Справа № 1007/4264/2012
Провадження № 2/1007/1714/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2012 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Маценко Н.П.

при секретарі Лисенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Управління Держкомзему у Броварському районі Київської області, Калитянська селищна рада Броварського району Київської області, Броварська районна державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 про зобовязання вчинити дії за договором дарування житлового будинку від 09.11.2002 року та визнати право користування земельною ділянкою в розмірі 1/3 та 2/3 частин

в с т а н о в и в:

У квітні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, в якому з урахуванням уточнень просить суд зобовязати ОСОБА_2 виконати свої зобовязання за попереднім договором дарування та передати за договором дарування право власності на земельну ділянку згідно виготовленого державного акту серії ЯК за № 346854 від 24.10.2011 року від 24.10.2011 року, визнати за нею право користування на 1/3 частину земельної ділянки, розташованої за адресою смт. Калита, вул.. Кругова, 8 та визнати за її сином ОСОБА_3 право користування на 2/3 частини вказаної земельної ділянки.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що спільно із сином ОСОБА_3 на підставі договору дарування житлового будинку від 23.08.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 5505 набули право власності на житловий будинок № 8 по вул.. Кругова в смт. Калита Броварського району Київської області.

Згідно з договором право власності набуто ними в частках: ОСОБА_1 1/3 частка, ОСОБА_3 2/3 частки.

Далі зазначає, що дарувальник, який вчиняв договір на їх користь ОСОБА_5 одержала вищевказаний будинок згідно із договором дарування від 09.11.2002 року від ОСОБА_2 При укладенні цього договору дарування між його сторонами існувала усна домовленість, що перехід права власності на земельну ділянку, на якій розташоване зазначене домоволодіння буде здійснений після належного оформлення прав.

19.09.2003 року ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_6 набуває право на земельну ділянку площею 0,211 га розташовану на території смт. Калита вул. Кругова для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд.

Восени 2003 року ОСОБА_2 звернулася до неї із пропозицією надати кошти в розмірі 100 доларів США для виготовлення державного акту на вказану земельну ділянку. У 2011 році вона дізналася, що відповідач оформила на себе державний акт, не виконавши при цьому усну домовленість щодо вчинення дарування земельної ділянки на користь її та сина. Вважає, що відповідач не мала права отримувати державний акт, оскільки на той час вже не була власником земельної ділянки, право користування останньою фактично перейшло до неї та сина, як співвласників житлового будинку.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримала в повному обсязі, дала пояснення аналогічні фабулі позовної заяви. Додала, що проживає в належному їй та сину житловому будинку в смт. Калита, вул. Кругова, 8 та обробляє земельну ділянку. Відповідач, взявши у неї 100 доларів США на оформлення державного акту, пообіцяла переоформити земельну ділянку на неї. У кінці 2011 року вона дізналася, що відповідач оформила державний акт на своє імя.

Уточнила, що житловий будинок по вул. Кругова, 8 в смт. Калита вона отримала у дар від ОСОБА_5 А, яка не була власником земельної ділянки, однак у договорі дарування укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2Ф, остання зобовязувалася подарувати ОСОБА_5 спірну земельну ділянку після закінчення оформлення права власності на неї, чого фактично не зробила. Вважає, що відповідача слід зобовязати виконати свої зобовязання за попереднім договором дарування та одночасно визнати за нею та сином право користування спірною земельною ділянкою.

Представник відповідача ОСОБА_7 позовні вимоги та пояснення дані позивачем підтримала. Додала, що позовних вимог до ОСОБА_5 вони не заявляють, оскільки остання передала їм будинок, власником спірної земельної ділянки не була. Просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, пояснила, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом вона набула право власності на земельну ділянку, з 2003 року стала виготовлять державний акт. Протягом восьми років позивачка до неї з питань переоформлення земельної ділянки не зверталася. При цьому розуміючи ту обставину, що для користування будинком необхідна земельна ділянка, пропонувала позиваці 0,06 га. Уточнила, що зобовязання щодо дарування земельної ділянки існували між нею та ОСОБА_5, будь-якого зобовязання перед позивачкою вона не брала.

Судом до участі в даній справі в якості третьої особи залучено співвласника житлового будинку № 8 по вул. Кругова, в смт. В.Димерка ОСОБА_3, який не заявив самостійних вимог щодо предмету спору.

Третя особа ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав, додав, що фактично він та ОСОБА_1 є власниками земельної ділянки, відповідач виготовила державний акт незаконно, оскільки на момент його виготовлення не являлася власником земельної ділянки. Просить позов ОСОБА_1 задовольнити.

Третя особи Управління Держкомзему у Броварському районі Київської області, Калитянська селищна рада Броварського району Київської області, Броварська районна державна нотаріальна контора в судове засідання не зявилися, надіслали листи з проханням розглянути дану справу без участі їх представників.

Вислухавши пояснення позивачки, її представника, заперечення відповідача, пояснення третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Правилами ч. 2 ст. 158 ЗК України передбачено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян.

Згідно із вимогами ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до вимог абз. 2 ч. 1 ст. 377 ЦК України якщо за договором про відчуження будівлі або споруди розмір земельної ділянки визначений не був, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята будівлею або спорудою та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Згідно з ст. 120 ЗК України до особи, яка придбала будівлю чи споруду переходить право власності на земельну ділянку на якій вони розташовані без зміни її цільового призначення.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування жилого будинку від 23.08.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 5505 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 набули право власності на житловий будинок № 8 з відповідними надвірними будівлями по вул.. Кругова в смт. Калита Броварського району Київської області. Дарувальником за договором дарування від 29.08.2003 року є ОСОБА_5

Право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано за позивачем на праві приватної спільної часткової власності на 1/3 частину та на 2/3 частини за третьою особою, про що свідчить відповідний витяг про реєстрацію права власності.

Відповідно до п. 8 вищевказаного договору дарування обдарованим відома та обставина, що земельна ділянка, на якій розташований відчужуваний будинок приватизована і є власністю відчужувача за попереднім договором дарування.

З договору дарування від 09.11.2002 року вбачається, що ОСОБА_8 подарувала ОСОБА_5 житловий будинок № 8 з відповідними надвірними будівлями по вул. Кругова в смт. Калита Броварського району Київської області.

Згідно з п. 7 вказаного договору земельна ділянка, на якій розташований відчужуваний жилий будинок приватизована, даритель зобовязується подарувати обдарованій цю земельну ділянку після закінчення оформлення права власності на неї.

З матеріалів справи вбачається, що 19.09.2003 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, що складається із земельної ділянки розташованої на території смт. Калита вул. Кругова, 8 площею 0,211 га, наданої для будівництва житлового будинку та господарських споруд, що належала померлій ОСОБА_9 на підставі державного акту від 27.11.2002 року.

24.10.2011 року відповідачем отримано державний акт на земельну ділянку серії ЯК за № 346854, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі № 012208 за яким ОСОБА_2 є власником земельної ділянки розташованої за адресою Київська область, Броварський район, смт. Калита вул. Кругова, 8 площею 0,2115 га, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Аналізуючи вищевказані положення договорів дарування та заявлені позивачем вимоги в цій частині, суд приходить до висновку, що фактично між сторонами по даній справі будь-яких зобовязань щодо передачі земельної ділянки не існувало та не існує на даний час. Відповідач за умовами договору від 09.11.2002 року брала на себе обовязок подарувати обдарованій ОСОБА_5 спірну земельну ділянку після закінчення оформлення права власності на неї, однак фактично вказаних дій не вчинила. Будь-яких вимог до відповідача ОСОБА_5 не предявляла.

На думку суду, позивач ОСОБА_1 не має права ставити вимогу про зобовязання відповідача виконати умови договору від 09.11.2002 року стороною якого вона не була, при цьому не уповноважена на вчинення таких дій від імені ОСОБА_5.А., право власності набула згідно із договором дарування від 29.03.2003 року вже від ОСОБА_5 При цьому укладаючи вказаний договір дарування, позивач була повідомлена, що земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок приватизована і є власністю відчужувача за попереднім договором дарування, хоча фактично на той час у власність останньої не перебувала. Вимога позивачки про зобовязання вчинити дії за договором дарування житлового будинку від 09.11.2002 року є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про визнання права користування земельною ділянкою, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні даної вимоги з огляду на ті обставини, що згідно зі ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно із розяснення Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року за № 2 при переході права власності на будівлю та споруди за цивільно-правовими угодами укладеними після 31.12.2001 року згідно з положеннями чинної до цієї дати статі 30 ЗК України право власності на земельну ділянку або її частину могло переходити відповідно до ст. 120 ЗК України 2001 року на підставі цивільноправових угод, а право користування на підставі договору оренди укладених відповідно відчужувачем або набувачем. Правовий аналіз вищевказаних норм свідчить про те, що порядок набуття права користування позивачкою на земельну ділянку в даному випадку має бути позасудовим.

Крім того, судом враховується, що третя особа ОСОБА_3 самостійних вимог щодо визнання права користування земельною ділянкою не предявляв, позивачку не уповноважував діяти від його імені, ставити питання про визнання за ним права користування земельною ділянкою позивач права не має.

На підставі викладеного та керуючись ст. 120, 158 ЗК України, ст. ст. 377, 392 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Управління Держкомзему у Броварському районі Київської області, Калитянська селищна рада Броварського району Київської області, Броварська районна державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 про зобовязання вчинити дії за договором дарування житлового будинку від 09.11.2002 року та визнати право користування земельною ділянкою в розмірі 1/3 та 2/3 частин відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Н. П. Маценко