Справа № 2 -211/1204/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Я М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2012 року Біловодський районний суд Луганської області

у складі: судді Ткаченко О.Д.

секретаря Торби Т.Є.

адвоката ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою гр. ОСОБА_2 до гр. ОСОБА_3 , третьої особи - Біловодської районної державної адміністрації про зобовязання відповідачку не створювати позивачу перешкод в спілкуванні та вихованні дитини та визначення порядку спілкування з дитиною щонеділі з 14 годин дня четвергу до 08 годин понеділка ,-

В С Т А Н О В И В :

Позовну заяву подано 13 вересня 2012 року , в підготовчій частині в судовому засіданні вона повністю підтримана позивачем , який в позові та в додаткових поясненнях, прийнятих як уточнені позовні вимоги за ухвалою суду від 29 жовтня 2012 року вказав, що до 17 липня 2012 року він перебув у шлюбі з відповідачкою, за рішенням Біловодського районного суду шлюб був розірваним. За час шлюбу у сторін народився син гр. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки відповідачка в липні 2012 року звернулася до третьої особи для визначення днів побачення позивача з дитиною , 12 липня 2012 року було прийняте рішення за розпорядженням Біловодської районної державної адміністрації надавати час для спілкування дитини сторін з позивачем з 8 годин кожного четверга до 20 годин вечора суботи з обовязковим відвідуванням дитиною сторін дошкільного закладу. Однак 23 серпня 2012 року відповідачка звернулася з черговою заявою після того, як позивач, на його погляд, одноразово з поважних причин порушив встановлений графік знаходження сина у нього за місцем проживання , коли дитина перебувала у нього три з половиною доби, тому перше розпорядження Біловодської районної державної адміністрації було змінено і прийняте нове після тривалого засідання комісії по справах дітей, за яким було за доводами позивача скорочено час спілкування гр. ОСОБА_2 зі своїм сином, а саме від 04 вересня 2012 року був визначений час на спілкування позивача з сином ОСОБА_5 з часом перебування дитини у батька кожну суботу та час після відвідування ОСОБА_4 дитячого дошкільного закладу. За вищевикладених обставин позивач вважає, що саме відповідачка, не виконуючи належним чином останнє розпорядження Біловодської районної державної адміністрації , порушує його законне право на достатнє спілкування батька з сином і виховання дитини батьком , тому він просить суд зобовязати матір гр. ОСОБА_3 не створювати йому перешкод у спілкуванні з дитиною та визначити порядок його спілкування з сином гр. ОСОБА_4 кожного четверга з 14 годин дня до 08 годин понеділка щонеділі без присутності матері дитини .

Відповідачка гр. ОСОБА_3 позовні вимоги визнала частково та пояснила, що у них з позивачем склалися неприязні стосунки, оскільки позивач наполягав на рівній участі обох сторін у вихованні їх спільної дитини, для цього їм було визначено за першим розпорядженням третьої особи у справі такий час для спілкування з дитиною, який влаштовував позивача. Але потім позивач став без поважних причин порушувати графік спілкування, відверто ігнорував її, не відповідав на дзвінки по мобільному телефону і не попереджував її про затримки ОСОБА_4 у батька або в родині його батьків, пізно повертав їй сина у неділю, тому вона не могла підняти ОСОБА_4 в понеділок для відвідування дитсадка і він пропускав цей день відвідування дитячого дошкільного закладу , що стало причиною її повторного звернення до органів опіки та піклування Біловодської районної державної адміністрації, у звязку з чим було змінено перше розпорядження, видане раніше третьою особою та встановлений новий , більш на її думку обмежуючий графік спілкування дитини з батьком. Але цей графік зовсім не влаштував як її, так і позивача, тому вона після зупинення дії останнього розпорядження Біловодської районної державної адміністрації взагалі не надавала сина позивачу, бо він і сам не проявляв такої ініціативи, окрім того, дитина хворіла. Окрім того, відповідачка, та особа, яка надає їй правову допомогу гр. ОСОБА_1 ,запропонували суду свій можливий варіант спілкування позивача з дитиною, тобто без звернення до суду з зустрічним позовом, в судових дебатах дії відповідачки щодо невиконання розпоряджень Біловодської РДА обґрунтували тим, ,що за рішенням суду при розірванні шлюбу було визначено місце проживання сина з матірю, а останнє розпорядження Біловодської районної державної адміністрації, дія якого зараз зупинена третьою особою у справі, фактично змінило місце проживання сина сторін, тому таке розпорядження вони вважають незаконним і не підлягаючим виконанню, взявши до уваги, що рішення суду з цього питання не підлягає скасуванню за розпорядженням Біловодської РДА. Перше розпорядження також не влаштовує відповідачку, оскільки воно заважає їй відводити сина своєчасно в понеділок до дошкільного закладу і його неодноразово порушував позивач.

Представник Біловодської районної державної адміністрації гр. ОСОБА_6 вважала, що в даному випадку необхідно керуватися інтересами дитини, та з рівності прав сторін у вихованні своєї дитини, а представник третьої особи гр. ОСОБА_7 подала суду належно завірену копію розпоряджень від 04 вересня 2012 року та від 04 жовтня 2012 року за № 405, відповідно до змісту яких за ініціативою третьої особи з посиланням на ст. 19 Сімейного Кодексу України призупинено дію розпорядження голови райдержадміністрації від 04.09.2012 року № 364 до винесення рішення суду по суті спору за позовом гр. ОСОБА_2О до гр. ОСОБА_3 , також результат вирішення цього спору віднесено на розсуд суду тільки з врахуванням інтересів дитини, бо всі намагання компетентних органів при Біловодській РДА досягти між сторонами примирення не дали бажаного результату.

Обоє сторони у справі свої доводи підкрипіли поясненнями свідків, які в свою чергу як свідки позивача в особі гр. ОСОБА_8,ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтвердили позитивне ставлення до виховання сина зі сторони позивача та про факти грубого відношення відповідачки до своєї дитини , коли вона забирає сина від нього, а свідки відповідачки в особі гр. ОСОБА_12,ОСОБА_13, ОСОБА_14 і ОСОБА_15В та ОСОБА_16 окремі епізоди ігнорування позивачем вимог відповідачки відносно строків перебування дитини у позивача та грубі методи передачі дитини від позивача до відповідачки після перебування сина у нього, в тому числі і одиничний факт порушень графіку спілкування.

На думку суду, всі пояснення свідків судом частково можуть бути сприйняті критично, оскільки майже всі опитані в судовому засіданні свідки є зацікавленими особами фактично на стороні кожної із сторін , бо вони перебувають у близьких родинних відносинах з кожною із сторін, а пояснення інших свідків, які не входять до кола рідних сторонам осіб , не свідчать про зловживання кожною із сторін своїми правами , які б негативно відобразилися на вихованні чи спілкуванні батьками зі своїм спільним малолітнім сином , які зараз проживають окремо один від одного з причин розірвання шлюбу , притому кожен з них зі своїми батьками. А окремі спостереження незацікавлених свідків мають епізодичний характер і не вказують на дійсні та систематичні випадки такого негативного відношення до свого сина обома сторонами, які б мали на меті спричинення дитині будь-якої як моральної так і фізичної шкоди, бо швидше за все це є наслідком зараз наявних неприязних стосунків обох сторін між собою.

Вислухавши сторони, оглянувши надані суду документи:

-Копію рішення суду про розірвання шлюбу між сторонами 17 липня 2012 року(а.с.6), відповідно до якого визначено місце проживання гр. ОСОБА_4 з матірю ;

-Копію свідоцтва про народження гр. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.7), батьками якого є сторони у справі;

-Копію розпорядження голови Біловодської районної державної адміністрації в редакції від 12 липня 2012 року № 296(а.с.8);

-Копію розпорядження Біловодської районної державної адміністрації від 04 вересня 2012 року за № 364, відповідно змісту якого було внесені зміни в попереднє розпорядження та встановлений новий графік спілкування дитини сторін з батьком, за яким було визначено час перебування дитини у батька з 7-8 годин четверга та до 20 годин вечора кожну суботу та час після відвідування ОСОБА_4 дитячого дошкільного закладу(а.с. 9,10),та інші докази, суд приходить до висновку, що позовна заява може бути задоволеною частково , виходячи з того, що позивач в своїх позовних вимогах ставить питання про усунення перешкод в спілкуванні дитини з відповідачкою, та просить суд встановити йому інший графік спілкування з сином, а тим часом він не ставить питання про зміну чи скасування розпорядження Біловодської районної державної адміністрації, яке видане в межах компетенції як органу опіки та піклування і без зміни чи скасування якого без притягнення за клопотанням позивача в порядку, визначеному ст. 33 ЦПК України як співвідповідача третю особу, що не дає можливості суду вийти за межі позовних вимог. Таким чином, на думку суду, не зупинена на даний час редакція першого розпорядження голови Біловодської районної державної адміністрації є більш справедливою в розумінні участі батька в вихованні своєї дитини, тобто редакція розпорядження від 12 липня 2012 року за № 296,( яка була зміненою 04.09.2012 року в редакції під № 364 і на даний час зупинена виконанням).

При винесені рішення у справі суд також виходить з того, що він не має права покласти будь-які обовязки або зобовязати третю особу вчинити інші дії як на учасника процесу, притягнутого за ініціативою позивача за ст. 35 ЦПК України як третю особу справі,в тому числі відповідачка зобовязана виконувати відповідне розпорядження до того часу, поки воно не скасовано, не змінено або не зупинено виконанням. Також відповідно ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а за ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином , суд повинен керуватися інтересами дитини, які були захищені за розпорядженням Біловодської районної державної адміністрації за № 296 від 12 липня 2012 року, відповідно до тексту якого було первісно розвязано спір між батьками малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, щодо виховання та спілкування батька дитини з визначенням часу перебування дитини у батька час з 7-8 годин ранку кожний четвер до 20 години суботи, з обовязковим відвідуванням дитячого дошкільного закладу та спілкування батька з матірю в телефонному режимі при знаходженні дитини з одним з батьків. На думку суду, саме таке рішення відносно виховання та спілкування позивача з своєю дитиною не буде суперечити інтересам малолітнього сина сторін і їх інтересам , оскільки звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду .

-На основі викладеного, керуючись ст. ст. 10,11,88, 213-215, 294 ЦПК України, ст.15 ЦК України, ст.14,18, 19,157, 159 Сімейного Кодексу України , ст. 124 Конституції України , суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги гр. ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобовязати відповідачку гр. ОСОБА_3 не створювати перешкод в вихованні та спілкуванні з сином гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2, встановивши порядок спілкування сина з батьком з визначенням часу перебування дитини у батька - час з 7-8 годин ранку кожний четвер і до 20 години суботи, з обовязковим відвідуванням дитиною дитячого дошкільного закладу та спілкування батька з матірю в телефонному режимі при знаходженні дитини з одним з батьків.

Стягнути з відповідачки гр.. ОСОБА_3 на користь позивача у справі 107,50 гривень сплаченого ним судового збору .

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області через Біловодський районний суд протягом 10 днів зі дня оголошення.

Суддя: О.Д.Ткаченко.