АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2012 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справАпеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

при секретарі Шпируку О.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє на підставідовіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2, на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 10 травня 2012 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

встановила:

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 10 травня 2012 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніхдітей задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн. щомісячно на кожного, починаючи з 01 серпня 2011 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 214,60 грн.

В іншій частині позовних ОСОБА_2 вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи. Вважає необґрунтованими висновки суду про недоведеність позивачкою наявності у відповідача можливості сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн. на кожну дитину, а всього 2000 грн. щомісячно, оскільки розмір доходів ОСОБА_3 підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою з Державної податкової інспекції у Деснянському районі м. Києва від 26 квітня 2012 року №617/9/18/448.

В судове засідання сторони повторно не з'явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 06 листопада 1999 року по 23 березня 2010 року.

Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_2 порушила перед судом питання про стягнення з ОСОБА_3 аліментів в розмірі 1000 грн. на кожну дитину щомісяця, а всього 2000 грн., посилаючисьна те. що відповідач після розірвання шлюбу припинив надання матеріальної допомоги на утримання дітей.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції правильно виходив з положень ст. ст. 180-183, 184, 191 СК України та дійшов вірного висновку про часткове задоволенняпозовних вимог ОСОБА_2

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я га матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

В силу ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до наданого на виконання ухвали Деснянського районного суду м.Києва від 22 березня 2012 року листа Державної податкової інспекції у Деснянськомурайоні м. Києва Державної податкової служби від 26 квітня 2012 року №617/9/18/448 ОСОБА_3 перебуває на обліку в ДПІ Деснянського району м. Києва з 03липня 2000 року по теперішній час, в 2011 році ОСОБА_3 здійснював підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування. Згідно поданих звітів платника єдиного податку валовий доход за 2011 рік склав 181 290,00 грн. (а. с. 72-73). Разом з тим, в листі зазначено про неможливість визначення чистого доходу ОСОБА_3 від здійснення ним підприємницької діяльності у зв'язку з тим, що вказане не передбачено згідно Указу Президента України від 28 червня 1999 року №746/99 «Про внесення змін до Указу Президента України від 03 липня 1998 року №727 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва».

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність позивачкою того, що ОСОБА_3 має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 2000 грн. щомісячно.

Зазначена в листі Державної податкової інспекції у Деснянському районі м.КиєваДержавної податкової служби від 26 квітня 2012 року, на який посилається в апеляційній скарзі ОСОБА_2, загальна сума валового доходу ОСОБА_3 як суб'єкта господарювання (платника податку) від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду, не є чистим доходом відповідача як фізичної особи та не підтверджує наявність в нього можливості сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному позивачкою.

Крім того, ОСОБА_2 не заперечувала проти того, що відповідач спілкується з дітьми, приймає участь у їх вихованні та утриманні, що було встановленосудом.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка зібраним доказам по справі, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2, відхилити, а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 10 травня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних ікримінальних справ.

Головуючий

Судді