Справа № 1524/2-482/12
Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2012 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Теренчук Ж. В.,

при секретарі Ніколас С.О,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 селищної ради, заінтересована особа - ОСОБА_4 про поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 селищної ради, в якому просив поновити його на роботі по посаді директора комунального підприємства Житкомунгоспз 28 серпня 2009 року , так як розпорядження голови ОСОБА_3 селищної ради від 28 серпня 2009 року про звільнення його з займаної посади за прогули на підставі п.4 ст.40 КЗпП України та на підставі аналізу перевірки фінансової діяльності підприємства є незаконним, винесено з порушенням вимог трудового законодавства , так як звільнення працівника по ініціативі адміністрації відбувається з дотриманням ст.40, 148,149 КЗпП України .

Відповідач ОСОБА_3 селищна рада позов визнали.

Заінтересована особа ОСОБА_4 в судове засідання на неодноразові виклики суду не зявився, заперечень на позовну заяву не надав.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримав , суду пояснив, що з 2008 року працював на посаді директора комунального підприємства ОСОБА_3 селищної ради Житкомунгосп. 20 липня 2009 року за розпорядженням голови ОСОБА_3 селищної ради ОСОБА_5 , а в подальшому за його ж розпорядженням від 28.08.2009 року його спочатку було відсторонено від займаної посади начебто в звязку з незадовільним фінансовим становищем підприємства на 40 днів, а в подальшому звільнено з займаної посади за ст.40 п.4 КЗпП України за прогули. Дані розпорядження ОСОБА_3 селищної ради вважає незаконними, а тому оскаржив їх до суду . Рішенням Роздільнянського районного суду від 25.05.2010 року його позов був задоволений та вказані розпорядження були скасовані , як незаконні , його було поновлено на роботі з виплатою середнього заробітку за час затримки розрахунку. Однак рішення суду першої інстанції по процесуальним підставам було змінено та в частині визнання незаконним розпорядження голови ОСОБА_3 селищної ради №76/09-СР від 28.08.2009 року про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади директора КП Житкомунгоспрішення суду першої інстанції було скасовано . Будучи не згоден з цим рішенням, він звернувся в суд з новими позовними вимогами про поновлення його на роботі , однак 24.10.2011 року його заяву залишено без розгляду , так як він звернувся з начебто з тотожним спором в суд. Тоді він вимушений був звернутися до прокуратури Роздільнянського району за захистом своїх прав і по протесту прокурора Лиманська селищна рада скасувала своє рішення №350 від 31.08.2009 року про його звільнення з займаної посади. Після цього він звернувся з позовом про скасування розпорядження голови ОСОБА_3 селищної ради №76 від 28.08.2009 року про його звільнення з роботи, так як вважає його незаконним, підстав за звільнення його за прогули з роботи не було , як і не було підстав для звільнення його з роботи на результатам перевірки фінансової діяльності підприємства.

Посилаючись на дані обставини просив поновити його на роботі на посаді директора КП Житкомунгосп,скасувавши як незаконне розпорядження про звільнення його з роботи.

Відповідач ОСОБА_3 селищна рада в особі представника ОСОБА_2 також не заперечували проти задоволення позову ОСОБА_1

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи , давши оцінку обґрунтованості заявлених позовних вимог , прийшов до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно розпорядження голови ОСОБА_3 селищної ради від 17.09.2008 року №81/08-СР був прийнятий на роботу на посаду директора КП Жит комунгоспз 17.09.2008 року, що підтверджується копією наказу та записами трудової книжки.

20.07.2009 року розпорядженням голови ОСОБА_3 селищної ради ОСОБА_6 №61/09-СР ОСОБА_1 було тимчасово, терміном на 40 днів відсторонено від займаної посади ,а в подальшому розпорядженням Лиманського селищного голови від 28.08.2009 року за №76/09-СР звільнено з займаної посади.

Підстави звільнення згідно розпорядження голови за п.4 ст.40 КЗпП України (прогули) - аналіз перевірки фінансової діяльності комунального підприємства та акту встановлення фактів прогулів робочого часу .

Дане розпорядження про звільнення було затвердженого сесією ОСОБА_3 селищної ради №350 від 31.08.1009 року , як того передбачав статут КП Житкомунгосп.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 10.11.2010 року визнано незаконним та скасовано розпорядження голови ОСОБА_3 селищної ради Роздільнянського району Одеської області від 20.07.2009 року №61/09 СР про відсторонення ОСОБА_1 від займаної посади директора КП Житкомунгосп з 20.07.2009 року та стягнено на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу .

Таким чином у судовому порядку визнано незаконним відсторонення ОСОБА_1 від роботи .

Далі по протесту прокурора від 13.03.2012 року рішенням сесії ОСОБА_3 селищної ради від 22.03.2012 року за №276 скасовано рішення сесії ОСОБА_3 селищної ради №76/09-СР від 28.08.2009 року про звільнення з ОСОБА_1І з посади директора КП Житкомунгосп .

Відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України передбачено звільнення з роботи працівника за ініціативою адміністрації за прогули , тобто відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин.

В ході розгляду справи суду не надано доказів здійснення прогулів ОСОБА_7 за період перебування на посаді директора КП Жит комунгоспв період, який передував його звільненню з роботи, в тому числі і актів встановлення фактів прогулів робочого часу, на які посилається голова ОСОБА_3 селищної ради у оскаржуваному розпорядженні про звільнення ОСОБА_1 з роботи .

Аналіз перевірки результатів фінансової діяльності підприємства не є підставою для звільнення за п.4 ст.40 КЗпП України.

Тому звільнення ОСОБА_1 , яке мало місце в серпні 2009 року , є безпідставним .

Оскільки здіснення прогулу на роботі є дисциплінарним проступком , то і звільнення з роботи по даним підставам повинно здійснюватися порядку та строки , встановлені ст.147, 148, 149 КЗпП України , що також не було дотримано ОСОБА_3 селищною радою при звільненні ОСОБА_1І з роботи .

Так в матеріалах справи відсутні особисті пояснення ОСОБА_1 як порушника трудової дисципліни , які він повинен був надати адміністрації при звільненні , наказ про звільнення не оголошений ОСОБА_1 під розписку .

Тому судом достовірно встановлено наявність порушень трудового законодавства при звільнення ОСОБА_1 з роботи з посади директора КП Житкомнугосп, зокрема ст.40, 147, 148,149 КЗпП України , а тому розпорядження голоови ОСОБА_3 селищної ради від 28.08.2009 року за №76/09-СР про звільнення його з займаної посади належить визнати незаконним та скасувати.

Права ОСОБА_1 належить захистити відповідно до обраного ним способу захисту, поновивши його на роботі на вказаній посаді з 28.09.2009 року .

Відповідно до ст.233 КЗпП України встановлено місячний строк для звернення в суд з заявою про вирішення трудового спору по справам про звільнення з роботи з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

ОСОБА_1 просить поновити йому строк для звернення в суд за захистом порушених прав, так як він пропущений по поважній причині і він не міг звернутися в суд за захистом порушених прав не маючи наказу про звільнення, далі суд захистив його права і виніс рішення на його користь про поновлення на роботі, після цього він захищав свої права через органи прокуратури.

Так судом встановлено, що розпорядження про звільнення з роботи було видано 28.08.2009 року , в установленому законом порядку розпорядження ОСОБА_1 вручено не було, по почті він йому також не направлявся, як і не поверталася йому трудова книжка.

Далі рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області 25.05.2010 року оскаржуване нині ОСОБА_1 розпорядження було скасовано як незаконне і лише в 2011 році в цій частин було скасовано судом, так як суд по даній справі вийшов за межі позовних вимог і розглянув законність розпорядження голови ОСОБА_3 селищної ради від 28.08.2009 року .

ОСОБА_1 знову звертався до суду з цими ж вимогами, однак ухвалою суду в цій заяві було вбачено тотожний спір і заяву повернуто позивачеві , тоді як ці вимоги на той час в судовому порядку не розглядались.

Нині оскаржуване розпорядження було предметом винесення протесту прокурор Роздільнянського району і таким чином було скасовано незаконне рішення сесії , яким також порушувались трудові права ОСОБА_1

Тому суд вважає, що ОСОБА_1 належить поновити строк звернення в суд за захистом порушених прав , як пропущений по поважній причині .

Судовий збір по справі складає 107,30 грн , яки належить стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі ст. 40, 232, 233, 235 КЗпП України, керуючись ст.10,11, 212, 213, 215 , 218 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 селищної ради, заінтересована особа - ОСОБА_4 про поновлення на роботі - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження голови ОСОБА_3 селищної ради №76/09-СР від 28.08.2009 року про звільнення ОСОБА_1 з посади директора комунального підприємства "Житкомунгосп" з 28 серпня 2009 року за п.4 ст.40 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді директора комунального підприємства "Житкомунгосп" з 28 серпня 2009 року .

Стягнути з ОСОБА_3 селищної ради на користь держави судовий збір в сумі 107,30 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ж. В. Теренчук