Справа № 1327/2-125/11 Головуючий у 1 інстанції: Рак Л.С.
Провадження № 22-ц/1390/5461/12 Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Мацея М.М.,

секретарі: Мариняк О.І,.

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представника ПП «Ювлін»- Стефановича Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 30 грудня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства (далі ПП) «Ювлін`про викуп будівлі, за зустрічним позовом ПП «Ювлін`до Ільчишин Оксани Володимирівни, товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ) «Зорепад», Соснівської міської ради Львівської області, управління Держкомзему в м. Червонограді Львівської області, приватного нотаріуса Червоноградського міського нотаріального округу Степчук Ірини Степанівни про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, -

встановила:

ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 30 грудня 2011 року провадження у справі за позовом ПП «Ювлін`до ТзОВ «Зорепад», Соснівської міської ради, управління Держкомзему в м. Червонограді про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, закрито.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 30 грудня 2011 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, зустрічний позов ПП «Ювлін`про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0501 га по АДРЕСА_1 , укладений між ТзОВ «Зорепад`та Ільчишин О.В., посвідчений 29.07.2009 року приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Степчук І.С., реєстраційний № 1791.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 , просить його скасувати й ухвалити нове про задоволення її вимог, посилаючись на те, що рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає, що державний акт на право власності на земельну ділянку не може бути предметом спору у суді, оскільки не має статусу акту державного чи іншого органу; спір між сторонами не може розглядатись в порядку цивільного судочинства, так як є спором, що випливає з адміністративно-правових відносин, оскільки передумовою видання державного акта є рішення суб`єкта владних повноважень. Крім того, апелянт посилається на те, ТзОВ «Зорепад`продало ПП «Ювлін`павільйон, а не земельну ділянку і останнє не набуло права на земельну ділянку.

Представники товариства з обмеженою відповідальністю «Зорепад», Соснівської міської ради Львівської області, управління Держкомзему в м. Червонограді Львівської області та приватний нотаріус Червоноградського міського нотаріального округу Степчук І.С. в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення щодо часу та місця розгляду справи.

За таких обставин, у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу - представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, представника ПП «Ювлін»- Стефановича Ю.М. на заперечення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що у лютому 2010 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним вище позовом та просила постановити рішення про викуп нею, як власником земельної ділянки, нежитлової будівлі, що належить відповідачу ПП «Ювлін», посилаючись на те, що така розташована на її земельній ділянці, яку вона придбала у ТзОВ «Зорепад», а відповідач будівлю не використовує.

ПП «Ювлін`в грудні 2010 року звернулося до суду із зустрічним позовом та просило визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку розміром 0,0501, який виданий ТзОВ «Зорепад», та договір купівлі-продажу цієї земельної ділянки, укладений між ТзОВ «Зорепад`та Ільчишин О.В., посилаючись на те, що такі є недійсними, оскільки на спірній земельній ділянці знаходиться нежитлова будівля, яка належить ПП «Ювлін».

Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.01.2004 року ПП «Ювлін`є власником нежитлової будівлі (дитяче кафе), що знаходиться по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 12.01.1999 року, укладеного на Товарній біржі «Західно-Українська біржа нерухомості`та акту передачі від 23.01.1999 р., де продавцем було ТзОВ «Зорепад»(а.с.12, 17, 19).

Встановлено, що спірна земельна ділянка площею 0,0501 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 , належала ТзОВ «Зорепад`відповідно до держаного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 734237, виданого Соснівською міською радою 29 серпня 2005 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 30.10.2000 року. Цільове призначення земельної ділянки обслуговування дитячого кафе (а.с.7, 8).

29 липня 2009 року ТзОВ «Зорепад`уклало з ОСОБА_1 договір купівлі-продажу, відповідно до якого товариство продало, а ОСОБА_1 купила вищевказану земельну ділянку (а.с.10, 11).

Таким чином, з матеріалів справи слідує, що на час придбання (січень 1999 рік) ПП «Ювлін`нежитлової будівлі (дитячого кафе) діяв ЗК України 1990 року, який втратив свою чинність з 1 січня 2002 року на підставі ЗК України від 25 жовтня 2001 року.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЗК 1992 р. (у редакції, чинної на момент виникнення правовідносин укладення у 1999 р. договору купівлі-продажу) при переході права власності на будівлю і споруду разом із цими об`єктами переходить і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення, якщо інше не передбачено договором відчуження. Тобто право на земельну ділянку автоматично переходило до набувача будівлі.

Відтак, у зв`язка з тим, що право власності на спірну земельну ділянку перебувало у продавця дитячого кафе (ТзОВ «Зорепад»), то при відчуженні зазначеного кафе право власності земельною ділянкою перейшло до покупця будівлі (ПП «Ювлін»), оскільки інше не було передбачено договором відчуження.

Відтак, посилання апелянта на те, що ПП «Ювлін`не набуло права користування земельною ділянкою внаслідок придбання кафе, є безпідставним.

Статтею 316 ЦК визначено поняття права власності, яким є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

З урахуванням викладеного та з урахуванням ст.417 ЦК України, на яку посилається апелянт як на підставу задоволення своїх вимог, яка передбачає право суду, з урахуванням підстав припинення права користування земельною ділянкою, постановити рішення про викуп власником будівлі (споруди) земельної ділянки, на якій вона розміщена, або про викуп власником земельної ділянки будівлі (споруди), або визначити умови користування земельною ділянкою власником будівлі (споруди) на новий строк, колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_1 про викуп будівлі (дитячого кафе) у ПП «Ювлі».

Безпідставним є посилання апелянта на те, що державний акт на право власності на земельну ділянку не може бути предметом спору у суді.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 114 вищевказаного ЗК передбачала, що купівля-продаж, дарування, застава, самовільний обмін земельних ділянок землекористувачами, в тому числі орендарями, а також угоди, укладені власниками землі з порушенням установленого для них порядку придбання або відчуження земельних ділянок, є недійсними.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (стаття 155 ЗК України, що діє на даний час).

А відтак, аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий органом, який не мав на це законних повноважень, визнається недійсним.

Згідно з ч.1 ст.15 ЦПК суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків,коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Оскільки, з урахуванням вимог сторін, предметом спору в цій справі є право користування земельною ділянкою, тобто між сторонами існує спір про право, а відтак зазначене виключає її розгляд в порядку адміністративного судочинства.

Тому посилання апелянта на те, що спір між сторонами не може розглядатись в порядку цивільного судочинства, оскільки є спором, що випливає з адміністративно-правових відносин, так як передумовою видання державного акта є рішення суб`єкта владних повноважень, є помилковим із вищенаведеного. Крім того, як випливає з державного акту на право власності на земельну ділянку, цей державний акт видавався на підставі договору купівлі-продажу, а не на підставі рішення органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

Визнаючи недійсним договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки від 29.07.2009 р., який посвідчений приватним нотаріусом, районний суд виходив з того, що при укладенні зазначеного договору не було з`ясовано позиції ПП «Ювлін»- власника торгівельного павільйону.

Однак з таким висновком колегія судів погодитись не може, оскільки він зроблений внаслідок неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ст.215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 ЦК.

Визнавши недійсним договір купівлі-продажу суд не зазначив з яких саме правових підстав є недійсним вказаний правочин.

На час укладення спірного договору купівлі-продажу земельної ділянки власником земельної ділянки, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, було ТзОВ «Зорепад». Державний акт не визнавався недійсним та не був скасованим. Правочин (договір купівлі-продажу) на підставі якого був виданий державний акт, не визнавався недійсним.

А права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову про визнання недійсним правочину, стороною в якому така особа не є, незалежно від того, чи відповідає спірний правочин закону. Захист прав такої особи можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову, якщо для цього є підстави, встановлені в ст. 388 ЦК України.

За таких обставин рішення міського суду щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного між ТзОВ «Зорепад`та Ільчишин О.В., підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні вимог.

Відповідно до ч.2 ст.314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Керуючись ст.ст.303, 305, п.2 ч.1 ст.307, п.1 ч.1 ст.309, ч.2 ст.314, ст.ст.313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 30 грудня 2011 року в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0501 га по АДРЕСА_1 , укладений між ТзОВ «Зорепад`та Ільчишин Оксаною Володимирівною, посвідчений 29.07.2009 року приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Степчук І.С., реєстраційний № 1791, скасувати й ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні вимог приватному підприємству «Ювлін`відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: Бакус В.Я.

Судді: Гірник Т.А.

Мацей М.М.