Справа № 2-2372/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2012

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої Бойко О.М.

при секретарі Гулі А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ЖБК №99 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2007р. по 01.07.2010р. в сумі 10 121,61 грн. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що на обслуговуванні ЖБК № 99 знаходиться квартира АДРЕСА_1. За вказаною адресою зареєстрована та постійно проживає відповідачка, яка неналежним чином здійснює оплату наданих житлово-комунальних послуг, внаслідок чого станом на 06.09.2011р. утворилась заборгованість по оплаті послуг з теплопостачання, квартплати в розмірі 5989,51 грн.; гарячого водопостачання - 1135,87 грн. Крім того, рішенням Господарського суду Львівської області від 05.10.2010р., з ЖБК №99 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго»за період з 01.01.2007р. по 01.07.2011р. стягнуто 500,00 грн. пені, 2239,02 грн. 3% річних, 625,52 інфляційних втрат, у зв»язку з несвоєчасною оплатою мешканцями будинку комунальних послуг. Сума основного боргу погашена ЖБК №99 до винесення судом рішення, а решта заборгованості сплачено кооперативом в порядку виконання судового рішення. Зборами членів ЖБК №99 від 11.02.2011р. вирішено розподілити у процентному відношенні сплачені ЖБК№99 в порядку виконання рішення суду кошти, у відповідності до суми заборгованості кожного боржника за період з 01.01.2009р. по 01.07.2010р. Станом на даний час за відповідачкою рахується борг у сумі 10121,61 грн., в тому числі частина стягнутих за рішенням Господарського суду Львівської обл. грошових коштів, інфляційні втрати та 3% за послуги Ощадбанку. На неодноразові попередження в добровільному порядку сплатити борг відповідач не реагує, в звязку з чим просять стягнути суму заборгованості в судовому порядку.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні до змісту позовної заяви, зазначила, що розрахунок зазначеної заборгованості виведений у акті звірки від 06.09.2011р.

В судовому засіданні представник відповідачки позов не визнав та пояснив, що здійснював оплату за надані житлово-комунальні послуги не у повному обсязі через важке матеріальне становище, однак, 06.09.2010р. було укладено договір про реструктуризацію боргу за житлово-комунальні послуги, який (згідно умов договору) станом на 01.09.2010р. становив 7660,42 грн. З часу укладення вказаної угоди всі поточні платежі ним вносились в повному обсязі та частково оплачувався борг, тобто, існуюча заборгованість мала б зменшуватись. Однак, позивачем з незрозумілих причин була нарахована заборгованість в сумі 10 121,61 грн. Визнає заборгованість в сумі 4224,65 грн., однак, заперечує проти її стягнення, оскільки є угода про реструктуризацію боргу, яка діє до 01.05.2013р.

Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.67 Житлового кодексу плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст.68 Житлового кодексу наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. До комунальних послуг відносяться, зокрема, централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо (ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). На підставі п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків (в редакції постанови КМ України від 24.01.2006р. №45, діє з 02.02.2006р.), ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»власники та наймачі (орендарі) квартир зобовязані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що відповідачка є власником квартири АДРЕСА_2, зареєстрована у ній та проживає, також у вказаній квартирі зареєстровано місце проживання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 ЖБК№99. Як вбачається акту звірки розрахунків від 06.09.2011р. внаслідок неоплати відповідачкою наданих житлово-комунальних послуг станом на 01.07.2011р. утворилась заборгованість по оплаті послуг з теплопостачання та квартплати в розмірі 5853,09 грн., гарячого водопостачання в сумі 1135,87 грн., всього 6988,96 грн. Як встановлено судом та визнано сторонами, з липня 01.07.2011р. відповідачкою в погашення існуючої заборгованості сплачено 1897,10 грн., поточні платежі сплачувались повністю.

Відтак, суд приходить до висновку, що на даний час заборгованість відповідачки за послуги теплопостачання, квартплату та підігрів води (з врахуванням здійснених відповідачкою проплат), становить 5091,86 грн. (6988,96 - 1897,10 ) та підлягає стягненню з відповідачки в користь позивача. При цьому, суд не приймає до уваги покликання представника відповідача про неможливість стягнення коштів у зв»язку з наявністю угоди про реструктуризацію боргу, з огляду на те, що відповідачкою порушені умови вказаної угоди в частині несплати в повному обсязі щомісячних платежів.

Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки в користь позивача підлягають стягнення також понесені ним судові витрати на правову допомогу та оплату витрат на ІТЗ - 370 грн., що підтверджені відповідними платіжними дорученнями; та в користь держави судовий збір 214 грн. 60 коп.

Відповідно до ст.10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів; кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частина 2 ст.60 ЦПК України визначає, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Вимога про стягнення з відповідачки 136 грн. за послуги Ощадбанку не підлягає до задоволення, зважаючи на те, що позивачем не обґрунтовано та судом не встановлено правових підстав такої позовної вимоги .

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення 2392,31 грн. інфляційних, з підстав визначених ст.625 Цивільного кодексу України. Однак, сума 2392,31 грн. розрахована позивачем виходячи з наступного.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 05.10.2010р. вирішено стягнути з ЖБК №99 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго»за період з 01.01.2009р. по 01.07.2010р. - 500,00 грн. пені, 2239,02 грн. 3% річних, 625,52 інфляційних втрат. Вказану суму основного боргу погашена ЖБК №99 до винесення судом рішення, а решта стягнутих коштів сплачено кооперативом в порядку виконання судового рішення. Зборами членів ЖБК №99 від 11.02.2011р. вирішено розподілити у процентному відношенні сплачені ЖБК№99 в порядку виконання рішення суду кошти, у відповідності до суми заборгованості кожного боржника за період з 01.01.2009р. по 01.07.2010р. Так, за рішенням зборів від 11.02.2011р. відповідачці нарахована додатково сума заборгованості пов»язаних із витратами понесеними згідно рішення Господарського суду Львівської області.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, позивачем фактично заявлена вимога не про стягнення боргу з врахуванням інфляції, а про стягнення частини витрат понесених на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 05.10.2005р. Однак, згідно вказаного рішення зазначені суми були нараховані у зв»язку із порушенням своїх зобов»язань ЖБК№99, а тому сплачені ним суми на виконання рішення суду не підлягають стягненню з відповідача. Покликання представника позивача на те, що дії відповідачки, яка не оплачувала надані послуги призвели до заявлення вимог до ЖБК №99 є безпідставним, оскільки позивач з 2007р. (з часу виникнення заборгованості) вправі був заявити позов до відповідачки про стягнення коштів, що не призвело б до пред»явлення вимог до ЖБК№99.

Окрім того, вимоги частини 2 статті 625 ЦК України щодо відповідальності за прострочення виконання грошового зобовязання до правовідносин, що виникли між сторонами, не підлягають застосуванню, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами регулюються спеціальним законом, а саме Законом України «Про житлово-комунальні послуги»від 24 червня 2004 року № 1875-1У, яким визначена відповідальність споживача за прострочення оплати за надані житлово-комунальні послуги .

Крім того, відповідно до положень Закону України «Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги» від 13.11.1996р., тимчасово забороняється нараховувати по розрахунках з 1 жовтня 1996 року та стягувати з громадян України пеню за несвоєчасне внесення квартирної плати та за житлово-комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична енергія, теплова енергія, водовідведення, утримання і експлуатація житла та прибудинкових територій, сміттєзбирання, ліфтове господарство). Нарахування та стягнення пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги здійснюються на суму заборгованості, яка утворилася з 1 січня 2011 року.

Показання допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які ствердили про нарахування сум заборгованості, в т.ч. і врахування у заборгованість витрат, визначених рішенням Господарського суду не спростовують зазначених обставин.

Щодо вимог про стягнення витрат повязаних із копіюванням квитанцій на суму 97,20 грн., то такі також не підлягають до задоволення, з огляду на відсутність даних проте, що такі витрати пов»язані із правовідносинами сторін.

На підставі ст.ст.67, 68 Житлового кодексу, ст.ст.13, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Закону України «Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги», п.7, 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

позов задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_1 в користь ЖБК №99 заборгованість за надані житлово-комунальні послуги (з утримання будинку та прибудинкової території, теплопостачання та гарячого водопостачання) в розмірі 5091 гривень 56 коп. та судові витрати в розмірі 370 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 214 грн. 60 коп.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 10 днів після його проголошення, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча: