Апеляційний суд міста Києва
Справа №22-5666 Головуючий у 1-й інстанції Соколов О.М.
Доповідач Волошина В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2012 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г., Волкової Л.О.

при секретарі Вендоліній А.М.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 квітня 2010 р. в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1, 3-я особа без самостійних вимог Акціонерне товариство холдингова компанія «Київміськбуд» про стягнення заборгованості за кредитним договором №165 від 16 червня 2005 р.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

Встановила:

В січні 2010 р. позивач звернувся до суду до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_1, 3-я особа без самостійних вимог Акціонерне товариство холдингова компанія «Київміськбуд» та просив стягнути з ОСОБА_2 5561,64 долари США заборгованості за кредитним договором №165 від 16 червня 2005 р. та 4 809 658,95 грн. достроково суму кредиту за невиконання умов кредитного договору №165 від 16 червня 2005 р.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №165 від 16 червня 2005 р. шляхом переводу заставлених прав від ОСОБА_2 до АБ «Укргазбанк» звернути стягнення на предмет застави, а саме наступні майнові права:

-право вимоги обєкту інвестування, згідно інвестиційного контракту №16-1277/Д358 «Про інвестування у нежитлове будівництво» від 27 грудня 2004 р. на нежитлове вбудоване приміщення №9, загальна площа 81,39 кв.м, яке знаходиться на першому поверсі житлового будинку №56 по пр. Науки в м. Києві;

-право вимоги обєкту інвестування, згідно інвестиційного контракту №16-92/Д11 «Про інвестування у нежитлове будівництво» від 23 лютого 2005 р. на нежитлове вбудоване приміщення №12, загальна площа 88,55 кв.м, яке знаходиться у підвалі житлового будинку № 52-В по вул. М.Раскової в м. Києві;

-право вимоги обєкту інвестування, згідно інвестиційного контракту №16-91/Д4 «Про інвестування у нежитлове будівництво» від 23 лютого 2005 р. на нежитлове вбудоване приміщення №8, загальна площа 45,74 кв.м, яке знаходиться у підвалі нежитлового будинку №2, корпус №2 по вул. Саперно-Слобідська в м. Києві;

-право вимоги обєкту інвестування, згідно інвестиційного контракту №16-37/Д4 «Про інвестування у нежитлове будівництво» від 26 січня 2005 р. на нежитлове вбудоване

заочного рішення. Про день та час розгляду справи не була повідомлена. При цьому вказувала, що судом при ухваленні рішення було порушено норми матеріального та процесуального закону. Порушені правила виключної підсудності. Крім того, судом порушено вимоги ч.10 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст.ст.60, 65 СК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідачі в судове засідання апеляційного суду неодноразово не з'являлись /як і не зявлялись до суду першої інстанції/ , про час і місце розгляду справи судом повідомлялись у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Задовольняючи позовні вимоги в зазначеному розмірі та стягуючи з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» 5561,64 долари США, що станом на 22 квітня 2010 р. згідно офіційного курсу НБУ становить 44081,55 грн. заборгованості за кредитним договором №165 від 16 червня 2005 p., 4 809 658,93 грн. достроково суму кредиту за невиконання умов кредитного договору №165 від 16 червня 2005 р. та судові витрати 1700 грн. та ІТЗ 120 грн. суд першої інстанції виходив з їх доведеності.

З такими висновками суду слід погодитись, оскільки суд дійшов їх з дотриманням вимог процесуального законодавства щодо всебічності й повноти зясування дійсних обставин справи, прав та обовязків сторін в даних правовідносинах належної правової оцінки наданих стороною в справі доказів та норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 16 червня 2005 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 165 (а.с. 17- 20). Згідно умов договору ОСОБА_2 було відкрито відновлювальну відкличну кредитну лінію на споживчі потреби в сумі 100 000 доларів США із розрахунку 16 % річних, на строк з 16 червня 2005 року по 16 червня 2010 року. Згідно змін та доповнень № 1 від 10 серпня 2005 року, № 2 від 17 жовтня 2005 року до кредитного договору № 165 від 16 червня 2005 року, а також додаткових угод № 3 від 31 жовтня 2006 року, № 4 від 18 травня 2007 року, № 5 від 25 грудня 2008 року та № 7 сума ліміту кредитної лінії неодноразово змінювалась. 30 березня 2009 року додатковою угодою № 7 до вищевказаного кредитного договору було внесено зміни, відповідно до яких ОСОБА_2 було відкрито мультивалютну невідновлювальну відкличну кредитну лінію з лімітом кредитування 500 000 доларів США із розрахунку 14 % річних, на строк з 16 червня 2005 року по 30 березня 2009 року та 4 300 000 грн. 00 коп. із розрахунку 18 % річних на строк з 30 березня 2009 року по 16 червня 2010 року. У зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань виникла прострочена заборгованість за користування кредитом, яка станом на 10 грудня 2009 року становила 5561 доларів США 64 центи та 4 794 359 грн. 29 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 124,125).

Частина 1 ст. 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредити)

позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно п. 5.3. кредитного договору від 16 червня 2005 року № 165, за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 25 % річних від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності.

Розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково в межах заявлених позивачем вимог до відповідача ОСОБА_2, тобто в сумі 5561 доларів США 64 центів заборгованості за кредитним договором № 165 від 16 червня 2005 року та 4809658 грн. 93 коп. достроково суму кредиту з врахуванням нарахованої суми пені, оскільки відповідачем порушено передбачений договором порядок погашення заборгованості. В частині позовних вимог до відповідачки ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог було відмовлено, а відтак вказане рішення будь-яких чином її прав не порушує. Щодо часткового задоволення позовних вимог до відповідача ОСОБА_2, то відповідачка не уповноважена установленому порядку та на відповідній правовій основі оскаржувати рішення суду від його імені, а тому прохання позивачки про відмову в задоволенні позовних вимог з урахуванням викладеного, не заслуговують на увагу.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі відповідачкою ОСОБА_1 висновків суду не спростовують

За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги є не суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права які призвели або могли призвести до неправильного вирішення цього спору.

Оскільки рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального закону, колегія суддів вважає, що підстав до його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,319 ЦПК України,

колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 квітня 2010 р залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: