Справа № 1625/207/2012
Номер рядка звіту 40
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" грудня 2012 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Шелудякова Л.В.,

при секретарі Лабовкіній Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава справу за позовом ОСОБА_1, яка діє від свого імені та від імені та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3, виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, Комунального підприємства Житлово-комунальний комбінат с.Розсошенці Полтавського району, Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, третя особа: служба у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області, про визнання членами сімї наймача, визнання права на користування житлом, зміну умов договору найму житлового приміщення, зобовязання поставити на реєстраційний облік, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 в січні 2012 року в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання членами сімї наймача, визнання права на користування житлом, зміну умов договору найму житлового приміщення, зобовязання поставити на реєстраційний облік. Посилалась на те, що з початку лютого 2007 року вона вступила у фактичні шлюбні стосунки та почала проживати з ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1, яка перебуває на балансі в КП Житлово-комунальний комбінат с.Розсошенціі належить до державного житлового фонду. Разом з ними проживала ОСОБА_5, мати чоловіка, яка була наймачем вказаної квартири. Всі мешканці квартири вели спільний бюджет, спільно сплачували за квартиру, комунальні послуги, придбавали речі та продукти харчування. Тобто вона фактично була членом сімї наймача ОСОБА_5, а 01 вересня 2009 року між нею та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб, у якому 05 липня 2011 року народилася донька ОСОБА_2

Зазначила, що її чоловік ОСОБА_4 29 грудня 2011 року помер, а 01 січня 2012 року померла ОСОБА_5, наймач квартири. Починаючи з 15 лютого 2007 року до часу звернення з позовом до суду вона проживала без реєстрації у спірному житловому приміщенні за наявною згодою на це наймача та її чоловіка, які були зареєстровані та фактично проживали у вказаній квартирі. Окрім них, на реєстраційному обліку у квартирі перебуває молодший син наймача ОСОБА_3, який не проживає у спірній квартирі більше 10 років. Після смерті її чоловіка та свекрові, у квартирі залишилися проживати лише вона з донькою, а тому вона взяла на себе зобовязання по утриманню та оплаті комунальних послуг та виконанню обовязків, які покладені на законом на наймача квартири. У квартирі АДРЕСА_2 проживала, але не була зареєстрована і її донька. За вказаною адресою вона отримує державну соціальну допомогу при народженні дитини. Покійна свекрів любила онуку та допомагала їй та дитині поки чоловік отримував лікування, разом придбавали для дівчини речі.

Вказала, що після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 їй та доньці відповідач ОСОБА_3 погрожує тим, що вижене їх з квартири, вимагає щоб вона з донькою залишила квартиру. Взагалі з дня її вселення до спірної квартири ОСОБА_3 жодних претензій не мав, нікуди не звертався, а таким чином, фактично надав згоду на її вселення до спірного житлового приміщення.

Враховуючи вказане, просила визнати її та її доньку членами сімї ОСОБА_5; визнати за нею та донькою право на користування житловим приміщенням АДРЕСА_3; зобовязати КП Житлово-комунальний комбінат с.Розсошенці Полтавського районуукласти з нею договір найму на вказане житлове приміщення та зобовязати Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області зареєструвати її та доньку за вказаною вище адресою.

Під час розгляду справи позивач просила залишити без розгляду позовну вимогу до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про зобовязання зареєструвати її та доньку у квартирі АДРЕСА_4. Ухвалою суду вказана заява задоволена та позов у вказаній частині залишено без розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала повністю, дала пояснення аналогічні викладеному в позовній заяві та просила позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_6 позов вважала обґрунтованим та доведеним у судовому засіданні, а тому просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, посилаючись на те, що незважаючи проживання відповідача з дитиною в квартирі АДРЕСА_5 з його братом та матірю позивач не може бути членом сімї ОСОБА_5 та не має право на приживання у спірному житлі з наступних підстав. Під час проживання в квартирі вживала спиртні напої, не працювала, а його мати із жалості до онуки та свого сина, а його брата, вимушена була допомагати позивачці.

Представник відповідача ОСОБА_7 вважала позов не доведеним, оскільки в даному випадку не може вважатись, що позивач проживала однією сімєю з ОСОБА_5, оскільки остання з обставин, що виникли, вимушена була допомагати сімї позивача.

Представники відповідачів виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, Комунального підприємства Житлово-комунальний комбінат с.Розсошенці Полтавського району, Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області. в судове засідання не зявилися надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Представник третьої особи служби у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області до суду не зявився, направив заяву, в якій позов вважав таким, що підлягає задоволенню, справу просив розглянути без його участі.

Суд заслухавши пояснення позивача, відповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Так, судом встановлено, та не заперечується сторонами, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розпочали проживати спільно з лютого 2007 року АДРЕСА_3. Разом з ними у вказаній квартирі проживала ОСОБА_5, мати чоловіка позивача та відповідача.

01 вересня 2009 року позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Щербанівської сільської ради Полтавського району за актовим записом №124, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-КЕ №060289 від 01 вересня 2009 року (а.с.7).

Від вказаного шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ №140658 (а.с.8).

Чоловік позивача ОСОБА_4 помер 29 грудня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ №204090, виданим виконавчим комітетом Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 03 січня 2012 року (а.с.9).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_1 від 15 лютого 2007 року, складеного комісією в складі депутатів сільської ради, ОСОБА_1 на той час проживала ІНФОРМАЦІЯ_2. Разом з нею проживали ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.10).

Фактичне проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 підтвердили ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які проживають в одному будинку з позивачем, в акті від 19 травня 2011 року (а.с.11)

Дитина позивача ОСОБА_1 малолітня ОСОБА_2 за довідкою Розсошенської амбулаторії загальної практики сімейної медицини перебуває на диспансерному обліку та проживає ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12).

При житті ОСОБА_4 29 грудня 2011 року звернувся із заявою до Комунального підприємства Житлово-комунальний комбінат с.Розсошенці Полтавського районупро реєстрацію місця проживання його дитини ОСОБА_2 АДРЕСА_3. Однак питання про реєстрацію дитини не вирішив у звязку із смертю, а 01 січня 2012 року померла ОСОБА_5, наймач квартири (а.с.9).

Відповідно до вимог п.п. 1, 6 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права та зміна правовідношення, а згідно з ч. 2 цієї статті, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором чи законом.

Згідно з вимогами ст.ст. 379, 382 ЦК України, житлом фізичної особи є квартира, призначена для постійного у неї проживанні, і вона ж є обєктом права власності.

Відповідно до вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 395 ЦК України, речовим правом на чуже майно є право володіння та право користування (сервітут). Згідно з вимогами ст. 398 ЦК України, право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передано власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Відповідно до вимог ст. 404 ЦК України, право на користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості користування ним, може бути встановлено і щодо іншого нерухомого майна.

Згідно зі ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, а житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 64 ЖК України, до членів сімї наймача належать дружина наймача, його діти і батьки; члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму житлового приміщення.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 106 ЖК України, повнолітній член сімї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сімї, які проживають разом ж ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму житлового приміщення, таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь якому членові сімї наймача; у разі відмови наймодавця у визнанні члена сімї наймачем за договором найму, спір може бути вирішено у судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають спільні права та обовязки.

З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне.

Квартира АДРЕСА_1 перебуває на балансі в КП Житлово-комунальний комбінат с.Розсошенціі належить до державного житлового фонду.

У вказаній квартирі з лютого 2007 року проживала ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_4 до укладення шлюбу так і після реєстрації шлюбу.

Разом з ними у зазначеному житловому приміщенні проживала ОСОБА_5 мати чоловіка, яка і була наймачем вказаної квартири. Всі мешканці квартири вели спільний бюджет, спільно сплачували за квартиру, комунальні послуги, набували речі та продукти харчування. 01 вересня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстрований шлюб, у якому 05 липня 2011 року народилася донька ОСОБА_2

Судом достеменно встановлено, що позивач проживала у спірній квартирі за наявною згодою на вказане наймача та її чоловіка, які були зареєстровані та фактично проживали у вказаній квартирі. Окрім них, на реєстраційному обліку у квартирі перебуває молодший син наймача відповідач ОСОБА_3, але не проживав в ній.

Після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5, у вказаній квартирі залишилися проживати позивач ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_2, без реєстрації, а тому вона взяла на себе зобовязання по утриманню квартири та виконанню обовязків, які покладені на законом на наймача квартири. Після народження дитини за вказаною адресою позивач отримує державну соціальну допомогу.

Доказів на спростування вищевказаного суду не надано.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_11, ОСОБА_8 ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, кожен окремо, пояснили, що ОСОБА_1 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з чоловіком ОСОБА_4, матірю чоловіка ОСОБА_5 та своєю донькою. Інколи виїжджала до батьківського дому в с.Мачухи Полтавського району. Під час проживання у вказаній квартирі її мешканці фактично були повязані спільним побутом. ОСОБА_5, незважаючи на хворобу, допомагала доглядати дитину, допомагала матеріально всім проживаючим в квартирі. Позивач ОСОБА_1 виїхала з квартири після сварок з відповідачем.

Відповідач ОСОБА_3 не заперечив проти того, що позивач проживала з його матірю, від якої отримувала допомогу.

Відповідно до ст.61 ЖК України користування жилими приміщеннями здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення, укладеним між житлово-експлуатаційною організацією і наймачем. Вказані правовідносини виникли з часу отримання житла між житлово-експлуатаційною організацією та ОСОБА_5

З огляду на вказане, суд приходить до висновку про те, що позивач ОСОБА_1 з мешканцями квартири №9, яка розташована по вул.Шевченка,26 в с.Розсошенці Полтавського району Полтавської області, і зокрема ОСОБА_5 була повязана спільним побутом, веденням спільного бюджету, вирішенням питань з ремонту квартири.

Доводи відповідача, що ним оплачувались комунальні послуги, здійснено поховання матері, не дають підстави вважати, що позивач не могла бути членом сімї наймача квартири.

Таким чином, в судовому засіданні позивачем доведено, що вона приймала участь у веденні спільного господарства з мешканцями квартири виходячи з тих можливостей, які мала на той час. При цьому слід врахувати її вагітність, народження дитини, догляд за диною.

Реєстрація позивача в с.Мачухи Полтавського району по вул.Степова,78 також не свідчить, що позивач та її малолітня дитина не мають право на користування квартирою №9 по вул.Шевченка,26 в с.Розсошенці Полтавського району Полтавської області.

До того ж, слід врахувати, що житло в с.Мачухи пошкоджено від пожежі та позивач та її дитина не є власниками вказаного нерухомого майна (а.с.141, 142).

Відповідно до ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ч.1 ст.64 ЖК України члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Відповідно до ч.2 ст.64 ЖК України членом сімї наймача може бути визнано особу, яка постійно проживає з наймачем та веде з ним спільне господарство.

В силу ст. 3 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Українімісце проживання є адміністративна-територіальна одиниця, на території якої особа проживає понад шість місяців на рік.

Згідно п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддязазначено, що наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сімї наймача. Таке право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сімї наймача.

Встановлені в судовому засіданні факти дають підстави вважати, що позивачі проживаючи тривалий час в зазначеній квартирі, правомірно набули право користування житловим приміщенням.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що предявлені позовні вимоги щодо визнання позивачів членами сімї ОСОБА_5 та визнання за ними права на користування житловим приміщенням АДРЕСА_3 є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

З боку відповідача суду не представлено належних доказів, які б спростували предявлені позовні вимоги.

Стосовно позовної вимоги щодо зобовязання КП Житлово-комунальний комбінат с.Розсошенці Полтавського районуукласти з ОСОБА_1 договір найму на житлове приміщення АДРЕСА_3 суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши встановлені у судовому засідання обставини у сукупності з нормами закону, на які посилались позивачі, суд виходить з того, що сторонами під час розгляду справи не надані докази щодо наявності договору найму з ким-небудь з них, не заявлені позовні вимоги щодо зміну договору найму та укладення окремого договору найма житлового приміщення.

Зобовязання КП Житлово-комунальний комбінат с.Розсошенці Полтавського районуукласти договір найму кватири з ОСОБА_1 може порушити права відповідача ОСОБА_3

Визнання позивача та її малолітньої дитини членом сімя наймача, яка померла, та визнання за позивачем та її неповнолітньою дитиною ОСОБА_2 права на користування житловим приміщенням є підставою для укладення договору найму житлового приміщення з його власником.

З вказаних вище підстав в задоволенні позовної вимоги про зобовязання КП Житлово-комунальний комбінат с.Розсошенці Полтавського районуукласти договір найму кватири з позивачем необхідно відмовити.

Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ч.1 ст.88 ЦПК України.

Згідно вказаних положень з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути понесені нею витрати сплату судового збору в сумі 107 грн. 30 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 11, 209, 212-215, 218, 293 ЦПК України, ст. 47 Конституції України, ст.ст. 63, 64 ЖК України, ст.ст. 16, 379, 382 ЦК України, ст. 64 ЖК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, яка діє від свого імені та від імені та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3, виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, Комунального підприємства Житлово-комунальний комбінат с.Розсошенці Полтавського району, Полтавського РВ УМВС України в Полтавській області в особі СГІРФО Полтавського РВ УМВС України в Полтавській області, третя особа: служба у справах захисту дітей Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області, про визнання членами сімї наймача, визнання права на користування житлом, зміну умов договору найму житлового приміщення, зобовязання поставити на реєстраційний облік задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 членами сімї ОСОБА_5.

Визнати право ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користування житловим приміщенням квартирою №9 по вул.Шевченка,26 в с.Розсошенці Полтавського району Полтавської області.

В задоволенні позовної вимоги про зобовязання КП Житлово-комунальний комбінат с.Розсошенці Полтавського районуукласти з ОСОБА_1 договір найму на житлове приміщення АДРЕСА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 107 грн. 30 коп. (сто сім гривень 30 копійок).

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Полтавський райсуд в десятиденний строк з дня його проголошення, а у разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення надруковано суддею власноручно і є оригіналом.

Суддя: Л. В. Шелудяков