АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа № 2690/12/2012 року Головуючий у 1 інстанції - Лазаренко В.В.
Головуючий у ІІ інстанції: Білич І.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду

м. Києва в складі :

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Кулікова С.В., Рейнарт І.М.

при секретарі: Кононенко В.А., Гречка Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 18 червня 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Інституту європейських досліджень НаціональноїАкадемії наук України, треті особи: Кудряченко Андрій Іванович, Виконавча дирекція Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової

втрати працездатності про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення компенсації за невикористану відпустку, стягнення інших сум та відшкодування моральної шкоди.

встановила:

Позивач звертаючись до суду з позовом, який в ході судового розгляду неодноразово змінювався та уточнювався, просила суд визнати недійсним та скасувати наказ про її звільнення; поновити її на роботі; стягнути невиплачену заробітку плату; кошти по оплаті листків непрацездатності; грошову компенсацію за невикористану відпустку; індексацію за затримку виплати заробітної плати; середній заробіток за час вимушеного прогулу; спричинену моральну шкоду; компенсаційні витрати вартості - новорічних подарунків та квитків на новорічні свята, концертні виступи, канцтовари, копіювання документів, витрати на транспортні, побутові та послуги зв'язку; матеріальну допомогу; кошти за затримку видачі трудової книжки.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона вважає в своє звільнення відповідачем неправомірним та таким, що порушує її Конституційні та законні права на працю. Наказ про звільнення є незаконним, оскільки виданий під час її перебування на лікарняному. Зазначаючи також при цьому, що працюючи на посаді головного бухгалтера з 1998 року завжди з відповідальністю ставилась до виконання своїх службових обов'язків, за сумлінну працю від керівництва інституту неодноразово одержувала подяки, заохочення, грошові премії. Вважала, що її звільнення сталося внаслідок упередженого ставлення до неї керівництва інституту.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 18 червня 2010 року ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні заявлених нею позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, де ставила питання про скасування рішення суду та постановлення нового по суті заявлених позовних вимог.

Вказуючи при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

У судовому засіданні представники апелянта підтримали апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача та треті особи, апеляційну скаргу не визнали, заперечували проти її задоволення.

Представник Прокуратури м. Києва заперечував проти поданої апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом при розгляді справи було встановлено, що ОСОБА_1 працювала в Інституті європейських досліджень на посаді головного бухгалтера з 25.06.1998 року.

Наказом за № 310/09 від 12 лютого 2009 року ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади головного бухгалтера з 25 листопада 2008 року на підставі п.4 ст.40 КЗпІІ України (прогул без поважних причин).

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що посилання позивача на поважність причин її відсутності на роботі 25.11.2008 року через тимчасову непрацездатність та надання в якості доказу відповідного листка непрацездатності не можуть бути взяті до уваги. Оскільки, листок непрацездатності №735106 за період з 26 листопада по 19 грудня 2008 року Виконавчою дирекцією Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності та Головним управлінням охорони здоров'я та медичного забезпечення Київської міської держадміністрації був визнаний таким, що виданий без обґрунтування необхідною медичною документацією. Тому, суд вважав листок непрацездатності таким, що не може бути безперечним доказом поважності причини відсутності позивача на роботі в період з 25 листопада по 19 грудня 2008 року.

Вказуючи при цьому, що звільнення позивача здійснено з дотриманням норм і вимог чинного законодавства, а тому підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, як і оплату листків непрацездатності, відсутніми.

За відсутністю доказів наданих позивачем вважав, що не підлягають заявлені нею вимоги, щодо стягнення з відповідача заробітної плати за 16 робочих днів в листопаді 2008 року, грошової компенсації за невикористану відпустку при звільненні за 2006-2008 роки, іншого.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з позовом з урахуванням доповнень та змін протягом розгляду справи в суді ставилися вимоги щодо:

- визнати недійсним і скасувати наказ директора Інституту європейських досліджень НАН України за № 310/09 від 12.02.2009 р. про звільнення ОСОБА_1 з посади головного бухгалтера.

- поновити ОСОБА_1 на посаді головного бухгалтера в Інституті європейських досліджень НАН України з 25 листопада 2008 року.Стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі і стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць ( п.2.п.4.ст.367 ЦПК України).

- стягнути з Інституту європейських досліджень НАН України на користь ОСОБА_1 заробітну плату за жовтень 2008 р. у розмірі - 401 гривень (перерахунок різниці між посадовим окладом по премії і надбавці).

- стягнути з Інституту європейських досліджень НАН України на користь ОСОБА_1 заробітну плату за 16 днів листопада 2008 року у розмірі - 2908, 80 гривень.

- визнати недійсним і скасувати наказ директора Інституту європейських досліджень НАН України Кудряченка А.І. за № 310/213 від 26.11.2008 рік

- стягнути з Інституту європейських досліджень НАН України на користь ОСОБА_1 невиплачені п'ять посадових окладів премій, які повинні бути нараховані та сплачені у листопаді 2008 року в розмірі - 12120 гривень.

- стягнути з Інституту європейських досліджень НАН України на користь ОСОБА_1 кошти у вигляді грошової компенсації за невикористану відпустку при звільненні у сумі - 5934,88 гривень (основна щорічна відпустка, додаткова відпустка за ненормованний робочий день, додаткова соціальна відпустка на дитину - всього за 16 днів).

- стягнути з Інституту європейських досліджень НАН України на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі середньомісячної заробітної плати у сумі - 10973, 24 гривни, як компенсацію

за затримку заробітної плати за листопад 2008 року за затримку остаточного розрахунку при звільненні.

- стягнути з Інституту європейських досліджень НАН України на користь ОСОБА_1 матеріальну допомогу по тимчасовій непрацездатності по л/н за період непрацездатності з

25.11.2008 р. по 22.03.2009 р. включно у розмірі - 37 023, 48 гривень.

- стягнути з Інституту європейських досліджень НАН України на користь ОСОБА_1 кошти за 1 робочий день 23 березня 2009 року у сумі - 570, 76 гривень.

- стягнути з Інституту європейських досліджень НАН України на користь ОСОБА_1 індексацію за затримку виплат по заробітній платі за 10-11.2008 р. розрахунку при звільненні, починаючи з 25.11.2008 р. у сумі - 2542, 40 гривень.

- стягнути з Інституту європейських досліджень НАН України на користь ОСОБА_1 кошти у сумі - 46 802, 32 гривни за затримку видачі трудової книжки з 25 листопада 2008 року по 23 березня 2009 року включно.

- стягнути з Інституту європейських досліджень НАН України на користь ОСОБА_1 суму 823, 91 гривни вартість не отриманих новорічних подарунків (цукерок) та квитків до

цирку, концертного залу «Україна».

- стягнути з Інституту європейських досліджень НАН України на користь ОСОБА_1 заподіяну моральну шкоду в розмірі коштів - 10000 гривень за дискримінацію у сфері праці за політичними поглядами та порушення конституційного права на працю.

- стягнути з Інституту європейських досліджень НАН України на користь ОСОБА_1 суму - 7000 гривень за моральну шкоду заподіяну невиплатою заборгованості по заробітній платі за 11.2008 рік, преміюванню та затримку грошової компенсації за невикористану відпустки при звільненні за 11.2008 р., затримку перерахунку по з/п за 10.2008 рік.

- стягнути з Інституту європейських досліджень НАН України і компенсувати Опанасенко В,О. додаткові матеріальні витрати на канцтовари (папір, ручки кулькові, СД диски для інформаційного забезпечення судового засідання, видатковий касовий ордер - 1 комплект) - рахунки додаються, товарні та касові чеки на 5-ти сторінках, 6 чеків на суму - 175,01 гривень.

- відшкодувати витрати ОСОБА_1 за ксерокопіювальні послуги (товарні чеки 1 од. На стор.1) на загальну суму - 24 гривень.

- стягнути з Інституту європейських досліджень НАН України і компенсувати ОСОБА_1 додаткові матеріальні витрати за послуги телефонного зв'язку (скрейтч-картки мобільного зв'язку 7 од. X 100 грн.00 коп. = 700 грн.00 коп.; 5 од. X 50 грн.00 коп. = 250 грн.00 коп.; 1 од. X 35 грн.00 коп. = 35 грн.00 коп.), разом: на 2 сторінки, 13 од. - на загальну суму - 985 гривень.

- стягнути з Інституту європейських досліджень НАН України і компенсувати ОСОБА_1 додаткові матеріальні витрати за поштові послуги (відправку рекомендованих

листів, телеграм, на 11 сторінок, 23 чеки) на загальну суму 28, 95 гривни.

- стягнути з Інституту європейських досліджень НАН України і компенсувати ОСОБА_1 додаткові матеріальні витрати на транспортні послуги (квитки на проїзд у маршрутному таксі, міському транспорті, таксі) у сумі - 106 грн.50 коп. на 5-ти сторінках у кількості - 42 од.

- стягнути з Інституту європейських досліджень НАН України і компенсувати ОСОБА_1 (копії фіскальних чеків надаються) медичні послуги, ліки - 1 примірник на 24 сторінки, 48 чеків на загальну суму - 4623 гривень.

- всі судові витрати віднести за рахунок коштів відповідача - Інституту європейських досліджень НАН України.

На момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції Інститут європейських досліджень НАН України у відповідності до Постанови Президії Національної академії наук України від 21.09.2011 року за № 266 було перейменовано на Державну установу «Інститут всесвітньої історії Національної академії наук України», із визнанням її правонаступником Інституту європейських досліджень НАН України. Зазначені відомості внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 40 КЗпП України та Постанови Пленуму ВСУ « Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбачені цією нормою закону

прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Як вбачається із тексту наказу № 310/09 від 12.02.2009 року ОСОБА_1 була звільнена з займаної посади, так як відсутня на робочому місці без поважних причин з 25 листопада 2008 року. Підставою для звільнення позивача були: акти про відсутність на робочому місці, протокол комісії з соціального страхування про відмову у оплаті листків непрацездатності, протокол профбюро Інституту (т. 1 а.с. 12).

Звертаючись до суду з позовом про поновлення позивач вказувала на відсутність на робочому місці з поважних причин, додаючи на підтвердження зазначених обставин 7 листків непрацездатності, а саме: л/н № 735106 виданий Центральною районною поліклінікою Солом'янського району м. Києва з 25.11.2008 року по 19.12.2008 року (а.с.204 том №1); л/н № 010148 виданий ДЗ Київської Центральної Басейнової лікарні з 20.12.2008 по 31.12.2008 року; л/н № 010202 виданий ДЗ Київської Центральної Басейнової лікарні з 01.01.2009 року по 13.01.2009 року; л/н №010286 виданий ДЗ Київської Центральної Басейнової лікарні з 14.01.2009 року по 31.01.2009 року; л/н № 300863 виданий Центральною районною поліклінікою Солом'янського району м. Києва з 02.02.2009 року по 11.02.2009 року; л/н № 592362 виданий Київською міською клінічною лікарнею №12 з 12.02.2009 року по 13.03.2009 року; л/н № 009675 виданий ДЗ Київської Центральної Басейнової лікарні з 13.03.2009 року по 22.03.2009 року.

Відмовляючи у задоволенні вимог щодо визнання незаконним наказу про звільнення позивача, суд першої інстанції вказував на те, що листок непрацездатності №735106 за період з 26 листопада по 19 грудня 2008 року, Виконавчою дирекцією Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності та Головним управлінням охорони здоров'я та медичного забезпечення Київської міської держадміністрації був визнаний таким, що виданий без обґрунтування необхідною медичною документацією. І не міг на думку суду бути підтвердженням поважності причин неявки на роботу.

Однак, колегія суддів вважає, що дані висновки суду не ґрунтуються на нормах діючого

законодавства та матеріалах справи.

Посилання представника позивача на безпідставність видачі ОСОБА_1 листка тимчасової непрацездатності з 25.11 2008 року по 19.12.2008 року із посиланням на листи Головного управління охорони здоров'я та медичного забезпечення, та Виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової непрацездатності, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Написання нерозбірливим почерком даних про прізвище та посаду завідувача відділення, що зазначені в листку непрацездатності, не свідчить про те, що даний листок непрацездатності є таким, що не відповідає вимогам законодавства. Підтвердженням чого слугує також рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 05 грудня 2011 року та Апеляційного суду м. Києва від 29 березня 2012 року (т.6 а.с. 148 -152) за якими відповідачу було відмовлено у задоволенні заявлених вимог щодо скасування та визнання листків непрацездатності ( виданих також ОСОБА_1.) недійсними, та визнання листків непрацездатності такими, що не відповідають вимогам законодавства.

Наявність в матеріалах справи зазначених вище висновків (Головного управління охорони здоров'я та медичного забезпечення, та виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової непрацездатності) могли бути лише підставою для відмови у проведенні оплати даного листка непрацездатності, так як не тягнуть за собою його скасування.

Крім того, судом першої інстанції не було взято до уваги, що на момент постановлення судового рішення позивач мала медичну документацію, яка підтверджувала наявність у неї певних ускладнень стану здоров'я, наявність лікувальних рекомендацій. При цьому відповідачем не було надано доказів на підтвердження того, що за станом свого здоров'я позивач могла перебувати 25.11.2008 року на робочому місці та виконувати покладені на неї трудові обов'язки.

За таких обставин, колегія суддів вважає позовні вимоги позивача у частині визнання недійсним наказу № 310/09 від 12.02.2009 року про звільнення, поновлення на роботі на посаді головного бухгалтера з 25 листопада 2008 року такими що підлягають задоволенню.

У той же час вимога про скасування судом оспорюваного наказу про звільнення, на думку колегії суддів, не ґрунтується на вимогах закону, оскільки вчинення таких дій не належить до компетенції суду.

Також, на думку колегії суддів, не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо оплати листків тимчасової непрацездатності в період з 25 листопада 2008 року по 22 березня 2009 року, так як оригінали листків непрацездатності до теперішнього часу не здані відповідачу (з 25.11.2008

по 19.12.2008 року - вилучений слідчими органами).

При цьому колегія суддів вважає, що позивач не позбавлений можливості в подальшому отримати такі виплати, у разі виконання ним обов'язків по передачі їх відповідачу.

Ставлячи питання про поновлення на роботі позивач також вказувала на те, що підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, беручи до уваги положення ст. 235 КЗпП України - з дня виходу на роботу після лікарняного (23 березня 2009 року) по день постановлення судового рішення, що за підрахунками становить 475443, 08 гривни.

Колегія суддів вважає, що зазначені вимоги підлягають задоволенню частково. А саме при визначенні часу за який підлягає нарахування середнього заробітку плати за час вимушеного прогулу, слід взяти до уваги те, що позивач по справі починаючи з 20 червня 2011 року до теперішнього часу перебуває під вартою в Київському слідчому ізоляторі. Дану міру запобіжного заходу було обрано у зв'язку з пред'явленням їй обвинувачення за ч. 5 ст. 191 КК України.

Отже, утримання під вартою перешкоджає ОСОБА_1 виходу на роботу. За таких обставин, середній заробіток за час вимушеного прогулу може бути стягнуто з відповідача починаючи з 25 листопада 2008 року по 20 червня 2011 року.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08 лютого 1995 року середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два місяці роботи, що передують події з якою пов'язана ця виплата.

Нарахування заробітної плати за час вимушеного прогулу провадиться шляхом множення середньоденного заробітку на кількість робочих днів.

Позивачем у підрахунках середній заробіток визначено за результатами її отримання (вересень 2008 року - 15177, жовтень 2008 року - 10507 гривень). До заробітної плати на той час входили такі складові: посадовий оклад, доплата за високі досягнення, щомісячні премії, премія до дня Незалежності (т. 1 а.а. 93-94).

Відповідно до п.3 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках включаються: основна заробітна плата, доплати та надбавки, виробничі премії винагороди за підсумками річної роботи та вислугу років.

Колегія суддів вважає, що визначення середнього заробітку позивача необхідно провести з урахуванням її посадового окладу та надбавки (2335 гривень + 1167 гривень = 159 гривень середньоденного заробітку) не беручи до уваги премії, так як їх нарахування та виплата не охоплюється поняттям положенням п. 3 зазначеного вище Порядку.

Крім того, за результатами перевірки Контрольно-ревізійного відділу від 25.11.2008 року та матеріалів кримінальної справи порушеної відносно позивача вбачається, що зазначені нарахування є спірними, їх законність підлягає сумніву та перевірці.

Отже, середньоденний заробіток -( 159 гривень х на кількість робочих днів - 621 (з 25.11 2008 року по 20.06.20011 року) = 98663,20 гривень.)

Згідно з ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагає від неї додаткових зусиль для організації її життя.

Суд визнає, що порушенням трудових прав позивача, останній спричинена моральна шкода, про те вважає, що позивач не надала суду доказів на підтвердження того, що порушення трудових прав призвели до значних моральних страждань. Обставини викладені позивачем в позовній заяві та уточненнях щодо відшкодування моральної шкоди також носять загальні фрази і не є підтвердженням втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагає від неї додаткових зусиль для організації її життя.

При визначенні суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що відповідач є державною установою, а також з урахуванням принципу розумності вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково, а саме в сумі 1 000 гривень.

Колегія суддів вважає, що не підлягають задоволенню вимоги позивача, щодо стягнення компенсації витрат за затримку заробітної плати, грошової компенсації, індексації за затримку виплати заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, виходячи з того, що на момент видачі наказу про звільнення відповідачем було проведено повний розрахунок, а нараховані суми депоновано.

Також не підлягають задоволенню вимоги, щодо стягнення невиплачених премій, визнання недійсним та скасування наказу відповідача № 310/213 від 26.11.2008 року, так як підстави скасування визначені в даному наказі є обґрунтованими та такими, що відповідають внутрішнім нормативним актам інституту, є погодженим з профспілковою організацією та видано керівником в межах його повноважень та компетенції.

Не підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_1 про стягнення на її користь заробітної плати за один робочий день - 23 березня 2009 року, так як вимога охоплюється задоволенням позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Також не підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_1 у частині стягнення з відповідача вартості не отриманих новорічних подарунків та квитків. Виходячи з того, що у ході розгляду справи було встановлено - за рішенням профбюро ІЄД НАН України, від 26 грудня 2008 року новорічні подарунки та квитки були розподілені між членами трудового колективу (серед них була і ОСОБА_1.). А так як позивач до березня 2009 року не зявлялася на роботу, то новорічні подарунки, які містили у собі харчові продукти стали непридатними. І за рішенням профспілки від 12.03.2009 року було прийнято рішення про їх списання.

За таких обставин, вимоги ОСОБА_1 про виплату їй грошової компенсації не отриманих подарунків та квитків в цирк з визначенням такої компенсації пропорційно розміру сплачених у 2008 році членських профспілкових внесків, є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на положеннях внутрішніх нормативних актів профспілкової організації відповідача.

Також відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача понесених витрат для придбання канцтоварів, витратних матеріалів (картридж до принтеру), карток мобільного зв'язку, витрат за послуги ксерокопіювання, поштових та транспортних послуг. Оскільки суду не надано належних доказів, що зазначені витрати були необхідні для відновлення порушеного права позивача, а тому вони не ґрунтуються на положеннях ст. 22 ЦК України.

Також необхідно відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування понесених витрат на придбання ліків та оплату медичних послуг, оскільки вказані витрати позивачем понесені через наявні хвороби, а не у зв'язку з порушенням відповідачем вимог трудового законодавства.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення підлягає скасуванню з постановленням нового за правилами ст. 309 ЦПК України про часткове задоволення заявлених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 307, 309, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 18 червня 2010 року скасувати та постановити нове за яким:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недійсним наказ Інституту європейських досліджень Національної Академії наук України (Державної установи «Інституту Всесвітньої історії національної академії наук України») про звільнення ОСОБА_1 № 310/09 від 12.02.2009 року.

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного бухгалтера Інституту європейських досліджень Національної Академії наук України (Державної установи «Інституту Всесвітньої історії національної академії наук України» ідентифікаційний номер юридичної особи 5, ідентифікаційний код 21570552 місцезнаходження: м. Київ, Печерський район, вул. Грушевського, 4).

Стягнути з Інституту європейських досліджень НаціональноїАкадемії наук України (Державної установи «Інституту Всесвітньої історії національної академії наук України», ідентифікаційний номер юридичної особи 5, ідентифікаційний код 21570552 місцезнаходження: м. Київ, Печерський район, вул. Грушевського, 4) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 98 863,20 (дев'яносто вісім тисяч вісімсот шістдесят три) гривни з відрахуванням обов'язкових платежів, а також моральну шкоду у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень.

Стягнути з Інституту європейських досліджень НаціональноїАкадемії наук України (Державної установи «Інституту Всесвітньої історії національної академії наук України», ідентифікаційний номер юридичної особи 5, ідентифікаційний код 21570552 місцезнаходження: м. Київ, Печерський район, вул. Грушевського, 4) судовий збір на користь держави у розмірі 1 095,93 (одна тисяча дев'яносто п'ять) гривень.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення. Може бути оскаржено у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: