АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 2-1780/11/0408 Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/491/786/12 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 (1) Доповідач Савіна Г.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2012 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів Барильської А.П., Грищенко Н.М.,

при секретарі Євтодій К.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 січня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (далі Відділення Фонду), Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі ПАТ «Кривбасзалізрудком») та просив стягнути з відповідачів по 192000 грн. моральної шкоди, спричиненої втратою професійної працездатності у звязку із професійним захворюванням.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 28 грудня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Відділення Фонду про стягнення моральної шкоди залишені без розгляду за заявою представника позивача.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 січня 2012 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, на його користь з ПАТ «Кривбасзалізрудком» стягнуто 20000 грн. У решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Кривбасзалізрудком» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд помилково залучив його до участі у справі в якості відповідача, не врахував, що позивачем не надано доказів на підтвердження протиправних дій відповідача щодо порушення ним норм законодавства з охорони праці, залишив поза увагою, що підставою для відшкодування моральної шкоди є висновок медичних органів, а такого висновку позивач не надав. Крім того, вважає, що стягнутий судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності та справедливості, а також не врахував, що позивач працював і на інших підприємствах із шкідливими умовами праці.

В своїх запереченнях представник позивача ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 тривалий час працював у шкідливих умовах праці, в тому числі з 17 березня 1997 року по 11 серпня 2008 року на шахті Родина ВАТ Кривбасзалізрудком, правонаступником якого є відповідач.

Рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 12 січня 2006 року ОСОБА_2 встановлене професійне захворювання: радикулопатія попереково крижова і шийна на фоні спондилоартрозу з помірно вираженим порушенням біомеханіки хребта і стійким больовим синдромом. Прогресуючою нейродистрофією у вигляді коксартрозу і періартрозу справа. Двосторонній плечолопатковий періартроз другого ступеню. Деформуючий артроз і періартроз ліктьових суглобів першого другого ступеню, у звязку з чим було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання № 05 від 08 лютого 2006 року.

Згідно п.п. 17, 19 вищезазначеного акту причиною професійного захворювання позивача є робота протягом 21 років 1 місяця в умовах важкої праці та несприятливого мікроклімату, винними в профзахворюванні позивача визнано адміністрації шахт Северная РУ ім. Кірова ВО Кривбасруда і шахти Родіна ВАТ КЗРК, які порушили вимоги ст. 13 Закону України Про охорону праці.

Висновком МСЕК від 27 березня 2006 року ОСОБА_2 встановлено 50 % втрати професійної працездатності, з яких 30 % первинно по радикулопатії і 20% повторно по ХОЗЛ (професійне захворювання 2003 року), на безстроковий термін та визнано його інвалідом третьої групи.

Згідно рекомендацій МСЕК позивач потребує санаторно-курортного та медикаментозного лікування.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо обовязку відповідача по відшкодуванню заподіяної моральної шкоди з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до п. 27 ст. 77 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» та п. 22 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» зупинено дію абз. 4 ст. 1, підп. «є» п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28 та ч. 3 ст. 34 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообовязкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», а з 01.01.2008 року відшкодування Відділенням Фонду моральної (немайнової) шкоди застрахованим особам і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припинено.

Враховуючи те, що на час виникнення у ОСОБА_2 права на відшкодування моральної шкоди 29 березня 2006 року зазначені положення ст. ст. 21, 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», котрі передбачали відшкодування моральної шкоди не діяли, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України обовязок по відшкодуванню моральної шкоди судом першої інстанції обґрунтовано покладено на підприємство, з вини якого заподіяно моральну шкоду позивачу.

Факт спричинення моральної шкоди ОСОБА_2 у зв'язку з його професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні та підтверджений наданими позивачем доказами.

Доводи ПАТ «Кривбасзалізрудком» про те, що позивач працював і на інших підприємствах у шкідливих умовах праці не можуть бути взяті до уваги, оскільки, судом при вирішенні питання про розмір моральної шкоди враховано лише 30 % втрати професійної працездатності по радікулопатії, які були первинно встановлені позивачу в 2006 році.

Інші доводи відповідача спростовуються матеріалами справи та обґрунтованими висновками суду, викладеними у рішенні.

При визначенні розміру моральної шкоди, на думку колегії суддів, судом було враховано розяснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», а саме: розмір моральної шкоди суд визначив в межах заявлених вимог, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стану здоров'я потерпілого, істотних вимушених змін у його життєвих стосунках, ступеня вини відповідача, конкретних обставин справи.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обовязки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 січня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Складання повної ухвали відкладено до 27 березня 2012 року.

Головуючий :

Судді: