АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа №2/413/1363/2012 Головуючий в 1 інстанції Хардіна О.П.
Апеляційне провадження №22-ц/491/822/12 Доповідач Братіщева Л.А.
Категорія 6 ( 1 )
У Х В А Л А

Іменем України

«27» березня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Братіщевої Л.А.

суддів: Карнаух В.В., Остапенко В.О.

при секретарі: Євтодій К.С.

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 січня 2012 року за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради м. Кривого Рогу про визнання права власності на самовільно збудоване нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2011 року ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1, звернулася до суду із позовом про визнання права власності на самочинне будівництво і в обгрунтування позову зазначила, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.07.2010 року, ОСОБА_1 є спадкоємцем майна після померлого 28.02.2007р. чоловіка - ОСОБА_3, яке складається з житлового будинку з господарчими та побутовими спорудами та земельної ділянки за адресою вул. Білостоцька, б. 8 у м. Кривому Розі.

У 1963 році вона з чоловіком побудували погріб, а у 1978 році побудували житлову прибудову до житловому будинку, окремо розташований гараж та навіс до літньої кухні.

Після смерті чоловіка ОСОБА_1 стала займатися юридичним оформленням документації та працівниками БТІ було виявлено самочинно побудовані споруди, які відповідно до листа-повідомлення Виконкому Жовтневої районної у місті ради рекомендувалось узаконити шляхом звернення до суду.

Посилаючись на ці обставини просила суд визнати за ОСОБА_1 право власності на самовільно збудовані прибудову житлову А1-1, гараж В, погріб Г, навіс Ж, що знаходяться по вул. Білостоцька, 8 у м. Кривому Розі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 січня 2012 року ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову з тих підстав, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права.

Зокрема зазначає, що суд не врахував, що для реєстрації та оформлення права власності на побудовані до 1992 року будинки та споруди не створюється державна комісія по вводу в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи позивачці ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить земельна ділянка по вул. Білостоцька у м. Кривому Розі, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (а.с. 24). На вказаній земельній ділянці збудований житловий будинок на підставі Договору на право будівництва будинку та безстрокового користування земельною ділянкою. Згодом, окрім житлового будинку, без належного дозволу та належно затвердженого проекту на даній земельній ділянці були збудовані споруди, а саме: прибудова житлова А1-1, гараж В, погріб Г та навіс.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції правильно послався на вимоги ст.ст.331, 376 ЦК України, ст.18 Закону України «Про основи містобудування», Постанову КМУ «Про питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів».

Посилання в апеляційній скарзі про те, що суд при ухваленні рішення неправильно застосував норми матеріального права і помилково посилався на нормативні акти, які діяли після самочинно збудованих позивачем будівель, спростовуються висновками суду.

Згідно зі ст. 376 ЦК України судом при вирішенні справи за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване майно, необхідно встановити такі обставини: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки, чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови в експлуатацію, чи є законною відмова у такому прийнятті, чи відповідає споруда будівельним чи стандартним нормам, чи не порушує забудова права інших осіб.

Відповідно до вимог Постанови КМУ «Про питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів» від 22.09.2004 року № 1243 прийняття в експлуатацію обєктів полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації обєктів будівництва. При цьому рішення щодо прийому в експлуатацію забудови приймається органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування.

З 01.01.2009 року питання щодо прийняття в експлуатацію забудови вирішуються Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів.

З 12.03.2011 року порядок та умови прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів вирішуються відповідно з Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Постановою КМУ №461 від13.04.2011р. Про питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів затверджено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що встановлює механізм та умови прийняття в експлуатацію таких об'єктів Прийняття в експлуатацію об'єктів здійснюється на підставі акта готовності об'єкта до експлуатації шляхом видачі Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами сертифіката.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції позивачкою в установленому законом порядку не було прийнято в експлуатацію самочинно зведені будівлі.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК), але звертаючись до суду з позовом про визнання права власності на зазначене будівництво позивачка не надала даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право, тобто нею не використані усі можливі заходи щодо захисту свого права власності шляхом звернення до компетентного державного органу, а тому предявлення такого позову є передчасним у зв'язку з відсутністю порушення права і можливістю його захисту іншим шляхом.

Таким чином, установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, та дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивачки не підлягають задоволенню.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що листом Держбуду України від 23.03.1999р. на підставі Постанови КМУ від 05.08.1992р. №449 надано роз'яснення щодо проведення оформлення свідоцтва на право власності по об'єктах збудованих до 1992 року (тобто до прийняття вище вказаної Постанови КМУ від 05.08.1992р.), то колегія не приймає їх до уваги, оскільки зазначений лист носить інформаційний характер для Бюро технічної інвентаризації, а Постанова КМУ №449 від 05.08.1992р. на теперішній час втратила чинність.

Інші доводи представника позивача, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

Справа розглянута судом у відповідності з вимогами ч.1 ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих суду сторонами.

За таких обставин колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду, як законне і обгрунтоване залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 січня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: