Справа № 22ц-39/12 Головуючий у 1 інстанції: Нерознак В. Ф.
Провадження № 22-ц/1390/39/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2012 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів Богонюка М.Я., Савуляка Р.В.

з участю секретаря Кубішин І.В.

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, правонаступниками якого є ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8; на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 9 квітня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, з участю третьої особи приватного нотаріуса ОСОБА_9 районного нотаріального округу ОСОБА_10, про розірвання договору купівлі-продажу; зустрічним позовом ОСОБА_11, ОСОБА_4 до ОСОБА_8-М.Є., з участю третьої особи ОСОБА_12, про визнання недійсним договору купівлі-продажу; позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_13, ОСОБА_9 РЕС про усунення перешкод, стягнення моральної шкоди, зобовязання до вчинення дій-,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_5 (правонаступниками якого є ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8-М.Є.) звернувся з позовом до ОСОБА_4 про розірвання договору купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку №17 на вулиці Дорошенка у селі Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області від 4 квітня 2003 року. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що покупець не виконав відкладальну умову, передбачену оспорюваним договором, та не провів повного розрахунку за будинок.

ОСОБА_11 і ОСОБА_4 звернулися із зустрічним позовом до ОСОБА_8-М.Є., ОСОБА_5, з участю третьої особи ОСОБА_14, про визнання недійсним вчиненого під впливом обману договору купівлі-продажу квартири № 8 у будинку №1 на вулиці Горської у місті Львові з поверненням отриманого внаслідок цього договору майна. На обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що ОСОБА_5 зобовязався закінчити будівництво придбаного ОСОБА_4 незавершеного будинку. За виконання будівельних робіт були сплачені кошти. Однак ОСОБА_5 повідомив, що для завершення будинку необхідні додаткові кошти та запропонував переоформити на нього спірну квартиру. Договір купівлі-продажу був укладений, посвідчений нотаріально, але кошти за квартиру ОСОБА_5 не платив.

ОСОБА_4, з врахуванням уточнених та доповнених вимог, прийнятих судом, звернувся з позовом до ОСОБА_9 РЕС, ОСОБА_5 про зобовязання усунути перешкоди в користуванні житлом та оформлення договору на підключення електроенергії до житлового будинку № 17 на вулиці Дорошенка у селі Зимна Вода Пустомитівського району, стягнення моральної шкоди в сумі 8 000 грн., мотивуючи вимоги тим, що придбане ним незавершене будівництво здано в експлуатацію та оформлено право власності, що зареєстровано в бюро технічної інвентаризації. Йому чиняться перешкоди у користуванні власністю, оскільки будинок не підключено до електропостачання.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 9 квітня 2009 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розірвання договору купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку № 17 на вулиці Дорошенка у скелі Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області.

Позовні вимоги ОСОБА_11 і ОСОБА_4 задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири № 8 в будинку № 1 на вулиці Горській у місті Львові, укладений 26 липня 2003 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_8-ОСОБА_15 з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 10 000 грн. моральної шкоди. Зобовязано ОСОБА_9 РЕМ Львівської області не чинити ОСОБА_4А перешкод в оформленні договору щодо підключення електричної енергії до житлового будинку № 17 на вулиці Дорошенка у селі Зимна Вода.

Рішення оскаржив ОСОБА_5, який діяв у своїх інтересах та інтересах ОСОБА_8-ОСОБА_16 ОСОБА_5 є ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8-М.Є.

Апелянт, посилаючись на незаконність оскаржуваного рішення, яке ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповно зясованих обставинах справи, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення первісного позову та відмову у зустрічному позові. Стверджує, що договір купівлі-продажу незавершеного будинку було укладено з відкладальною умовою. Кошти за будинок були сплачені покупцем не в повному розмірі. Договором було передбачено строк та суму сплати коштів. Цю умову покупець не виконав, що є підставою для розірвання договору, у якому це передбачено. Вважає, що позивачі за зустрічним позовом не надали доказів про введення продавця квартири в оману. Договір купівлі-продажу квартири посвідчений нотаріально. Вважає, що будь-яку моральну шкоду ОСОБА_4 не завдано.

ОСОБА_4, який діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_11, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, просить відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскільки суд першої інстанції в частині задоволення вимог за зустрічним позовом та вимог ОСОБА_4 зробив свої висновки без належних підстав, справу вирішено без достатньої перевірки обґрунтованості позовних вимог та наданих на їх обґрунтування доказів; висновки суду в зазначеній частині не відповідають фактичним обставинам справи, встановленим на підставі повної і всебічної перевірки доказів, їх дослідження і правильної оцінки; тому з висновками суду повністю погодитися не можна.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення цим вимогам відповідає не повністю.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Встановлено, що 4 квітня 2003 року між ОСОБА_5І.(продавець) та ОСОБА_4 (покупець) укладено оспорюваний договір купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку №17 на вулиці Дорошенка у селі Зимна Вода Пустомитівського району (65% готовності). Відповідно до п.4 цього договору продаж будинку проведено за 92 743 грн., з яких 30 000 грн. отримано продавцем до підписання оспорюваного договору, а 62 743 грн. покупець зобовязався передати продавцеві до 1 жовтня 2003 року. Пунктом 5 цього договору передбачено, що невиконання умов договору щодо проведення розрахунку є підставою для його розірвання. Договір посвідчено нотаріально. На одному з екземплярів вказаного договору міститься заява ОСОБА_5 від 10 грудня 2003 року, якою він ствердив, що отримав від ОСОБА_4 повний розрахунок за проданий незакінчений будівництвом будинок і претензій матеріального характеру до нього не має. Справжність підпису ОСОБА_5 засвідчено нотаріально. (т. 1 а.с. 3, 66,238-240).

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 26 липня 2003 року ОСОБА_11Є продав, а ОСОБА_8-М.Є., від імені якої діяв ОСОБА_5, купила квартиру № 8 у будинку №1 на вулиці Горській у місті Львові. У пункті 2 договору купівлі-продажу квартири зазначено, що продаж квартири вчинено за 14 573 грн., які повністю отримані продавцем від покупця до підписання цього договору (т.1 а.с.15). Договір посвідчено нотаріально.

14 січня 2011 року ОСОБА_5 помер. Його правонаступниками є ОСОБА_6, ОСОБА_8-М.Є. та ОСОБА_7 (т.1 а.с.211-212, 237).

У оскаржуваному рішенні вказано, що повний розрахунок за договором купівлі-продажу будинку проведено в день його укладення. Такі мотиви суперечать наявним у справі доказам. Зокрема, самому договору, у якому зазначено про відкладальну умову щодо остаточного розрахунку, та вказаній вище нотаріально посвідченій заяві ОСОБА_5 від 10 грудня 2003 року. Не підтверджені належним чином мотиви суду про визнання ОСОБА_5 цих обставин з посиланням на копії пояснення ОСОБА_5 та ставки віч-на-віч з тих підстав, що ці копії належним чином не завірені, оригінали вказаних документів не надані, що суперечить вимогам ст.ст. 57-59 ЦПК України).

Колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_5 в повному обємі отримав від ОСОБА_4 кошти за незавершений будівництвом житловий будинок, що стверджується його нотаріально посвідченою заявою (т.1 а.с.240 зворот). Докази про те, що повний розрахунок проведений з порушенням передбаченого у договорі терміну до 1 жовтня 2003 року, відсутні. Хоч заява ОСОБА_5 датована 10 грудня 2003 року, у ній не вказано час виконання відкладальної умови договору щодо проведення повного розрахунку. Відтак, підстави для розірвання цього договору відсутні. Відповідно до ч.2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань. З рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 слід погодитися.

Позовні вимоги ОСОБА_11Є та ОСОБА_4 неодноразово доповнювалися, уточнювалися. Колегією суддів у судовому засіданні зясовано остаточні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_11 Вимога про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири з підстав, що такий вчинений під впливом обману, не змінена.

Відповідно до ст. 57 ЦК України в редакції 1963 року, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, угода визнається укладеною під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на укладення угоди. Ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін угоди. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів угоди не має істотного значення.

При укладенні угоди під впливом обману формування волі потерпілого відбувається не вільно, а вимушено, під впливом недобросовісних дій інших осіб, які полягають у навмисному створенні у потерпілого помилкового уявлення про обставини, які мають істотне значення: природи угоди, прав та обовязків сторін та інше. Встановлення наявності умислу у недобросовісної сторони ввести в оману другу сторону щоб спонукати її до укладення угоди, є неодмінною умовою кваліфікації недійсності угоди за ст. 57 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 57 ЦК України угода, укладена внаслідок обману, може бути визнана недійсною. Угода під впливом обману укладається внаслідок умисних недобросовісних дій іншої сторони, яка створює у потерпілої сторони обманну уяву про обставини, які мають суттєве значення для укладення угоди. Позивач як сторона, що діяла під впливом обману, повинен довести: факт обману, наявність умислу з боку відповідача, наявність суттєвих обставин, відносно яких він був введений в оману.

Стаття 214 ЦПК України вимагає від суду під час ухвалення рішення обєктивно вирішити всі питання щодо обставин, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та визначити якими доказами вони підтверджувалися.

ОСОБА_11Є та його представник ОСОБА_4, підтримуючи позов в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири з підстав обману, посилалися на те, що оспорюваний договір купівлі-продажу квартири укладений як гарантія повного розрахунку за проведення будівельних робіт при завершенні купленого ОСОБА_4 у ОСОБА_5 незавершеного будинку. По справі встановлено, що власником квартири, яка була предметом купівлі-продажу відповідно до оспорюваного договору, був до укладення цього договору ОСОБА_11, який не є власником купленого ОСОБА_4 незавершеного будинку. У оспорюваному договорі вказано, що розрахунок між сторонами проведено до підписання договору. Крім позиції позивача та пояснень його представника, на підтвердження цього, у встановленому порядку не надано належних, допустимих та достовірних доказів про те, що покупець квартири (ОСОБА_8-М.Є.) чи її представник (ОСОБА_5І.) вчинили дії, направлені на обман продавця спірної квартири (ОСОБА_11Є.), що виключає визнання недійсним оспорюваного договору купівлі-продажу квартири з підстави, що такий вчинений під впливом обману.

ОСОБА_4 не надав доказів про те, що йому було спричинено моральну шкоду, яку він оцінює у 8 000 грн. При відсутності доказів про наявність моральної шкоди суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог і стягнув таку в сумі 10 000 грн.

Вимога про зобовязання ОСОБА_9 не чинити ОСОБА_4А перешкод в оформленні договору щодо підключення електричної енергії до житлового будинку № 17 на вулиці Дорошенка у селі Зимна Вода до задоволення не підлягає, оскільки така предявлена до неналежного відповідача. ОСОБА_9 РЕМ не є юридичною особою, а є підрозділом ПАТ «Львівобленерго». Тому вказаний РЕМ не може бути відповідачем у справі. Питання заміни відповідача або залучення співвідповідача суд не зясував. Окрім того, позивач не надав доказів, що йому чиняться перешкоди у користуванні будинком, які полягають у непіключенні будинку до електропостачання.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення в частині задоволення вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, стягнення моральної шкоди та зобовязання ОСОБА_9 до вчиненя дій, не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, висновки суду першої інстанції, викладені у оскаржуваному рішенні, не відповідають обставинам справи, що полягає у неправильній оцінці встановлених судом фактичних обставин і помилковому визначенні юридичних наслідків цих обставин. Таким чином, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову в позові у зазначеній частині.

Керуючись ст.303, п.п. 1, 2 ч.1 ст.307, ст. ст. 308, 309, 313, п.1 ч.1, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, правонаступниками якого є ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, задовольнити частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 9 квітня 2009 року в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири № 8 в будинку № 1 на вулиці Горській у місті Львові, укладеного 26 липня 2003 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_17 ОСОБА_18, стягнення з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 10 000 грн. моральної шкоди, зобовязання ОСОБА_9 Львівської області не чинити ОСОБА_4 перешкод в оформленні договору щодо підключення електричної енергії до житлового будинку № 17 на вулиці Дорошенка у селі Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області, скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскарженим у касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: