Справа № Провадження №22-ц-2485/12 22-ц/1090/2713/12 Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія36Доповідач у 2 інстанції Данілов
УХВАЛА

Іменем України

21 червня 2012 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Приходька К.П.

суддів Оношко Г.М., Данілова О.М.

при секретарі Косенко Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2012 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, Васильківська района державна нотаріальна контора Київської області, про визнання заповіту недійсним, -

в с т а н о в и л а :

У березні позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилалаючись на те, що його мати ОСОБА_6, яка померла 03.01.1995 року, була неписемною, просив визнати недійсним заповіт ОСОБА_6 від 10.10.1991 року. Також зазначив, що спірний житловий будинок, який знаходиться в с. М.Бугаївка по вул. 1-го Травня Васильківського району, який мати заповіла сестрі ОСОБА_7, був побудований ним за власні кошти однак свідоцтво про право власності було оформлено на імя матері і за життя мати постійно запевняла його, що вказаний будинок буде належати йому, тому вважає, що мати не могла скласти такий заповіт. Також зазначив, що про те, що мати склала даний заповіт він дізнався в травні 1995 року, однак, оскільки сестра не зверталась до нотаріальної контор из приводу отримання свідоцтва про право на спадщину, тому він не міг звернутись з вимогами про визнання заповіту недійсним.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2012 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права та направити справу на новий розгляд.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведено належних допустимих доказів, що заповіт був підписаний іншою особою.

Судом встановлено, що 03.01.1995 року померла ОСОБА_6, що вбачається з зі свідоцтва про смерть. Все своє майно ОСОБА_6 заповіла ОСОБА_7, що підтверджується заповітом від 10.10.1991 року.

Відповідно до вимог ч.2,3 ст.44 ЦК України в редакції 1963 року, письмові угоди повинні бути підписані особами, що їх укладають. Якщо громадяни внаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписатися, то за його дорученням угоду може підписати інший громадянин. Підпис останнього повинен бути засвідчений організацією, в якій працює або навчається громадянин, що укладає угоду, або органом чи службовою особою, що вчиняють нотаріальні дії.

Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 58, 59 ЦПК України, належним є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, на підставі викладеного та на підставі того, що твердження позивача, про те, що заповіт від 10.10.1991 р. було укладено з порушенням вимог чинного законодавства заявлено після початку розгляду справи по суті, що суперечить вимогам ч.2 ст.31 ЦПК України, відповідно до якої позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову лише до початку розгляду судом справи по суті, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають, з таким висновком погоджується і судова колегія.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги, оскільки пояснення свідків, на які посилається позивач, не можуть бути належним доказом у розгляді даної справи.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, тому, відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303,307-308, 313 315, 316,319 ЦПК України , колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді