Дата документу: 23.02.2012
Справа № 2-762/11
Номер провадження 2/818/160/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2012 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Рибалко Н.І., при секретарі Косатій М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Ужгородського нотаріального округу ОСОБА_2, третьої особи Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом до приватного нотаріуса Ужгородського нотаріального округу ОСОБА_2, третя особа Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В позові зазначив, що 10 серпня 2009 року приватним нотаріусом ОСОБА_2 вчинено виконавчий напис № 2439 про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 на користь ПАТ „ОТП Банк, на підставі якого Орджонікідзевським відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції було відкрите виконавче провадження, про яке йому стало відомо з постанови ВДВС. Вважає що вказаний виконавчий напис винесений з порушенням вимог законодавства, а саме нотаріус не впевнився в безспірності вимог кредитора, крім того термін дії кредитного договору спливає лише 01.11.2017 року, а одностороння вимога банку про дострокове погашення тіла кредиту суперечить вимогам чинного законодавства. Нарахована банком пеня перевищує допустимий чинним законодавством розмір, саме виходячи з нарахувань банком нотаріус вчинив виконавчий напис. Позивач просить скасувати виконавчий напис № 2439 від 10 серпня 2009 року про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_2.

В процесі розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, просить суд визнати недійсним виконавчий напис № 2439 від 10 серпня 2009 року про звернення стягнення на квартиру № 27 в будинку 3 59 по вул..40 років Радянської України в м.Запоріжжя, зобовязати Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції закінчити виконавче провадження ВП № 14832152.

У судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду повідомлений у встановленому законом порядку, в письмовій заяві просить суд розглянути справу без його участі.

Відповідач приватний нотаріус Ужгородського нотаріального округу ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надіславши суду завірені копії документів, на підставі яких вчинений оспорюваний виконавчий напис, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку..

Представник третьої особи - Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, заперечень чи клопотань до суду не надходило.

Представник залученої судом 3-ї особи ПАТ „ОТП банк у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника банку.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позовних вимог повинно бути відмовлено, з таких підстав.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом, 01 листопада 2007 року між ЗАТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № ML 201/341/2007.

Згідно з умовами даного кредитного договору банк надав позичальнику кредит на придбання нерухомого майна в сумі 43 350 доларів США строком повернення до 01 листопада 2017 року, включно.

В забезпечення виконання взятих на себе зобов'язань між позивачем та ЗАТ „ОТП Банк було укладено договір іпотеки від 01 листопада 2007 року, за яким в іпотеку було передано квартиру АДРЕСА_3.

Відповідно до п.1.9 Кредитного договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником своїх боргових або інших зобовязань за цим договором чи іншими укладеними з банком договорами , при цьому зобовязання виконання боргових зобовязань повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги.

Ст.6 договору іпотеки визначений порядок звернення стягнення на предмет іпотеки у разі несплати іпотекодавцем іпотекодержателю будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у кредитному договорі.

Аналогічна норма міститься і в ст.33 Закону України „Про іпотеку, якою передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до п.ю 283 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України»- «Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень».

Згідно п. 1.9.1 кредитного договору - позичальник зобов'язався у разі порушення умов цього договору достроково погасити, на вимогу банку, всю суму заборгованості за кредитом, плату за проведення розрахунків, за фактичний строк користування кредитом.

Так, 15.01.2009 року ЗАТ «ОТП БАНК»на адресу позивача направив лист-вимогу вих. 22-3-2/55607, який було отримано позивачем 29.01.2009 року відповідно до відмітки в поштовому повідомленні про отримання досудової вимоги.

Статтями 15, 16, 18 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд може захистити цивільне право способом, встановленим договором або законом. Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватись заставою.

Частиною 1 ст. 589 Цивільного кодексу України передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого іпотекою.

Враховуючи те, що позивачем не виконуються умови, передбачені кредитним договором, у ПАТ „ОТП банк виникло право звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки врегульовано нормами Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ч. 6 ст. 20 зазначеного Закону звернення стягнення на іпотечне майно може здійснюватись за рішенням суду або третейського суду, а також на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Пунктом 3.1.3 договору іпотеки передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до статей 34, 87, 88 Закону України «Про нотаріат»нотаріуси вчиняють виконавчі написи за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Під документом, що підтверджує безспірність заборгованості боржника та встановлює прострочення виконання зобов'язання, в нотаріальній та судовій практиці прийнято вважати заяву (претензію) кредитора та розрахунок заборгованості.

Позивач в обґрунтування позову зазначив про наявність спору між банком та ним щодо розміру заборгованості, однак докази в підтвердження того, що з моменту отримання досудової вимоги позивачем були предявлені претензії чи заперечення банку щодо суми заборгованості за кредитним договором відсутні, що вказує на визнання позивачем заборгованості та підтверджує безспірність суми заборгованості.

З огляду на безспірність вимог, 10.08.2009 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 був вчинений виконавчий напис про стягнення суми кредитної заборгованості за рахунок реалізації іпотечного майна.

Отже, звернення стягнення на іпотечне майно на підставі виконавчого напису не суперечить чинному законодавству, є законним та обґрунтованим, інших підстав для визнання судом виконавчого напису недійсним, судом не встановлено, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 18, 546, 589, 590 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Ужгородського нотаріального округу ОСОБА_2, третьої особи Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса недійсним, - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги .

Суддя Н.І.Рибалко