Справа № 2/1901/617/2012
Р І Ш Е Н НЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" жовтня 2012 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах справу за позовом ОСОБА_1 до Мечищівської сільської ради Бережанського району про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка, вказуючи, що після смерті її бабці ОСОБА_2 залишилось спадкове майно у вигляді будинковолодіння, що в селі Мечищів Бережанського району на вул.Русина, 10, і хоч вона згідно заповіту є єдиним спадкоємцем цієї спадщини, однак розпорядитись нею не може, бо нотконтора відмовила їй у видачі свідоцтва на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу про належність її покійній бабці вищезазначеного будинковолодіння, звернулася до суду з позовом, яким просить визнати за нею право власності на вказане спадкове майно.

В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити.

Представник Мечищівської сільської ради Бережанського району у судове засідання не з`явився, представив суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги позивачки вважає підставними, а тому заперечень щодо їх задоволення не має.

Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки та дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.

У відповідності із Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування»від 30 травня 2008 року спадкові відносини регулюються правилами Цивільного кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР.

Згідно із ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, а оскільки бабця позивачкиПісінюк ОСОБА_3 померла 4 квітня 2000 року, то даний спір слід вирішувати, керуючись чинним на той час законодавством, а саме цивільним Кодексом Української РСР.

Згідно ст. ст. 524, 534, 548, 549 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; кожен громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або його частину одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом; для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; а згідно ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Судом встановлено, що бабця позивачки ОСОБА_2 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 на вул.Русина, 10, і була власником зазначеного будинковолодіння.

Цей факт підтверджується показами позивачки та оглянутими у судовому засіданні зведеним оціночним актом, виданим 7 червня 2010 року Бережанським ОК МБТІ та довідкою Мечищівської сільської ради за № 245 від 6 квітня 2010 року.

Із свідоцтва про смерть видно, що бабця позивачки ОСОБА_2 померла 4 квітня 2000 року. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку та належних йому господарських будівель, що знаходяться в селі Мечищів Бережанського району на вул.Русина, 10.

Судом також встановлено, що 18 січня 1988 року бабця позивачки ОСОБА_2 все належне їй майно заповіла позивачці ОСОБА_1. Даний факт підтверджується оглянутим та долученим до матеріалів справи заповітом.

В зв`язку з тим, що бабця позивачки на випадок своєї смерті розпорядилася належним їй майном та склала заповіт, то саме позивачка є єдиним її спадкоємцем.

Із пояснень позивачки видно, що вона після смерті бабці вступила в управління спадковим майном та прийняла спадщину, однак через відсутність правовстановлюючого документа про належність бабці будинковолодіння, не мала змоги переоформити його на себе, а так як вона прийняла спадщину, то з тих підстав просить її позов задоволити.

Таким чином, поскільки в судовому засіданні доведено, що позивачка згідно заповіту є спадкоємцем належного її бабці майна, і хоч фактично вона прийняла спадщину, однак через відсутність правовстановлюючого документу про належність спадкодавиці будинковолодіння, не мала можливості переоформити його на себе, тому суд вважає необхідним задоволити позовні вимоги позивачки і визнати за нею право на спадщину, що залишилася після смерті її бабці.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 14, 174, 213- 215, 292, 294 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування»від 30 травня 2008 року, ст. ст. 524, 534, 548, 549 ЦК Української РСР, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилося після смерті її бабці ОСОБА_2, яка померла 4 квітня 2000 року, у вигляді :

- житлового будинку із належними йому господарськими будівлями, що розміщені в селі Мечищів Бережанського району Тернопільської області, на вул.Русина, 10.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області ОСОБА_4