Справа №22-ц-5408/11Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія56Доповідач у 2 інстанції Білоконь
УХВАЛА

Іменем України

13 жовтня 2011 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Олійника В.І.

суддів Білоконь О.В., Кашперської Т.Ц.,

при секретарі Сашко Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 2 червня 2011 року за позовом виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи на стороні позивача комунальне підприємство Білоцерківської міської ради Білоцерківводоканал, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області, про знесення самочинно збудованих обєктів нерухомого майна,-

в с т а н о в и л а :

У квітні 2009 р. виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області пред'явив позов до ОСОБА_2, ОСОБА_3 на підставі ч.7 ст. 376 ЦК України про знесення самочинного побудованих обєктів нерухомого майна та відшкодування витрат, повязаних з цим. В обґрунтування позову зазначав, що відповідачами самовільно, без належного дозволу по вул. Леваневського, 68 у м. Білій Церкві побудовано два гаражі в охоронній зоні водоводу та електрокабеля, який живить головну каналізаційну насосну станцію м. Біла Церква.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2011 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач - виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким зобовязати відповідачів знести самочинно збудовані обєкти нерухомого майна за адресою м. Біла Церква, вул. Леваневського, 68, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення і неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_2 подали заперечення на апеляційну скаргу, в якому просять залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову про знесення самочинного будівництва, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів про наявність у нього права на звернення до суду про знесення самочинно збудованого будівництва, яке знаходиться у адміністративно - територіальних межах Шкарівської сільради Білоцерківського району Київської області, а не Білоцерківської міськради.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

За положеннями ч.7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є власниками земельних ділянок, право власності на які посвідчується державними актами від 08.09.2008 р., з цільовим призначенням гаражне будівництво, з кадастровими номерами :02:023:0081 та :02:023:0079, що розташовані за адресою: Шкарівська сільська рада, м. Біла Церква, вул. Леваневського.

На цих земельних ділянках відповідачі без належних дозволів збудували гаражі, які вважаються самочинним будівництвом відповідно до вимог ч.1 ст. 376 ЦК України.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, позивач не надав суду належних доказів розташування самочинного будівництва в адміністративно територіальних межах Білоцерківської міської ради Київської області. При цьому посилання апелянта на генеральний план міста суд не сприймає як належний доказ цього, оскільки розташування земельних ділянок відповідачів в адміністративно - територіальних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області підтверджується зазначеними в державних актах адресами земельних ділянок Шкарівська сільська рада, м. Біла Церква, вул. Леваневського; довідкою управління Держкомзему у Білоцерківському районі Київської області від 26.04.2011 р. про те, що за їхньою електронною базою даних земельні ділянки з кадастровими номерами :02:023:0081 та :02:023:0079 відносяться до земель Шкарівської сільської ради; викопіюванням з територій Шкарівської сільради з позначенням земельних ділянок відповідачів в межах цих територій.

Крім того, колегія суддів бере до уваги, що відповідачі здійснюють самочинне будівництво на земельних ділянках, цільовим призначенням яких є гаражне будівництво, згідно з державними актами, виданими на підставі рішення Шкарівської сільської ради від 25.07.2008 р., які ніким не оспорюються.

За таких обставин суд обґрунтовано дійшов висновку що належним позивачем у справі про знесення самочинного будівництва, яке розташоване в адміністративно територіальних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, відповідно до вимог ч.7 ст. 376 ЦК України, є орган місцевого самоврядування, яким у цьому випадку є Шкарівська сільська рада або відповідний орган державної влади, а не виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області.

Висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову у звязку з тим, що виконком Білоцерківської міської ради Київської області є неналежним позивачем, не перешкоджає захисту прав осіб, чиї права порушені самочинним будівництвом, шляхом подачі позову про його перебудову чи знесення належними позивачами.

З урахуванням наведеного, викладені в апеляційній скарзі доводи колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони матеріалами справи не підтверджуються, не ґрунтуються на вимогах закону і висновків суду про відмову у задоволенні позову не спростовують.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 2 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді