АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________
Провадження № 22ц/2090/2212/2012 Головуючий 1-ої інст.: Скотар А.Ю.
Справа № 2-20/11
Категорія: відшкодування шкоди Доповідач: Маміна О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2012 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Маміної О.В.

суддів Крилової Т.Г., Цвірюка В.О.,

при секретарі Хромовій Н.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 09 грудня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог зазначав, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 12 березня 2005 року на 460 кілометрі 750 метрів автодороги "Київ-Харків-Довжанський" за участю автомобілів НОМЕР_1 з причепом "КрАЗ" д.н.НОМЕР_2 під його керуванням та "Деу-Ланос" д.н. 336-13 під керуванням ОСОБА_2, позивач отримав ушкодження здоровя, а його автомобіль зазнав значних пошкоджень. Подія ДТП сталася за вини відповідача. Просив стягнути з відповідача на свою користь майнову шкоду 26 818, 18 грн. та моральну шкоду 5 000, 00 грн.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом. Посилався на те, що в скоєнні ДТП винний саме ОСОБА_1 Просив стягнути з останнього 26 184, 29 грн. майнової шкоди завданої внаслідок пошкодження автомобіля, втрачений дохід 5 166, 66 грн. та 5 000, 00 грн. моральної шкоди.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 09 грудня 2011 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції від 09 грудня 2011 року скасувати, посилається на порушення судом першої інстанції норма матеріального і процесуального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать про те, що 12 березня 2005 року на 460 км автодороги „Київ Харків Довжанський сталася ДТП за участю автомобілів НОМЕР_1 з причепом "КрАЗ" д.н.НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 та "Деу-Ланос" д.н. 336-13 під керуванням водія ОСОБА_2

Внаслідок ДТП автомобілям було спричинено механічні ушкодження, обидва водії отримали тілесні ушкодження.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1. шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2. за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3. за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Обґрунтовуючи свої вимоги щодо покладення обовязку по відшкодуванню шкоди, заподіяної внаслідок ДТП на відповідача, позивачі як за первісним, так і за зустрічним позовом посилалися на те, що особою, винною у ДТП, є саме відповідач. При цьому ОСОБА_1 вважав винним ОСОБА_3, а ОСОБА_3 ОСОБА_1

Разом з тим жодною з сторін а ні суду першої, а ні апеляційної інстанцій не надано належних і допустимих доказів, що свідчили б про доведеність вини іншої сторони.

Так судом першої інстанції для зясування обставин, за яких сталася ДТП, було призначено декілька експертиз.

Так згідно висновку автотехнічної та транспортно трасологічної експертизи № 511/1292 від 16 лютого 2009 року встановити розташування місця зіткнення автомобілів згідно даних схеми ДТП і протоколу огляду місця ДТП не уявляється можливим.

Виходячи з інформативних ознак приведених у висновку спеціаліста № 3016/4449 від 30.05.2005 року, і які відображені на відеозапису місця пригоди, місце зіткнення автомобілів розташовувалось на смузі руху автомобіля Рено 19.

Встановити координати розташування місця зіткнення автомобілів, яким був механізм утворення осипу скла, яких саме речовин і в яких пропорціях, не представилось можливим.

В дорожній ситуації, що розглядається, дії водія ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України і з технічної точки зору знаходились у причинному звязку з пригодою.

Водій ОСОБА_1 не мав технічної можливості запобігти зіткненню автомобілів і в його діях невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору знаходилися у причинному звязку із пригодою, не вбачається. (т. 1 а.с. 310 312)

Відповідно до висновку № 3754/18-3755/19 судової повторної комплексної автотехнічної транспортно трасологічної експертизи від 20.11.2010 року не представилося можливим встановити місце зіткнення автомобілів у звязку із відсутністю інформативних слідів та інших даних обєктивного характеру.

В момент взаємного зіткнення автомобілі розташовувались во взаємно зустрічних напрямках таким чином, що продольні осі розташовувались приблизно паралельно.

В момент взаємного зіткнення автомобілі розташовувались во взаємно зустрічних напрямках продольно, відносно проїзної частини дороги.

Не представляється можливим встановити відстань від автомобілів до межі проїзної частини автодороги, в момент їх взаємного зіткнення у звязку із відсутністю обєктивних даних про місце зіткнення автомобілів.

Місце зіткнення автомобілів, відображене на схемі до протоколу огляду місця ДТП, суперечить кінцевому розташуванню автомобілів після їх взаємного зіткнення, а також розташуванню осипу скла на місці ДТП.

Не представилось можливим встановити можливість розташування лівих коліс автомобілів на розподільчий смузі проїзної частини у звязку із неможливістю встановити місце зіткнення автомобілів.

Не представилося можливим встановити механізм та елементний склад осипу скла, зазначеної на схемі до протоколу огляду місця ДТП у звязку із відсутністю обєктивних даних.

За результатами автотехнічних досліджень встановити експертним шляхом швидкість руху автомобілів не представилось можливим.

Виходячи з обставин події, як на них вказує водій ОСОБА_1, дії водія ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 12.6 „г, 12.9 „б Правил дорожнього руху, а дії, що не відповідали п. 12.1 ПДР знаходяться у причинному звязку із настанням ДТП.

Виходячи з обставин ДТП, як на них вказує водій ОСОБА_3, в даній дорожній ситуації водій ОСОБА_1 мав технічну можливість запобігти ДТП шляхом виконання вимог п. 1.2, п. 11.2 та дорожньої розмітки 1.1. глави 34 ПДР.

В даній дорожній ситуації дій водія ОСОБА_1 не відповідали вимогам п. 1.2, п. 11.2 та дорожній розмітці 1.1 глави 34 ПДР і знаходились у причинному звязку із подією ДТП. (т. 2 а.с.4-10).

Таким чином висновки зазначених експертиз не дали обєктивної картини події ДТП, що сталася 12.03.2005 року, внаслідок відсутності обєктивних даних та інформативних слідів.

При цьому обидві експертизи спростували зазначені у схемі до протоколу огляду місця ДТП дані, як такі, що суперечать обєктивним даним щодо розташування автомобілів після зіткнення тощо.

Крім того, у висновку експертизи від 16 лютого 2009 року міститься посилання на інформативні ознаки приведені у висновку спеціаліста № 3016/4449 від 30.05.2005 року, і які відображені на відеозапису місця пригоди.

Таке посилання судова колегія вважає не коректним.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Так з матеріалів кримінальної справи № 94050222, порушеної за фактом ДТП з участю водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286 КК України, закритої на підставі п. 2 ст. 6 КПК України, вбачається, що 12.03.2005 року об 11.30 год. слідчим Люботинського ГО було складено протокол огляду місця ДТП у присутності понятих та водія ОСОБА_1, та схему до протоколу. При цьому у протоколі зазначено про застосування про огляді технічних засобів - фотоапарату Сапоп.

Даних про відео зйомку при огляді місця ДТП 12.03.2005 року матеріали справи не містять.

Таким чином встановити ким, коли і за яких обставин було здійснено відео зйомку місця ДТП, яка була покладена в основу висновку спеціаліста від 31.05.2005 року, та встановила місце зіткнення автомобілів, яке нібито розташовувалось на смузі руху автомобіля Рено, не представляється можливим.

Крім того, на даний час взагалі зник нібито існуючий раніше зазначений відеозапис. При цьому відсутня інформація куди він подівся і чи притягнутий будь хто до відповідальності за втрату такого доказу, якщо він був отриманий при розслідування кримінальної справи.

Таким чином факт наявності такої відео зйомки є припущенням, тому обґрунтовано не прийнятий судом першої інстанції до уваги.

Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, що обєктивно свідчили б про наявність вини ОСОБА_3 у даному ДТП, тому і відсутні підстави для покладення на нього обовязку по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 09 грудня 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя -

Судді -