АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2012 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Осіяна О.М.,

суддів - Костюченко Н.Є., Максюти Ж.І.,

при секретарі - Солодовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємця ОСОБА_2

на заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2011 року за позовом ОСОБА_3 до Приватного підприємця ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2011 року позов ОСОБА_3 до приватного підприємця ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди - задоволено частково.

Стягнуто із приватного підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на відшкодування матеріальної шкоди 45 812,45 грн., на відшкодування моральної шкоди 5000 грн., вартість автотоварознавчого дослідження у сумі 570 грн. вартість надання юридичної допомоги у сумі 5000 грн. державне мито у сумі 508,5 грн. витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи - 30 грн., а всього 56 920,95 грн.

У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідачка просить скасувати рішення суду, посилаючись на порушення судом правил підсудності.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін із наступних підстав.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що 21.11.2006 року біля 12 годин на перехресті вул. Гавриленко і пр. Кірова у м. Дніпропетровську автомобіль НОМЕР_1, який знаходився під керуванням ОСОБА_5 та належить на праві власності ОСОБА_2, здійснив зіткнення із автомобілем "Опель Астра", д/н НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_5, власником якого є ОСОБА_3 Цей факт підтверджується постановою ДАІ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області про відмову в порушенні кримінальної справи від 08.06.2005 року.

Вирішуючи вимоги позивачки стосовно стягнення з відповідача матеріальної шкоди, яка причинена власнику "Опель Астра" у розмірі 45812,45 грн., вартості автотоварознавчого дослідження - 570,00 грн., суд обґрунтовано виходив із вимог ч.2 ст. 1187 ЦК України, п.1 ч.І ст. 1188 ЦК України.

Вказана ДТП сталася з вини водія ОСОБА_5, що підтверджується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2007 року про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та оглянутим в процесі розгляду справи адміністративним матеріалом у відношенні ОСОБА_5

Взявши до уваги висновок судового експерта ОСОБА_6 від 14.12.2006 року, відповідно до якого сума матеріальної шкоди складає 4482,54 євро, що еквівалентно на час винесення рішення 45 812,45 грн. (по курсу 1 євро - 10,2202 грн., 4 482,54 євро х 10,2202 грн.) суд стягнув на користь позивачки вказану суму, а також 5000 гривень на відшкодування моральної шкоди, та судові витрати.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що відповідальність за спричинення шкоди повинен нести ОСОБА_5, який управляв автомобілем, тому що він керував на підставі довіреності.

Як вбачається із матеріалів справи 03 січня 2006 року між приватним підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_5 був укладений безстроковий трудовий договір, відповідно до умов якого ОСОБА_5 зобовязався виконувати обовязки водія. Договір зареєстрований в центрі зайнятості 03.01.2006 року. Цей договір знятий із реєстрації 12.06.2007 року. Таким чином ДТП сталася в період дії трудового договору.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пункотом1 ч.1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до п.п.4-5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела.

Відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, оскільки ці доводи суперечать обставинам у справі та вимогам законодавства.

За таких обставин відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, передбачені ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємця ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів..

Судді: