Справа № 1715/3936/12
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 травня 2012 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області у складі :
головуючого судді Рогозіна С.В.,
при секретарі Кулик Т.М.
з участю представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої здоровю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої здоровю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
У позовній заяві позивач вказує, що 30 вересня 2010 року, приблизно о 22 годи 50 хв., вона з подругою підходячи до регульованого пішохідного переходу, що в м. Києві на вул. Урицького напроти будинку № 40, переконавшись що на світлофорі горіло зелене світло для руху пішоходів, відповідно для руху транспортних засобів горіло червоне світло, тому всі транспортні засоби стояли перед світлофором надаючи їм можливість перейти, почала переходити проїздну частину. Дійшовши до середини проїзної частини вул. Урицького, вона побачила, що зелене світло світлофора почало мерехтіти. Так як всі автомобілі стояли не рухаючись, і надавали їй завершити перехід, то вона почала прискорювати темп руху, щоб перейти проїздну частину.
В цей час ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1, скоїв наїзд на неї, внаслідок чого вона отримала тілесні ушкодження. Факт дорожньо-транспортної пригоди підтверджується Постановою про закриття кримінальної справи від 23 березня 2011 року.
Відповідач в судове засідання не зявився про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Заперечення проти позову не подав. Повідомлення про причини неявки відповідача у суд не надійшло. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази та всі обставини справи у їх сукупності на підставі чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що 30.09.2010 року приблизно о 22 годині 50 хвилин на прозній частині вул. Урицького, 40 в м. Києві автомобілем НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4, скоєно наїзд на ОСОБА_2, в наслідок чого остання отримала тілесні ушкодження.
06.11.2010 року слідчим відділом Соломянського РУ ГУМВС України в м. Києві по факту дорожньо-транспортної пригоди порушено кримінальну справу за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Під час розслідування кримінальної справи було встановлено, що Аналізуючи дорожньо-транспортну ситуацію, що мала місце, висновки автотехнічної експертизи та судово-медичної експертизи, слідство приходить до висновку, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення вимог Правил дорожнього руху зі сторони пішохода ОСОБА_2, яка в порушення п. 4.9. Правил дорожнього руху, в якому вказано: „У місцях, де рух регулюється, пішоходи повинні керуватися сигналами регулювальника або світлофора. У таких місцях пішоходи, які не встигли закінчити перехід проїзної частини дороги одного напрямку, повинні перебувати на острівці безпеки або лінії, що розділяє транспортні потоки протилежних напрямків, а у разі їх відсутності на середині проїзної частини і можуть продовжити перехід лише тоді, коли це буде дозволено відповідним сигналом світлофора чи регулювальника та переконаються в безпеці подальшого руху, стала перетинати проїзну частину вул. Урицького на зелений сигнал світлофора, а після ввімкнення червоного сигналу світлофора не зупинилась на подвійній осьовій лінії та продовжила рух на смугу руху автомобіля НОМЕР_1, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та раптово для водія ОСОБА_4
Таким чином, в діях водія ОСОБА_4 не вбачається порушень Правил дорожнього руху, які б знаходились в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками, а отже і складу злочину, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:
1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;
2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З пояснень представника позивача вбачається, що ОСОБА_2 несла витрати на придбання взуття, відвідування басейну та масажних процедур, але представником позивача не подано доказів того, що дані витрати були повязані з дорожньо-транспортною пригодою, яка відбулася 30.09.2010 року на прозній частині вул. Урицького, 40 в м. Києві. Крім того, не подано доказів того, що ОСОБА_2 проходила санаторно-курортне лікування та витрачала кошти на нього.
На підставі викладеного, у відповідності до ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 60, 130, 212, 213, 215 ЦПК України суд, -
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої здоровю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити за безпідставністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 15.05.2012 року.

Суддя Рівненського міського суду Рогозін С.В.