Суворовський районний суд міста Одеси
_____________________________________________________
Справа № 1527/-948/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2012 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Гудіної Н.І.,

за участю секретаря Мельниченко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі

цивільну справу за позовом

Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк`до Драгомарецької Алли Павлівни про стягнення заборгованості

та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», третіх осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення зобов`язання за кредитним договором

Встановив:

Позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»(далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, про стягнення з ОСОБА_1 28483,39 гривень за кредитним договором № ОDDВАК01140066 від 25.05.2006, судового збору у розмірі 225,55 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № ОDDВАК01140066 від 25.05.2006 відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 10284 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,52% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.05.2011.

Позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_1 порушила умови укладеного договору, у зв`язку із чим має заборгованість за кредитом у сумі 1685,18 доларів США; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 760,05 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом у сумі 375,95 доларів США та їй нарахована пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором у сумі 743,70 доларів США, що загалом становить 28483,39 грн.

Посилаючись на порушення відповідачем ОСОБА_1 ст.ст.526, 527, 530 ЦК України та право вимоги до неї на підставі ст.ст.1054, 1050 ЦК України, ПАТ КБ «Приватбанк`просив задовольнити позов у повному обсязі.

В судовому засіданні представник ПАТ КБ «Приватбанк» підтримала свої позовні вимоги, зустрічний позов не визнала, та в подальшому подала заяву з проханням слухати справу та прийняти рішення за її відсутністю.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник позов не визнали та звернулися до суду із зустрічним позовом, в якому просили припинити зобов`язання по поверненню коштів за кредитним договором № ОDDВАК01140066 від 25.05.2006, укладеним відповідачем із ПАТ КБ «Приватбанк», у зв`язку із його виконанням та стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк`на користь ОСОБА_1 20000 гривень в якості компенсації за заподіяну їй моральну шкоду.

В обґрунтування своєї незгоди з позовом та зустрічного позову відповідач ОСОБА_1 та її представник зазначали, що 25.05.2006 ОСОБА_1 уклала із ПАТ КБ «Приватбанк`кредитний договір № ОDDВАК01140066, відповідно до умов якого отримала кредит на покупку автомобіля марки ВАЗ 21104, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , у розмірі 10284 долара США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,52% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.05.2011.

У забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 25.05.2006 вона уклала із Банком (Заставодержатель) договір застави № ОDDВАК01140066/А, за яким передала у заставу ПАТ КБ «Приватбанк`вищезазначений автомобіль.

На протязі двох років вона справно виконувала свої обов`язки за договором кредиту, але в 2008 році у зв`язку із погіршенням матеріального стану вже не мала можливості сплачувати платежі у повному обсязі.

З метою запобігання виникнення заборгованості за договором та відповідно до пункту 22 договору застави № ОDDВАК01140066/А вона передала належний їй автомобіль за актом приймання співробітникам ПАТ КБ «Приватбанк`Черному В.Г. та ОСОБА_3 . Одночасно 03.02.2009 вона надала ОСОБА_3 довіреність за правом передоручення (реєстровий № 159), посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Медведенко Г.В., якою уповноважила його бути її представником з питань розпорядження автомобілем, в тому числі з правом продажу, в забезпечення її зобов`язань за договором кредиту.

25.02.2009 співробітник ПАТ КБ «Приватбанк`Колишкін Є М. зняв автомобіль з обліку для його реалізації. 22.04.2009 на підставі договору купівлі-продажу автомобіль був відчужений на користь ОСОБА_4 за 10 (десять) грн. ОСОБА_5 , який діяв від імені ОСОБА_1 в порядку передоручення, наданого ОСОБА_3 .

Представник ОСОБА_1 пояснив, що відповідно до п.п.2.1 та 22 Договору застави № ОDDВАК01140066/А від 25.05.2006 початкова ціна заставленого автомобіля становить 5142 долара США, а фактично автомобіль був проданий за іншу ціну, ніж вказана в договорі купівлі-продажу, та а саме за 6091,52 долари США, оскільки ПАТ КБ «Приватбанк`за період після відчуження автомобіля зарахував на кредитний рахунок відповідачки 29.04.2009 1313,15 доларів США; 08.10.2009 - 1833,11 доларів США та 2945,26 доларів США.

Між тим, ПАТ КБ «Приватбанк`не повідомив відповідачку про відчуження належного їй автомобіля та зарахування коштів на її кредитний рахунок, не зважаючи на її звернення до банку, та 11.08.2010, 13.09.2010, 14.09.2010 почав надсилати ОСОБА_1 листи, вимагаючи сплати заборгованості за кредитним договором.

Оскільки ОСОБА_1 виконала свої зобов`язання за договором кредиту, що заперечує банк, то вона вимушена захищати свої права через суд, вимагаючи від ПАТ КБ «Приватбанк» їх припинення з дня реалізації автомобіля, а саме з 22.04.2009, як пояснив представник ОСОБА_1 у судовому засіданні.

Також ОСОБА_1 зазначала, що під час дії договору відповідач ПАТ КБ «Приватбанк`порушив її права споживача, передбачені ст.ст.11 ч.1, ч.2 п.2 «з», 21, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки банк на її вимогу не надавав їй відомості щодо суми коштів, за яку був реалізований автомобіль; платіжні документи про зарахування коштів від продажу автомобіля; розрахунок заборгованості за кредитом на час звернення. Також відповідач здійснив оцінку автомобіля, яка не передбачена умовами договору, та не повідомив про її результати.

Посилаючись на ці порушення, відповідач ОСОБА_1 просила суд стягнути на її користь з ПАТ КБ «Приватбанк»20000 грн. за заподіяну їй моральну шкоду, пов`язану із порушенням її прав споживача.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк`зустрічний позов не визнав. Свої заперечення проти позову виклав письмово, в яких зазначив, що між сторонами був укладений кредитний договір № ОDDВАК01140066 від 25.05.2006 та договір застави № ОDDВАК01140066/А від 25.05.2006 автотранспортного засобу для забезпечення повернення кредитних коштів.

Відповідач передав банку предмет застави, оскільки з 05.06.2008 року не міг виконувати умови кредитного договору в частині своєчасного повернення кредитної заборгованості.

Оскільки коштами не було погашено повністю всю суму заборгованості, то зобов`язання не виконано належним чином позичальником ОСОБА_1 , у якої виникла нова заборгованість, яка підлягає стягненню з неї. Банк зазначає, що повідомляв позивача після реалізації автомобіля про наявність простроченої заборгованості по кредитному договору.

Автомобіль був проданий за бажанням ОСОБА_1 працівником банку ОСОБА_6 на підставі наданої нею довіреності, яка не зобов`язує банк надавати позивачу документи, які пов`язані та підтверджують продаж автомобіля.

Початкова ціна автомобіля складає 4098 доларів США на підставі п.п.1.1 кредитного договору та п.2 договору застави, а реалізований за ціною 4778,37 доларів США, що значно більше, ніж указано в договорі застави.

08.10.2009 року заборгованість відповідача перед банком погашена частково у зв`язку із реалізацією відповідачем предмета застави. Після реалізації автомобіля заборгованість позивача перед банком по тілу кредиту склала 1568,09 доларів США, тобто коштів не вистачило для погашення заборгованості по кредиту.

Відповідачу не відомі обставини, за яких умов в біржовій угоді зазначена ціна продажу автомобіля у 10 гривень.

У запереченнях зазначено, що ОСОБА_1 не довела підстав для відшкодування моральної шкоди, передбачених ст..1167 ЦК України та постановою пленуму ВС України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Посилаючись на ст.ст.526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, представник позивача просив в задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників в межах заявлених позовних вимог, дослідивши надані сторонами докази та заперечення, суд вважає, що позов ПАТ КБ «Приватбанк`не підлягає задоволенню, а позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи із таких встановлених фактів та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено, що 25.05.2006 року ОСОБА_1 уклала із ПАТ КБ «Приватбанк`кредитний договір № ОDDВАК01140066, відповідно до умов якого отримала кредит на покупку автомобіля марки ВАЗ 21104, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , у розмірі 10284 долара США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,52% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.05.2011 року .

(а.с. 7 об.-11).

25.05.2006 року ОСОБА_1 уклала із ПАТ КБ «Приватбанк`договір застави № ОDDВАК01140066/А, за яким передала у заставу ПАТ КБ «Приватбанк`вищезазначений автомобіль.

(а.с. 7 об.-11)

З виписки з рахунку № 7395 відповідача ОСОБА_1 за період з 25.05.2006 року по 04.10.2011 року вбачається, що на виконання умов договору кредиту відповідачка здійснювала платежі з 09.06.2006 року по 30.10.2008 року.

Загальна сукупна сума сплачених нею коштів до 30.10.2008 року становить 6614,7 доларів США (09.06.2006 року - 205 доларів США; 05.07.2006 року 202 долара США; 08.08.2006 року - 202 долара США; 08.09.2006 року - 202 долара США; 09.10.2006 року - 202 долара США; 10.11.2006 року - 202 долара США; 08.12.2006 року - 202 долара США; 05.01.2007 року- 202 долара США; 12.02.2007 року - 202 долара США; 12.03.2007 року- 202 долара США; 10.04.2007 року- 202 долара США; 10.05.2007 року - 202 долара США; 07.06.2007 року - 202 долара США; 11.07.2007 року- 202 долара США; 07.08.2007 року - 202 долара США; 29.08.2007 року 249 доларів США; 06.09.2007 року202 долара США; 09.10.2007 року202 долара США; 08.11.2007 року201,48 доларів США; 11.12.2007 року 202 долара США; 09.01.2008 року202 долара США; 11.02.2008 року202 долара США; 12.03.2008 року- 202 долара США; 10.04.2008 року202 долара США; 12.05.2008 року 202 долара США; 12.06.2008 року 11,74 долара США; 26.06.2008 року 202 долара США; 28.07.2008 року 202 долара США; 04.08.2008 року 500 доларів США; 19.08.2008 року 200 доларів США; 23.09.2008 року 201,48 доларів США; 30.10.2008 року200 доларів США).

(а.с.106).

Ст.589 ЦК України передбачає, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із представленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Ст.590 ЦК України передбачає, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пункт 22 договору застави № ОDDВАК01140066/А від 25.05.2006 передбачає право на звернення стягнення на предмет застави за вибором Заставодержателем, зокрема шляхом продажу Заставодержателем предмету застави з укладенням договору купівлі-продажу з третьою особою-покупцем або на публічних торгах; шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю, в тому числі з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені Заставодавця.

У зв`язку із неможливістю виконувати свої зобов`язання за кредитним договором відповідно до умов пункту 22 договору застави 03.02.2009 ОСОБА_1 надала ОСОБА_3 , який був співробітником ПАТ КБ «Приватбанк», довіреність (реєстровий № 159), посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Медведенко Г.В., якою уповноважила його бути представником з питань розпорядження автомобілем, в тому числі з правом його продажу, в забезпечення її зобов`язань за кредитним договором. Цей автомобіль був прийнятий від неї за актом приймання співробітниками банку ОСОБА_7 та ОСОБА_3

(а.с.39).

25.02.2009 співробітник ПАТ КБ «Приватбанк`Колишкін Є М. зняв автомобіль з обліку для його реалізації, що підтверджується листами Управління Державтоінспекції УМВС України в Одеській області від 28.07.2011 рокута від 29.11.2011року № 7/2-2252.

(а.с.113).

Ст.582 ЦК України передбачає, що оцінка предмета застави здійснюється у випадках, встановлених договором або законом.

Оцінка предмета застави здійснюється заставодавцем разом із заставодержателем відповідно до звичайних цін, що склалися на момент виникнення права застави, якщо інший порядок оцінки предмета застави не встановлений договором або законом.

Пункт 22 Договору застави № ОDDВАК01140066/А від 25.05.2006 року передбачає, що при зверненні стягнення на предмет застави в позасудовому порядку Заставодержатель встановлює початкову ціну предмету застави у розмірі 50% від повної вартості згідно п.2.1 цього договору, тобто суми 10284 долара США.

Відтак, початкова ціна договору застави належного відповідачці ОСОБА_1 автомобіля повинна становити 5142 долара США (із рахунку 10284 долара США : 100% х 50%).

Суд не приймає на увагу твердження представника позивача, що автомобіль був проданий за 4778,37 доларів США, тобто за ціну більше, ніж визначена у звіті про експертну оцінку транспортного засобу від 11.03.2009 року у сумі 36547 грн. 20 коп., оскільки її проведення не передбачено договором застави та кредитним договором, та відчуження автомобіля може у будь-якому випадку відбутися за ціною не меншою, ніж встановлена пунктами 2.1 та 22 Договору застави № ОDDВАК01140066 від 25.05.2006 року, тобто 5142 долара США.

(а.с.41-50)

22.04.2009 року на підставі договору купівлі-продажу автомобіль був відчужений на користь ОСОБА_4 за 10 (десять) грн. гр. ОСОБА_5 , який діяв від імені ОСОБА_1 в порядку передоручення, наданого ОСОБА_3 , що підтверджується листами Управління Державтоінспекції УМВС України в Івано-Франківській області від 02.12.2011 року № 16/3435 та від 22.02.2012 № 16/540.

(а.с.118)

Судом встановлено, що ціна автомобіля, яка зазначена у договорі купівлі-продажу автомобіля, не відповідає початковій ціні продажу, встановленій у договорі застави № ОDDВАК01140066 від 25.05.2006 року.

Крім того, з виписки з рахунку № 7395 відповідача ОСОБА_1 за період з 25.05.2006року по 04.10.2011року вбачається, що після відчуження автомобіля кошти у розмірі 10 (десять) грн. взагалі не були перераховані співробітниками банку на кредитний рахунок відповідачки.

Але через 5 днів, тобто 29.04.2009 року, на кредитний рахунок відповідача ОСОБА_1 банком були зараховані кошти у сумі 1313,15 доларів США, та через 5,5 місяців, тобто 08.10.2009 року, на її рахунок банк двома платежами зарахував 1833,11 доларів США та 2945,26 доларів США, що загалом становить суму 6091,52 долара США.

На підставі досліджених фактів не можливо достовірно встановити фактичну ціну, за яку ПАТ КБ «Приватбанк» продав належний відповідачу ОСОБА_1 автомобіль, але суд дійшов висновку, що за відчуження автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк`фактично отримав суму не менше ніж 6091,52 долара США, яку в інтересах ОСОБА_1 несвоєчасно зарахував на її кредитний рахунок, що підтверджується випискою з рахунку № НОМЕР_2 відповідача ОСОБА_1 за період з 25.05.2006 року по 04.10.2011року .

Ст.1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.598 ч.1 ЦК України зобов`язання припиняться частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, а ст.599 ч.1 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином.

Пунктом 5.3 Кредитного договору встановлено, що його припинення здійснюється відповідно до діючого законодавства.

Суд вважає, що отримання ПАТ КБ «Приватбанк`від Драгомарецької А.П. автомобіля з подальшою його реалізацією та перерахуванням грошових коштів у сумі 6091,52 долара США на її кредитний рахунок є доказом повного виконання відповідачкою своїх зобов`язань по поверненню кредиту та сплати процентів та інших платежів перед ПАТ КБ «Приватбанк`за кредитним договором № ОDDВАК01140066 від 25.05.2006 року з дати відчуження автомобіля, тобто 22.04.2009 року.

Ст.ст.10 ч.3, 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк`не повідомив суду фактів та не надав на їх підтвердження доказів, які б достатньо та достовірно підтверджували, що вартість реалізованого автомобіля є недостатньою для виконання в повному обсязі ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № ОDDВАК01140066 від 25.05.2006 року .

Суд вважає недоведеним твердження ПАТ КБ «Приватбанк», що станом на 08.10.2009 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість по тілу кредиту у сумі 1568,09 доларів США, оскільки це суперечить листам ПАТ КБ «Приватбанк», а саме: у листі від 11.08.2010 року зазначена пропозиція ОСОБА_1 сплатити заборгованість у сумі 523,33 долара США; у листі від 13.09.2010 року - пропозиція сплатити заборгованість у сумі 571,83 долара США; у листі від 13.09.2010 року- пропозиція сплатити заборгованість у сумі 575,48 доларів США; у листі від 14.09.2010 року - пропозиція сплатити заборгованість у сумі 566,98 доларів США.

(а.с.23,80-107,136)

Крім того, суд не приймає на увагу і ці листи в якості доказів доведеної заборгованості, оскільки вони надіслані банком відповідачці ОСОБА_1 після спливу строку більше 1 року 4 місяців після відчуження банком належного їй автомобілю, та з цих листів не можливо встановити дату, з якої виникла ця заборгованість та її детальний розрахунок стосовно тіла кредиту, відсотків, комісії тощо.

Також суд вважає, що під час дії кредитного договору позивач ПАТ КБ «Приватбанк`порушив права відповідачки ОСОБА_1 як споживача.

Ст.11 ч.1 Закону України «Про захист прав споживачів`передбачає, що договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Рішенням Конституційного Суду України по справі № 1-26/2011 від 10.11.2011 року роз`яснено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів`від 12 травня 1991 року з наступними змінами треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

З матеріалів справи вбачається, що 25 травня 2010 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою, в якій просила надати документи, що підтверджують реалізацію належного їй автомобіля; надати платіжні документи про зарахування коштів на погашення заборгованості та інше.

(а.с.21-22)

Відповідь ОСОБА_1 від відповідача не отримала, а ПАТ КБ «Приватбанк`не надав доказів, що надіслав їй відповідь.

10 березня 2011 року ОСОБА_1 знову звернулася до відповідача з вимогою про надання відомостей про оцінку належного їй автомобіля для перевірки відомостей про погашення заборгованості, але знову відповіді не отримала.

(а.с.37)

Такі дії відповідача свідчать про порушення ним ст.21 ч.1 п.8 Закону України «Про захист прав споживачів», яка передбачає, що права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними у випадку, якщо документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Крім того, позивач здійснив оцінку належного відповідачці ОСОБА_1 автомобіля КЦ Бізнесу «Авто кредит`ГО, але не повідомив її про необхідність такої оцінки та осіб, які її здійснюють, що є порушенням частини 2 п.2 «з`ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», яка передбачає, що перед укладення договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється.

Ці порушення є підставою для стягнення моральної шкоди з ПАТ КБ «Приватбанк`на користь відповідачки ОСОБА_1 на підставі ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», яка передбачає, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Ст.1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка їх завдала, за наявності її вини.

Вина ПАТ КБ «Приватбанк`полягає у порушенні прав відповідача ОСОБА_1 як споживача, які передбачені вищезазначеними нормами Закону України «Про захист прав споживачів».

Крім того, вина ПАТ КБ «Приватбанк`полягає у наступному, а саме: у розпорядженні працівниками банку заставленим автомобілем всупереч умовам кредитного договору та договору застави, які передбачають порядок визначення ціни предмета застави під час його реалізації; здійсненням банком перерахуванням грошей на кредитний рахунок ОСОБА_1 без достатнього підтвердження їх походження, оскільки банком на надано жодного платіжного документа про перерахування коштів на підставі укладеного договору купівлі-продажу автомобіля, та збігу тривалого строку після реалізації автомобіля та зарахуванням грошей на кредитний рахунок, що може впливати на безпідставне виникнення заборгованості.

Вирішуючи питання щодо розміру матеріальної шкоди, суд враховує вину позивача у тривалому порушенні Закону України «Про захист прав споживачів», вимоги розумності і справедливості, та вважає, що на користь ОСОБА_1 з ПАТ КБ «Приватбанк`необхідно стягнути 15000 гривень в якості компенсації за заподіяну їй моральну шкоду внаслідок порушення її прав споживача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 57, 58, 59,60, 169,208, 209, 212, 213, 214 ЦПК України,ст.ст. 582,589 590,ч.1 ст. ст.598 ,1054 ,1167 ЦК України, ст.11 ч.1, ст. 21 ч.1 п.8 Закону України «Про захист прав споживачів» , Рішенням Конституційного Суду України по справі № 1-26/2011 від 10.11.2011 року , суд

вирішив:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариство комерційний банк «Приватбанк`до Драгомарецької Алли Павлівни про стягнення заборгованості відмовити.

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», третіх осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення зобов`язання за кредитним договором та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Припинити зобов`язання ОСОБА_1 по поверненню коштів за кредитним договором № ОDDВАК01140066, укладеним з Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк»25 травня 2006 року з 22 квітня 2009 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариство комерційний банк «Приватбанк`на користь ОСОБА_1 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень в якості компенсації за заподіяну моральну шкоду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд Суворовського району міста Одеси шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя-