2/2014/187/2012 РІШЕННЯ
іменем України

15.03.2012 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.
з участю секретаря Іванової О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Зміївської міської ради Зміївського району Харківської області про визнання прав та обов'язків забудовника у порядку спадкування за законом, третя особа Зміївська державна нотаріальна контора Харківської області,
02.11.2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила визнати за нею права забудовника будинку з надвірними будівлями №17 по вул. Нагорній в м. Змієві Зміївського району в порядку спадкування за законом після померлих батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3
В обґрунтування позовної заяви ОСОБА_1 зазначила, що вона є дочкою ОСОБА_2, який помер 12 квітня 2011 року, та ОСОБА_3, яка померла 04 травня 2011 року.
Її мати ОСОБА_3 постійно проживала однією сім'єю з батьком, тому, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважалася такою, що прийняла спадщину після свого чоловіка.
Вона (позивачка) в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після батька не зверталася, а після смерті матері, в передбачений ст. 1270 ЦК України строк вона звернулась до Зміївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.
Після батьків залишилася спадщина, в складі якої права забудовника житлового будинку і надвірних будівель №17 (колишній №11) по вул. Нагорній в м. Змієві, які були побудовані в період з 1977 року по 1990 рік на земельній ділянці, яка була надана її батькові згідно з рішенням Змїївської міської ради №110 від 04.01.1971 р.
Між її батьком та Зміївською міською радою був укладений договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, який посвідчений Зміївською держнотконторою 22.02.1971 року. 28 травня 1970 року архітектор Зміївського району затвердив план забудови земельної ділянки..
Її батьки в установленому законом порядку розпочали будівництво вказаного житлового будинку на відведеній для цієї мети земельній ділянці. Будівництво житлового будинку та надвірних будівель було закінчено в 1990 році, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок.
Вона була впевнена, що батьки отримали правовстановлюючий документ на будинок з надвірними будівлями, оскільки вони неодноразово говорили, що після їх смерті їй залишиться будинок, в якому, вони хотіли, щоб вона жила зі своєю родиною.
Але, як виявилось під час спроби оформити право на спадкове майно в порядку спадкування за законом, її батьки не оформили право власності на будинок з надвірними будівлями.
В Зміївській державній нотаріальній конторі їй було відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який би підтверджував право власності її батьків на будинок з надвірними будівлями №17 (колишній №11) по вул. Нагорній в м. Змієві.
Батьки побудували будинок не самовільно, будівництво відбулося на відведеній для цієї мети земельній ділянці, з дозволу та за затвердженим проектом, без порушення будівельних норм та правил. Проте, отримати в теперішній час свідоцтво про право власності на вищевказаний будинок не можливо в зв'язку зі смертю батьків, оскільки цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент смерті.
Пленум Верховного Суду України в Постанові №7 від 30.05.2008 року дав такі роз'яснення: якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини.
Відповідно до цивільного законодавства України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Вважала, що має законне право на визнання за нею прав та обов'язків її батьків як забудовників житлового будинку з надвірними будівлями №17 по вул. Нагорній в м. Змієві, але це можливо тільки в судовому порядку.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутністю, позовну заяву задовольнити з підстав, викладених у ній.
Представник відповідача ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за відсутністю представника Зміївської міської ради, яка не має заперечень проти позовних вимог ОСОБА_1
Неявка в судове засідання належним чином повідомленого представника третьої особи - Зміївської державної нотаріальної контори не перешкоджає розгляду справи по суті за його відсутністю.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:
Згідно свідоцтв про шлюб та про народження, ОСОБА_1 (до укладення шлюбу ОСОБА_3) А.І., ІНФОРМАЦІЯ_1, є дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3. (а. с. 7, 8).
ОСОБА_2 помер 12.04.2011 року, ОСОБА_3 померла 04.05.2011 року, що підтверджується даними копій свідоцтв про смерть. (а. с. 11, 12).
Згідно копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 14.10.2011 року та повідомлення Зміївської державної нотаріальної контори від 07.02.2012 року вбачається, що після померлого 12.04.2011 року ОСОБА_2 з заявою про прийняття або відмову від спадщини, у встановлений законом шестимісячний термін, до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Після померлої 04.05.2011 року ОСОБА_3 до нотаріальної контори надійшла заяви про прийняття спадщини 14.10.2011 року від дочки померлої ОСОБА_1
Заповітів від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в Зміївській державній нотаріальній конторі не посвідчувались. (а. с. 13, 43).
Згідно довідки Комунального підприємства Зміївське бюро технічної інвентаризації від 27.10.2011 року, вбачається, що згідно архівних матеріалів рішенням Зміївської міської ради №110 від 04.01.1971 року ОСОБА_2 було виділено земельну ділянку в м. Змієві, вул. Нагорна, 17 (колишній №11), для будівництва індивідуального житлового будинку. З ОСОБА_2 укладено договір на право будівництва будинку і безстрокового користування земельною ділянкою, посвідчений Зміївською державною нотаріальною конторою 22.02.1971 року реєстровий № 344. Будинок і надвірні будівлі збудовано в період з 1971 по 1990 роки. Дійсна інвентаризаційна вартість будинку з надвірними будівлями і спорудами станом на 19.10.2011 року складає 118944 грн.
Зазначені у довідці відомості підтверджуються даними копій технічного паспорту на житловий будинок, копії рішення №83 від 02.04.1996 року Зміївської міської ради про передачу ОСОБА_2 земельної ділянки у приватну власність, копії витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів від 21.10.2011 року, копії договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, посвідченого Зміївською державною нотаріальною конторою 22.02.1971 року реєстровий № 344. (а. с. 14-19, 35-37).
У відповідністю з ч. 2 ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
У відповідністю з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
У відповідності з ч. 1, 2 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.
Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.
Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).
Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.
Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Згідно листа №12/5-126 від 23.03.1999 року Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України, вбачається, що Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.92 N 449 ( 449-92-п ) "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення", закінчені будівництвом (реконструкцією, реставрацією) та підготовлені до експлуатації згідно з затвердженим проектом об'єкти повинні прийматися в експлуатацію державними приймальними комісіями. Зазначеною постановою (449-92-п ) встановлено, що порядок прийняття в експлуатацію об'єктів недержавного замовлення визначається Радою Міністрів Автономної Республіки Крим, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями за погодженням Держбудом. У відповідності до цієї постанови (449-92-п) місцевими органами влади в свій час були розроблені та затверджені, за погодженням Держбудом, Положення про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів недержавної власності (по всіх регіонах України), державними технічними комісіями. Враховуючи викладене вище, Комітет вважає за доцільне проводити оформлення свідоцтва про право власності по об'єктах, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію (які експлуатуються або не експлуатуються) тільки при наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними. По об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається ліцензованою організацією.
У відповідності з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
У відповідністю зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
У відповідністю зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
У відповідності з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
У відповідності з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
У відповідності з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до п. 8, абзацу 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки як забудовника входять до складу спадщини.
Позивачка ОСОБА_1 надала докази того, що вона є спадкоємцем за законом першої черги та прийняла спадщину відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України після померлої 04.05.2011 року матері ОСОБА_3, яка, у свою чергу, як спадкоємець першої черги після померлого чоловіка ОСОБА_2, вважається такою, що прийняла спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, до складу спадщини входять права забудовника вказаного вище житлового будинку з надвірними будівлями, які були збудовані до 05.08.1992 року, але право власності на них не було оформлено, тому і отримати свідоцтво про право на спадщину неможливо.
За таких обставин, позовна заява ОСОБА_1 про визнання за нею прав забудовника житлового будинку з надвірними будівлями №17 по вул. Нагорній в м. Змієві в порядку спадкування за законом є обґрунтованою і підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 1217, 1223, 1261, 1268, 1270, 1296, 1297 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 169, ч. 4 ст. 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:
Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом права забудовника житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: м. Зміїв Харківської області, вул. Нагорна, 17, забудовником якого, згідно договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, посвідченого Зміївською державною нотаріальною конторою 22.02.1971 року реєстровий № 344, був ОСОБА_2, померлий 12.04.2011 року, який перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, померлою 04.05.2011 року.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: