АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 22-Ц-2690/5352 Головуючий у 1-ін.-Грегуль О.В.
.Доповідач ? СлободянюкС.В.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду м. Києва в складі:

головуючого - судді Слободянюк С.В.,

суддів: Соколової В.В., Усика Г.І..,

при секретарі ? Бігус М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною

скаргою Публічного акціонерного товариство «УкрСоцбанк» на рішення Деснянського

районного суду м. Києва від 30 листопада 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «УкрСоцбанк», ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу

Кравченко Інеса Вікторівни і ОСОБА_7 про визнання недійсним договору

іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2011 року ОСОБА_4 звернулась до суду із зазначеним позовом і просила

визнати недійсним договір іпотеки № 02/1353 від 20 квітня 2007 року на АДРЕСА_1, укладений між Публічним акціонерним товариством

«Укрсоцбанк» в особі Київської міської філії АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5

Зобов'язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В.

зняти заборону на відчуження спірної квартири.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначала, що в період перебування в

шлюбі з ОСОБА_8 була придбана АДРЕСА_1. В травні 2006 році ОСОБА_8 продав спірну квартиру ОСОБА_5

20 квітня 2007 року між Акціонерно-комерційним Банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі Банк), та ОСОБА_7 було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії.

На забезпечення виконання зазначеного договору, 20 квітня 2007 року між Банком та

ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки, предметом якого є АДРЕСА_1

Позивачка зазначала, що ця квартира не була власністю ОСОБА_5 на час укладення

договору іпотеки, тому договір іпотеки слід визнати недійсним.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30 листопада 2011 року задоволено

позов ОСОБА_4.

Визнано недійсним договір іпотеки № 02-10/1353 від 20 квітня 2007 року, укладений між

акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» і ОСОБА_5

Стягнуто з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_4 850 грн. судового збору та 60 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ПАТ «Укрсоцбанк» подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення, ухвалення нового, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції порушено право Банка, як іпотекодержателя, щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки визнавши недійсним договір іпотеки, судом порушено його комерційні інтереси, як суб'єкта господарювання.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 ? ОСОБА_9 апеляційну скаргу не визнав, представник ОСОБА_7 та ОСОБА_5 ? ОСОБА_10 скаргу не визнав.

ПАТ «Укрсоцбанк» в судове засідання не з'явилось, про час та місце судового засідання повідомлене належним чином про що свідчить зворотне повідомлення про вручення поштовоговідправлення (а.с 114-115).

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішенням суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_8 з 14 травня 1993 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 04 березня 2004 року.

У період перебування з ОСОБА_8 в зареєстрованому шлюбі, ними за договорами купівлі-продажу від 16 червня 1994 року і від 21 червня 1996 року, було придбано АДРЕСА_1, квартири було переплановано в одну квартиру з присвоєнням НОМЕР_1.

25 травня 2006 року ОСОБА_8 продав ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1. в м. Києві.

20 квітня 2007 року, між Акціонерно-комерційним Банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі Банк) і ОСОБА_7 укладено договір про надання відновлювальної лінії № 10/29/3300 (а.с59-64).

На забезпечення виконання зазначеного договору, 20 квітня 2007 року між Банком та ОСОБА_5 укладеного договір іпотеки № 02-10/1353, за умовами якого остання передала віпотеку, придбану нею АДРЕСА_1 (а.с 6-9).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 07 квітня 2010 року визнано недійсним в ? частині договору купівлі-продажу АДРЕСА_1, укладеного 25 травня 2006 року між ОСОБА_8 і ОСОБА_5 і посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ЩелковимД.М. Визнано заОСОБА_4 право власності на ? частину АДРЕСА_1 та зобов'язано повернути її ОСОБА_4 (а.с 12-14).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 5, ч. 2 ст. 6, п. 3 ч. 1 ст. 18, ч. 2 ст. 18 Закону України «Про іпотеку» від 05 червня 2003 року, предметом іпотеки можуть бути один або кілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умовами виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості. Іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотеко держателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови: опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані. При іпотеці земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення. У разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних істотних умов він вважається неукладеним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою- третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ? ч. 3 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4

Доводи апелянта не заслуговують на увагу, оскільки вони не ґрунтуються на нормах закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення, яке ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст..ст.304,307,308,313 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариство «УкрСоцбанк» відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30 листопада 2011 року залишити

без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в

касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: