Справа № 2-397/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2012 року Соломянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді КІЗЮН Л.І.

при секретарі: Рівному Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх та неповнолітніх ОСОБА_3 і ОСОБА_4 інтересах, третя особа: Орган опіки та піклування Соломянської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

27 травня 2010 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, у якому просила визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою №35 будинку №23 по вул. Мартиросяна у м. Києві.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначила, що вона є наймачем квартири АДРЕСА_1. У квартирі також зареєстрована відповідач та її неповнолітні діти, які були зареєстровані у квартирі без згоди наймача. ОСОБА_2 не проживає у квартирі з 2000 року. Діти ОСОБА_2 також там не проживають.

Оскільки відповідач відсутня у квартирі понад 9 років, не несе витрат на утримання житла, а її діти лише зареєстровані у квартирі, однак ніколи там не проживали, позивач просить визнати їх такими, що втратили право користування квартирою.

Рішенням Соломянського районного суду м. Києва від 16 липня 2010 року, залишеним без зміни ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 24 листопада 2010 року, позов було задоволено, визнано ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: м. київ, АДРЕСА_2.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 червня 2011 року вищезазначені судові рішення скасовано, а справу передано на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

У судовому засіданні представник позивача підтримала обставини, викладені у позовній заяві, та просила позов задовольнити.

Представники відповідача позов не визнали, просили у його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що ОСОБА_2 з дітьми проживають у квартирі, періодично відїзджаючи на відпочинок, але не більше ніж на 4 місяці, та не втратили інтерес до квартири.

Представник третьої особи просила у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення прав дітей у разі визнання їх такими, що втратили право користування квартирою.

Суд, заслухавши представників позивача, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що двохкімнатна квартира АДРЕСА_1, площею 30,25 кв.м. була надана ОСОБА_5 на нього та сімю у складі дружини ОСОБА_1 і дочки ОСОБА_6 на підставі ордеру від 18 лютого 1970 року (а.с.8).

Відповідно до довідки ( форма № 3 ), виданої 30 березня 2010 року ВСП „Чоколівський, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1, її онука ОСОБА_2 та правнуки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7).

Згідно з даними актів від 12 травня 2010 року (а.с.10), 09 квітня 2010 року (а.с.11), 02 червня 2010 року (а.с.18), складених мешканцями будинку №23 по вул. Мартиросяна у м. Києві, ОСОБА_2 з дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_3 у квартирі №35 зазначеного будинку не проживають, в квартирі їх речей немає.

Пояснення позивача та її представника про те, що ОСОБА_1 оплачує житлово-комунальні послуги, підтверджується даними рахунків на сплату житлово-комунальних та інших послуг (а.с.а.с.19-32).

Цієї обставини не заперечував у судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_7

Будучи допитаним в якості свідка у судовому засіданні він пояснив, що комунальні послуги за користування квартирою оплачує ОСОБА_1 Вони з дружиною ОСОБА_2 також до рішення суду про визнання осіб втратившими право користування жилим приміщенням давали ОСОБА_1 Ѕ частину коштів на оплату комунальних послуг, які залишали на холодильнику. Йому невідомо у звязку з чим виник борг по оплаті комунальних послуг, який оплатила ОСОБА_1

З даних постанови про закінчення виконавчого провадження від 04 жовтня 2007 року (а.с.60) видно, що рішенням Соломянського районного суду м. Києва з ОСОБА_1О на користь КПУЖГ стягнуто борг у сумі 1853,26 грн. Рішення суду боржником фактично виконано.

З даних акту обстеження житла від 12 липня 2010 року, складеного органом опіки та піклування Соломянської районної в м. Києві державної адміністрації (а.с.59), вбачається, що матір з малолітніми користується кімнатою 14 кв.м., у користуванні ОСОБА_1 кімната площею 15,6 кв.м. В кімнаті, де мешкають діти, є розкладний диван, розкладне крісло, письмовий стіл з настільною лампою та компютером, три стільці, ще один письмовий стіл з книжками та підручниками, велика меблева шафа з антресолями з дитячим одягом та білизною, на підлозі килим, з кімнати є вихід на балкон.

Суд критично оцінює зазначений акт, оскільки він, як зазначено в поясненні третьої особи (а.с. а.с.54-55), був складений за заявами батьків дітей, які з метою встановлення факту проживання (або не проживання) малолітніх у квартирі АДРЕСА_1 звернулися до органу опіки та піклування 09 липня 2010 року, тобто під час розгляду справи у суді.

Крім того, під час обстеження у квартирі ОСОБА_1, як видно з даних акту обстеження, не була присутня.

Згідно з даними довідки Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області від 15 липня 2010 року (а.с.56) згідно записів в погосподарських книгах Щасливської сільської ради по вул. Озерна, 20 в с. Щасливому Повх І.В. та її діти не зазначені, даних про реєстрації та місце проживання сільській раді не відомо.

Свідки ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що дружина з дітьми проживають у спірній квартирі. Офіційно вони зареєстрували шлюб у 2008 році. Після народження другої дитини ОСОБА_2 потребувала догляду, а тому у квартирі не проживала, навідувалася туди раз в тиждень. Після рішення суду замки у квартирі було змінено у звязку з чим потрапити туди вони не можуть. Дружина з дітьми з літа 2010 року проживають у його будинку в с. Щасливе, там син ходить у спеціалізовану школу з 1 класу.

Суд критично оцінює пояснення свідків ОСОБА_8О, ОСОБА_9, ОСОБА_10 у судовому засіданні про те, що ОСОБА_2 з дітьми проживає у спірній квартирі, оскільки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є її друзями, ОСОБА_10- батьком, а тому суд вважає, що вони є зацікавленими особами. Крім того, свідок ОСОБА_8 не зміг у судовому засіданні назвати номер квартири та прізвище особи по імені Ірина, яка, як стверджував, проживає там і з якою він спілкується, заходячи у квартиру.

Крім того, свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_2 з дітьми переїхали приблизно пів року тому. До якого часу вони їх зустрічали, пояснити не можуть.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що він щотижня відвідує дочку з онуками у спірній квартирі, тоді як свідок ОСОБА_3 пояснив, що його дружина з дітьми з літа 2010 року проживають у с. Щасливе.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 з дітьми відсутні у спірній квартирі понад шість місяців без поважних причин. Ззначену обставину суд вважає доведеною з моменту народження другої дитини ОСОБА_3 27 січня 2009 року.

Так, відповідач не надала суду доказів про те, що вона після пологів потребувала стороннього догляду. Крім того, суд критично оцінює ці пояснення, оскільки ОСОБА_2 не надала суду доказів про те, що за місцем її проживання у ІНФОРМАЦІЯ_3 вона не могла отримувати стороннього догляду та допомоги свого чоловіка ОСОБА_7

При цьому суд критично оцінює акт обстеження житлово-побутових умов, складений органом опіки і піклування, оскільки він, як зазначено в поясненні третьої особи (а.с. а.с.54-55), був складений за заявами батьків дітей, які з метою встановлення факту проживання (або не проживання) малолітніх у квартирі АДРЕСА_1 звернулися до органу опіки та піклування 09 липня 2010 року, тобто під час розгляду справи у суді.

Крім того, під час обстеження у квартирі ОСОБА_1, як видно з даних акту обстеження, не була присутня.

Суд також критично оцінює пояснення свідків про те, що ОСОБА_2 навідується у квартиру, оскільки ці пояснення не спростовують доводів позивача, про те, що відповідач там не проживає.

Відповідач також не довела суду, що їй чиняться перешкоди у користуванні квартирою, а тому там вона не проживає з поважних причин.

Відповідно до ст. 8 Закону України Про охорону дитинства, держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти члени сімї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

З даних довідки (форма 3 ) ЄРРЦ філія №806 від 04 грудня 2011 року видно, що ОСОБА_3Г (як зазначено у довідці - власник квартири) та його батько ОСОБА_11 зареєстровані у однокімнатній квартирі АДРЕСА_3 (а.с.200).

Згідно зданими повідомлення Бориспільського районного Бюро технічної інвентаризаціївід 12 грудня 2011 року (а.с.202) за ОСОБА_7 зареєстровано право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: с.Щасливе, вул. Озерна, 20, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно за №648, виданого Щасливською сільською радою 26 листопада 2007 року на підставі рішення виконкому Щасливської сільської ради від 25 січня 2007 року №20.

Як пояснив ОСОБА_7 у судовому засіданні у житловому будинку, жилою площею 270 кв.м., ніхто не зареєстрований, оскільки будівництво його продовжується.

Враховуючи викладене, суд вважає, що проживання дітей у житловому будинку, жилою площею 270 кв.м. у с. Щасливе по вул. Озерна, 20, який належить їх батьку і в якому ніхто не зареєстрований, не суперечитиме їх інтересам і забезпечить їх права на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдадуть шкоди їх фізичному та розумовому розвитку.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 27, 31, 209, 213, 215 ЦПК України, ст. ст. 71, 72 ЖК України,

в и р і ш и в :

ОСОБА_7 ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх та неповнолітніх ОСОБА_3 і ОСОБА_4 інтересах, третя особа: Орган опіки та піклування Соломянської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою №35 у будинку №23 по вул. Мартиросяна у м. Києві.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.І. Кізюн