Справа №2-2849 Головуючий у суді у 1 інстанції - Фоменко
Номер провадження 22-ц/1890/835/12 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

19 квітня 2012 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Гагіна М. В.,

суддів - Смирнової Т. В. , Попруги С. В. ,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та Сумського обласного притулку для дітей

на рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 28 лютого 2012 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Сумського обласного притулку для дітей, третя особа: ОСОБА_3, про визнання незаконним наказів про накладення дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі і оплата за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 28 лютого 2012 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано незаконним наказ №6 від 26 квітня 2011 року по Сумському обласному притулку для дітей про звільнення з роботи ОСОБА_2

Зобовязано ліквідаційну комісію Сумського обласного притулку для дітей виплатити ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30 квітня 2011 року по 14 лютого 2012 року в розмірі 9046 грн., з наступним відрахуванням всіх необхідних платежів та податків при видачі грошової суми.

Визнано ОСОБА_2 такою, що звільнена з Сумського обласного притулку для дітей на підставі ст.40 ч.1 КЗпП України у звязку з ліквідацією притулку з 14 лютого 2012 року.

У задоволенні позовних вимог про визнання наказів про накладення дисциплінарного стягнення незаконними відмовлено за необґрунтованістю.

Стягнуто з ліквідаційної комісії Сумського обласного притулку для дітей на користь держави судовий збір у розмірі 214 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

При цьому зазначає, що накладенні дисциплінарні стягнення є незаконними, оскільки порушення трудової дисципліни вона не допускала, посадові обовязки виконувала належним чином.

В апеляційній скарзі Сумський обласний притулок для дітей, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове рішення.

При цьому доводить, що до ОСОБА_2 дисциплінарні стягнення у вигляді доган застосовані правомірно. Крім того позивачка на законних підставах була звільнена з посади змінної медичної сестри за п.4 ст.40 КЗпП України, оскільки нею неодноразово вчинялись дисциплінарні проступки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача ОСОБА_2, яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги й заперечувала проти доводів апеляційної скарги відповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 23 жовтня 2010 року по 29 квітня 2011 року працювала на посаді змінної медичної сестри у Сумському обласному притулку для дітей.

Згідно наказів №№57, 74 від 09 березня та 21 березня 2011 року по Сумському обласному притулку для дітей медичній сестрі притулку ОСОБА_2 за неналежне виконання своїх посадових обовязків, згідно ст.147 КЗпП України, оголошені догани.

Комісія по трудовим спорам Сумського обласного притулку для дітей своїм рішенням №1 від 26 квітня 2011 року, прийнятим за заявою ОСОБА_2 на підставі ст.151 КЗпП України, одноголосно вирішила не знімати накладені на заявницю дисциплінарні стягнення у вигляді доган оголошені наказами №57 від 09 березня 2011 року та №74 від 21 березня 2011 року.

Згідно наказу №6 від 26 квітня 2011 року по Сумському обласному притулку для дітей змінну медичну сестру притулку ОСОБА_2 звільнено з займаної посади з 29 квітня 2011 року, у звязку з систематичним невиконанням без поважних причин обовязків, покладених на неї трудовим договором, правилами внутрішнього трудового розпорядку, оскільки раніше до ОСОБА_2 вже застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення - п.3 ст.40 КЗпП України.

З 14 грудня 2011 року Сумський обласний притулок для дітей знаходиться на стадії ліквідації, що підтверджується наказами №33, 48 від 14 грудня 2011 року Служби у справах дітей Сумської обласної державної адміністрації та Сумського обласного притулку для дітей.

14 грудня 2011 року працівники Сумського обласного притулку для дітей були попереджені, що з 14 лютого 2012 року їх буде звільнено з роботи, у звязку з ліквідацією притулку на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 звільнено без законної підстави, але поновлення її на попередній роботі неможливе внаслідок ліквідації установи відповідача, а тому визнав ОСОБА_2 такою, що звільнена з Сумського обласного притулку для дітей на підставі ч.1 ст.40 КЗпП України, у звязку з ліквідацією притулку з 14 лютого 2012 року.

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволені позову щодо скасування наказів №№57 та 74, суд виходив з того, що позивач допустила порушення вимог своєї посадової інструкції, а тому роботодавець мав право застосувати дисциплінарне стягнення при накладенні якого порушень законодавства не допустив.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком місцевого суду, оскільки суд дійшов цих висновків повно і всебічно зясував обставини справи, вірно визначив юридичну природу спірних правовідносин і застосував відповідні їм норми матеріального права.

На підставі п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

Частиною 2 ст. 147 КЗпП України встановлено, що за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Заходами стягнення є догана і звільнення (ч. 1 ст. 147 КЗпП України).

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п. 22 постанови від 6 листопада 1992 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясовувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пп. 3, 4, 7, 8 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Зокрема, у справі про звільнення за п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України суд повинен з'ясовувати, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який не застосовувалися інші заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, та чи можна вважати у зв'язку з вчиненням його систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 зазначеної постанови, за передбаченими п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок, вчинений після застосування до нього дисциплінарного чи громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках ураховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (ст. 151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни відповідно до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення не минуло більше одного року.

Отже, законодавством передбачено, що підставою звільнення може бути лише безпосереднє порушення трудової дисципліни чи невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, за наявності застосованого й не втратившого юридичної сили за давністю або не знятого заходу дисциплінарного чи громадського стягнення, а не фактична наявність сукупності застосованих заходів дисциплінарного стягнення.

За змістом наказу №6 від 26 квітня 2011 року ОСОБА_2 звільнено з роботи за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України у звязку з наявністю лише вищезазначених наказів від 09 та 21 березня 2011 року.

Відповідачем, у порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, суду не надано належних і допустимих доказів і наказ №6 також не містять посилань на вчинення ОСОБА_2 іншого порушення трудових обовязків ніж тих, які зазначені у наказах №№57 та 74.

Зазначеним обставинам суд першої інстанції дав належну оцінку та у відповідності до положень ст.240-1 КЗпП України, у звязку з ліквідацією установи відповідача, визнав ОСОБА_2 звільненою за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, авідтак доводи апеляційної скарги відповідача є безпідставними.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо безпідставності застосування до неї стягнень оскаржуваними наказами, то вони також не ґрунтуються на положеннях законодавства про працю та матеріалах справи.

За змістом ч.1 ст.147 КЗпП України підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення трудової дисципліни.

Порушення трудової дисципліни визначається як невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обовязків.

Відповідно до положень посадової інструкції позивача як змінної медичної сестри, остання зобовязана здійснювати заходи з охорони здоровя вихованців притулку та контролю за вихованцями, які знаходяться в ізоляторі та санпропускнику.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, у період робочої зміни позивачки, останньою 08 березня 2011 року не забезпечено належного контролю за перебуванням в ізоляторі вихованки ОСОБА_4, що потягло за собою самовільне залишення притулку.

14 березня 2011 року у період робочої зміни ОСОБА_2, позивачка не забезпечила своєчасне та належне виконання рекомендації лікаря ортопеда щодо вихованки притулку ОСОБА_5 та дозволила цій вихованці відвідати роледром, що також є порушенням вимог її посадової інструкції.

Адміністрація притулку до видання оспорюваних позивачем наказів про притягнення її до дисциплінарної відповідальності отримала від працівника письмові пояснення й з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого проступку в межах місячного терміну оголосила ОСОБА_2 догану, тобто відповідач дотримався положень ст.ст.147-149 КЗпП України.

Таким чином, доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують та не дають підстав для зміни чи скасування рішення, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Сумського обласного притулку для дітей відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 28 лютого 2012 року у даній справі залишити без змін.

Стягнути з Сумського обласного притулку для дітей у дохід держави 107 грн. 30 коп. судового збору за наступними реквізитами: код бюджетної класифікації доходів 22030001, рахунок 0002, одержувач УДКС у м.Суми (м.Суми) 22030001, банк одержувача ГУДКУ у Сумській області, , МФО 837013, призначення платежу судовий збір за апеляційний перегляд Апеляційним судом Сумської області, код ЄДРПОУ суду 02893444, пункт 1.8.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -