст.. 553 ЦК України за договором поруки поручитель відповідає перед кредитором за порушення забов'язання боржником.

Відповідно ст.554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Згідно п. 3.1 договору поруки, боржник та поручитель відповідають перед банком за порушення обов'язків, перелічених у ст.2 цього договору як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник.

Відповідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він забов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він забов'язаний сплатити неустойку відповідно до ст.549-552 цього кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у зустрічному позові ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання нікчемною умови кредитного договору № 490009193 слід відмовити.

Згідно ст.ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

-3-

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не надано достатньо доказів, які б свідчили що умови кредитного договору, договору поруки та договору застави рухомого майна не відповідають нормам цивільного законодавства України та порушують їх права.

Порядок та підстави недійсності правочину врегульовані ст.215 ЦК України в разі недодержання вимог ч. 1, 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Суд першої інстанції правильно вважає , що факт недодержання цих вимог відсутній, а тому і відсутні правові підстави для задоволення зустрічного позову.

З огляду на викладене, оскаржене у справі рішення постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому це рішення не може бути скасоване з підстав що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Соломянського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2011 - залишити без

змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :