Справа №2-2535/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2012 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого: судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Мачихіні В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ», ОСОБА_3, третя особа Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», про стягнення страхового відшкодування, стягнення грошових коштів та моральної шкоди, понесених витрат по справі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням уточнень, позивачі посилаються на те, що 10.04.2009 року приблизно об 11 год. 25 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем «ВАЗ-21099», реєстраційний номер НОМЕР_1, на 9 км. а/д «Кременець-БілаЦерква-Ржищів» не вибрав безпечну швидкість, не врахував дорожню обстановку, виїхав на зустрічну смугу, де допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, який належить ОСОБА_1 та яка придбала його в кредит відповідно до кредитного договору, укладеного нею з ПАТ КБ «ПриватБанк». За умовами кредитування ОСОБА_1 23.11.2007 року був укладений договір страхування (КАСКО) № K2HCAW00062269 з АТ СК «ІНГОССТРАХ».

Постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26.05.2009 року ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Після настання 10.04.2009 року страхового випадку ОСОБА_1 з метою отримання страхового відшкодування звернулася до страхової компанії, та надала необхідні документи.

В якості страхового відшкодування страховою компанією «ІНГОССТРАХ» була нарахована сума в розмірі 19810 грн. 74 коп., з якої у відповідності до п.15.19 договору страхування позивач ОСОБА_1 отримала лише 9905 грн. 37 коп., а друга половина грошових коштів була перерахована в рахунок погашення кредиту до ПриватБанку. Не погодившись із зазначеним розміром виплаченого страхового відшкодування, керуючись п.15.4. вищевказаного договору страхування наземного транспорту від 23.11.2009 року, позивачка звернулася для проведення незалежної оцінки пошкоджень свого транспортного засобу до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, відповідно до висновку якого № 3856 від 13.05.2009 року розмір матеріального збитку, заподіяного майну ОСОБА_1, складав 66 664 грн. 89 коп., який також включає в себе нарахований експертом розмір втрати товарної вартості автомобіля після його пошкодження в розмірі 6036 грн. 38 коп. Позивачі посилаються на те, що з часу отримання ними незалежного висновку з»ясувалося, що залучений страховою компанією для проведення такого дослідження фахівець СПД ОСОБА_4 навмисно склав хибний висновок із заздалегідь заниженим розміром матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_1, з метою створення штучних умов для зменшення витрат страхової компанії щодо здійснення страхової виплати за цим випадком. В дійсності для ремонту вказаного автомобіля загалом необхідно 60 628 грн. 51 коп. (66664,89 6036,38 = 60628,51), тобто за виключенням розміру втрати товарної вартості, коли за висновком ОСОБА_4 для цього достатньо 20 234,29 грн. Листом від 02.07.2009 року за № 3880 страхова компанія повідомила ОСОБА_1 про відмову у застосуванні висновку КНДІСЕ від 13.05.2009 року при визначенні розміру страхового відшкодування за фактично надуманими та безпідставними причинами, які не ґрунтуються на чинних нормах оцінки транспортних засобів і на умовах договору страхування наземного транспорту.

Посилаючись на умови договору страхування та розмір виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, позивачі вважають, що зі страхової компанії підлягає стягненню недоплачена сума страхового відшкодування у розмірі 40 394 грн. 22 коп., тобто різниця між виплатою страхового відшкодування та фактично спричиненої шкоди згідно висновку КНДІСЕ №3856 та за виключенням суми ВТВ 6036,38 грн. та безумовної франшизи 423 грн. 55 коп.

Крім того, позивачі посилалися на те, що діями ОСОБА_3 їм заподіяна моральна шкода, оскільки до пошкодження у зазначеній ДТП автомобіль був у відмінному технічному стані, використовувався для сумісних поїздок позивачів та особистих потреб ОСОБА_2, відсутність можливості користуватися автомобілем заподіяло їм глибокі душевні страждання, порушило звичний для них уклад життя.

Зважаючи на викладене, позивачі просили стягнути з ПРАТ «СК «ІНГОССТРАХ» на користь ОСОБА_1 суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 40 394 грн. 22 коп., 3 % річних за прострочення виконання грошових зобов»язань від суми боргу в розмірі 1392 грн. 92 коп.; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму втрати товарного вигляду пошкодженого з його вини автомобіля - 6036 грн. 38 коп., суму франшизи в розмірі 423 грн. 55 коп. та моральну шкоду в розмірі 7000 грн. 00 коп.; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму моральної шкоди в розмірі 7000 грн.00 коп.; стягнути з ПРАТ «СК «ІНГОССТРАХ», на користь ОСОБА_2 понесені витрати в розмірі - 505 грн.56коп. на проведення автотоварознавчого дослідження, 1170,00 грн. - на евакуацію транспортного засобу з місця пригоди, 118 грн. 19 коп. на відправку телеграм про дату проведення автотоварознавчого дослідження, сплачені 07 грн. 58 коп. за послуги банку за здійснення цих платежів, 9000 грн. 00 коп., сплачених за юридичні та представницькі послуги, 100 грн.00 коп. за послуги банку за здійснення цієї оплати, а також 180,00 грн. за оформлення нотаріально-посвідченого доручення на представництво інтересів в суді; та стягнути понесені витрати по сплаті судового збору і витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Представник позивачів в судовому засіданні, посилаючись на обставини, викладені в позові та в уточнені до нього, позовні вимоги підтримав, уточнив, що позивачі не просять стягнути з відповідача 3 % річних за прострочення виконання грошових зобов»язань від суми боргу в розмірі 1392 грн. 92 коп.

Представники ПРАТ «ІНГОССТАХ» в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували в повному обсязі, посилаючись на те, що у висновку, наданому позивачами, визначена вартість шкоди станом на 13.05.2009 року, а не на день настання страхового випадку і у цьому висновку взятий курс євро 10,52, що завищує суму завданого збитку.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник третьої особи в судовому засіданні вважала позовні вимоги не обґрунтованими.

Вислухавши осіб, які з»явилися, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування це письмова угода між страхувальником та страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобовязання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику, або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 626-631, 526 ЦК України укладений договір є обов»язковим для належного виконання сторонами, відповідно до його умов, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно до ч. 2 ст. 985 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про страхування» страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування.

Відповідно до ст. 988 ЦК України страховик зобовязаний, зокрема, протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Підстави для відмови від здійснення страхової виплати передбачені ст. 991 ЦК України.

Згідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката). Дані обов»язки страховика містяться і в приписах ст. 25 Закону України «Про страхування».

Як встановлено в судовому засіданні, 23.11.2007 року між ОСОБА_1 та ПриватБанком був укладений кредитний договір № K2HCAW0050005, відповідно до якого позивачу було надано кредит грошові кошти на придбання автомобіля марки «Шевроле-Лацетті».

На виконання умов вказаного кредитного договору між позивачем ОСОБА_1 та Закритим Акціонерним Товариством Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» 23.11.2007 року було укладено договір страхування наземного транспорту № K2HCAW00062269, за умовами якого розмір страхової суми склав 84 710 грн. 00 коп., встановлений строк дії договору з 22.11.2008 по 21.11.2009 року, за п.7.1.1. договору «ДТП»-Пошкодження застрахованого ТЗ в наслідок ДТП за його участю» франшиза склала 0,5% від страхової суми чи 423,55 грн. За умовами п.3 договору страхування вигодонабувачем за цим договором зазначений ПриватБанк.

Встановлено, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» є правонаступником Закритого Акціонерного Товариства Страхова компанія «ІНГОССТРАХ», Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником ПриватБанка.

За умовами п.4.2. даного договору страхування страховик зобов»язався у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику ОСОБА_1 або вигодонабувачеві, а страхувальник зобов»язався своєчасно сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови правил страхування.

Відповідно до п.5.1. цього договору об»єктом страхування за цим договором є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов»язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом, а саме автомобілем «Шевроле Лацетті», реєстраційний номер НОМЕР_3, належним позивачці.

Відповідно до положень п.п. 13.1.2., 13.1.3., 13.4.2., 13.4.3. договору страхування страховик зобов»язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхового відшкодування страхувальнику або вигодонабувачу; при настанні страхового випадку страховик зобов»язаний здійснити виплату страхового відшкодування у строки та в порядку, передбаченому Правилами страхування та розділом 15 цього договору. Страхувальник має право при настанні страхового випадку отримати страхове відшкодування в порядку, передбаченому Правилами страхування та цим договором, оскаржити відмову страховика у виплаті страхового відшкодування в судовому порядку.

У відповідності до положень п.15.3. договору страхування з метою визначення розміру збитку, страхувальник одночасно з поданням документів, зазначених у п.15.2. цього договору, зобов»язаний надати страховику в особі страхового агента ТЗ для проведення незалежної експертизи пошкоджень, яка здійснюється за рахунок страховика. Після складення дефектного акта (акта огляду) та фотографування пошкоджений транспортний засіб може бути направлено для ремонту на СТО, узгоджену з представником страхового агента. До участі в експертизі страховий агент запрошує страхувальника та особу, відповідальну за заподіяний збиток. Відсутність страхувальника та особи, відповідальної за заподіяний збиток, чи їх представників при проведенні експертизи, а також їх відмова узгодити її висновки не є підставою для визнання експертизи недійсною.

Відповідно до п.15.4. договору страхування у разі незгоди страхувальника з висновками експерта страхувальник може за свій рахунок замовити проведення іншої експертизи. Страхувальник має право для визначення розміру збитку скласти кошторис на підприємстві (станції технічного обслуговування, автомайстерні), яке за згодою страхового агента буде виконувати ремонт пошкодженого ТЗ. Кошторис повинен містити повний перелік робіт, їх вартість та вартість запчастин та матеріалів, які повинні бути використані при ремонті.

Згідно до п. 15.5. договору страхування розмір завданих збитків визначається після огляду транспортного засобу та підставі експертної оцінки розміру збитку (кошторису відновленого ремонту) з урахуванням документів, наданих страхувальником (вигодонабувачем), а також документів і відомостей, зібраних страховим агентом самостійно.

У відповідності до п.15.7 договору при визначенні розміру збитків враховуються, зокрема, фактична вартість транспортного засобу на час укладання цього договору та на момент настання страхового випадку, ціни на запасні частини та вартість відновлювальних робіт.

Відповідно до п.15.8. договору страхування при настанні страхового випадку відшкодуванню підлягають тільки прямі збитки. У відповідності до п. 15.9. договору відшкодування збитків провадиться з вирахуванням фізичного зносу на день настання страхового випадку частин, деталей і приладдя, що підлягають заміні. Згідно до п.15.11. договору у разі, якщо страхова сума складає певну частку вартості транспортного засобу, страхове відшкодування визначається пропорційно відношенню страхової суми до дійсної вартості ТЗ на день укладання цього договору.

Згідно до п.15.12. договору страхове відшкодування, що виплачується, зменшується на розмір безумовної франшизи за кожним страховим випадком.

Судом встановлено, що 10.04.2009 року приблизно об 11 год. 25 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем «ВАЗ-21099», реєстраційний номер НОМЕР_1, на 9 км. а/д «Кременець-БілаЦерква-Ржищів» не вибрав безпечну швидкість, не врахував дорожню обстановку, виїхав на зустрічну смугу, де допустив зіткнення з належним ОСОБА_1 автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, який був застрахований відповідно до умов зазначеного договору страхування.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ААС213825 власником пошкодженого автомобіля є ОСОБА_1, ОСОБА_2 зазначений в свідоцтві як особа, яка має право керувати зазначеним транспортним засобом.

Постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26.05.2009 року ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Вказана постанова на день розгляду даної цивільної є чинною і на підставі положень ст. 61 ЦПК України факт винності відповідача ОСОБА_3 у скоєнні зазначеної ДТП не підлягає доказуванню при розгляді цієї цивільної справи.

Після зазначеної дорожньо-транспортної пригоди 10.04.2009 року ОСОБА_1 з метою отримання страхового відшкодування звернулася з заявою до ЗАТ Страхова компанія «Інгосстрах», для чого надала необхідні документи.

Дана ДТП була визнана страховою компанією страховим випадком, складений страховий ОСОБА_4 №И-7268 від 19.05.2009 року та на рахунок здійснення страхового відшкодування нарахована сума в розмірі 19810 грн. 74 коп., з якої у відповідності до п.15.19 договору страхування позивач ОСОБА_1 отримала 9905 грн. 37 коп., а друга половина грошових коштів була перерахована в рахунок погашення кредиту до ПриватБанку, що підтверджується зазначеним страховим актом, листом філії розрахункового центру Приватбанку у м. Києві від 29.05.2009 року та підтверджено поясненнями представників сторін в судовому засіданні.

Відповідно до вказаного листа та пояснень в судовому засіданні представника страхової компанії розмір заподіяної шкоди (вартість відновлювального ремонту ТЗ з урахуванням зносу), який становить 20 234 грн. 29 коп., був визначений відповідно до Звіту №111/04/09 від 20.04.2009 року про оцінку транспортного засобу, складеного за замовленням страхової компанії директором ТОВ «Експерт-центр Тандем» ОСОБА_4

Не погодившись із зазначеним розміром виплаченого страхового відшкодування, позивач ОСОБА_1 у відповідності до п.15.4. договору страхування звернулася для проведення оцінки пошкоджень належного їй автомобіля до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (надалі - КНДІСЕ).

Відповідно до Висновку автотоварознавчого дослідження № 3856 від 13.05.2009 року, складеного судовим експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, розмір матеріального збитку, заподіяного майну позивача ОСОБА_1 в наслідок пошкодження у ДТП її автомобіля, складає 66 664 грн. 89 коп., який також включає в себе нарахований експертом розмір втрати товарної вартості автомобіля після його пошкодження в розмірі 6036 грн. 38 коп., який не підлягає відшкодуванню страховою компанією.

Листом від 02.07.2009 року філією «Розрахунковий центр» Приватбанку, як субагентом ЗАТ СК «Інгосстрах», ОСОБА_1 була повідомлена про те, що зазначений висновок КНДІСЕ та калькуляція, складена при проведенні цього експертного дослідження, не можуть бути правовою підставою для перегляду суми страхового відшкодування, оскільки зазначені вартість ремонтних та фарбувальних робіт необґрунтовано завищені, що може свідчити про упередженість та необ»єктивність експерта КНДІСЕ.

В ході розгляду даної цивільної справи представником відповідача страхової компанії було заявлене клопотання про призначено проведення судової автотоварознавчої експертизи, в обґрунтування якого представник в судовому засіданні посилався на те, що висновок експертизи КНДІСЕ, який надали позивачі, визначає вартість матеріальних збитків, завданих власнику автомобіля на момент проведення цього дослідження, а не на день настання страхового випадку 10.04.2009 року, що не відповідає умовам договору страхування, у той же час страхова компанія здійснила виплату позивачу страхового відшкодування згідно складеного на її замовлення Звіту № 111/04/09 від 20.04.2009 року, відповідно до якого вартість збитку склала 20 234 грн. 29 коп.

Ухвалою суду від 28.03.2011 року у даній справі було призначено проведення судової автотоварознавчої експертизи, на вирішення якої поставлене питання про визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Шевролет-Лацетті», державний номер № НОМЕР_3, 2007 р.нв., ВІН: КЛ1НФ19ВЕ8К778823, станом на 10.04.2009 року, в наслідок пошкодження автомобіля з вирахуванням фізичного зносу частин, деталей і приладдя, що підлягають заміні на день настання страхового випадку, без включення в розрахунок розміру збитку вартості відновлення втрачених експлуатаційних якостей та товарного виду автомобіля. Проведення вказаної судової експертизи було доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Бокаріуса, витрати за проведення експертизи покладені судом на страхову компанію «ІНГОССТРАХ», при цьому сторонам були роз»яснені положення ст. 146 ЦПК України.

В зв»язку з нездійсненням оплати за проведення експертизи та ненаданням за вимогою експертної установи додаткових матеріалів справа була повернута експертною установою до суду з повідомленням про неможливість надання висновку.

В судовому засіданні представник страхової компанії пояснив, що рахунок та повідомлення про необхідність оплати вартості експертизи були отримані страховою компанією, про здійснення оплати страховою компанією йому нічого не відомо, будь-яких підтверджень такої оплати ним суду надано не було, клопотання про повторне призначення експертизи чи надання додаткових доказів виконання ухвали суду ним не заявлялося.

Відповідно до ч.1 ст.146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з»ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його з»ясуванні.

Згідно до ч.6 ст.147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов»язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наданих у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності.

Зважаючи на наведені обставини та вказані положення цивільно-процесуального законодавства, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, Звіт про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу №111/04/09, на підставі якого страховою компанією розраховане та виплачене позивачці ОСОБА_1 страхове відшкодування, складений 20.04.2009 року ТОВ «Експерт-центр ТАНДЕМ». Як зазначено у Звіті, його метою було визначення вартості матеріального збитку власнику транспортного засобу для послідуючого розрахунку суми страхового відшкодування, при цьому визначались ринкова вартість транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту, оціночна вартість матеріального збитку, виконавцем оцінки зазначений оцінювач ОСОБА_5

Проте, в матеріалах справи відсутні та в судовому засіданні відповідачем не надані будь-які документи, які підтверджують кваліфікацію ОСОБА_5 на виконання робіт саме по визначенню вартості матеріального збитку власнику транспортного засобу, вартості відновлювального ремонту автомобіля.

Разом з цим, відповідно до Висновку автотоварознавчого дослідження № 3856 від 13.05.2009 року, дослідження проводилося судовим експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_6, який має кваліфікацію судового експерта за спеціальністю «Визначення вартості дорожньо-транспортних засобів, розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу».

Суд вважає необґрунтованим посилання представника страхової компанії на те, що розрахунки були здійснені експертом КНДІСЕ з урахуванням курсу Євро 10,5266 грн., що завищує суму завданого збитку, оскільки у вказаному висновку КНДІСЕ взагалі відсутні посилання на прив»язку експерта до курсу Євро при здійсненні розрахунків, а є посилання на офіційний курс долара НБУ, який на час складання висновку склав 7,6739 грн., в той час, як у Звіті про оцінку №111/04/09, складеному оцінювачем ОСОБА_5, курс долара зазначений як 1 долар : 7,7 грн. Крім того, відповідно до даних Національного Банку України різниці між курсами валют (долар США) 10.04.2009 та станом на 07.05.2009 року не було, курс долара США до гривні складав 7,70 грн. за 1 долар США.

Відповідно ж до п.7.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, вартість ДТЗ, яка наведена в іноземній валюті, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ на дату оцінки. При цьому в Методиці відсутнє посилання конкретно на вид іноземної валюти, з якої необхідно визначати вартість транспортного засобу. Крім того, статтею 9 Закону України «Про страхування» та п.15.8. договору страхування передбачено, що при настанні страхового випадку відшкодуванню підлягають тільки прямі збитки, тому має значення реальний розмір збитків, виходячи з ринкових цін та їх змін, а не прив»язка до конкретної дати заподіяння шкоди. Тим більш, що з часу настання страхового випадку та проведення оцінки за замовленням страхової компанії і на час проведення експертного дослідження КНДІСЕ пройшов незначний період часу і вартість транспортного засобу не могла збільшитися втричі, що свідчить про заниження розміру збитків оцінщиком, який склав звіт за замовленням страхової компанії.

Зважаючи на наведене, суд вважає за необхідне в якості належного доказу на підтвердження доводів позивачів взяти до уваги Висновок автотоварознавчого дослідження № 3856 від 13.05.2009 року, складений Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз.

Не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення невиплаченого страхового відшкодування доводи представника страхової компанії в запереченні про те, що характер пошкоджень застрахованого транспортного засобу не потребує заміни таких складових: упр. №0281, упр. №7300, комплекту рульового приводу, зміні підлягає тільки ліва рульова тяга, та про те, що необхідність ремонту за поз.№14, 16, 20, 22, 28 акту огляду транспортного засобу може бути підтверджена після проведення діагностики в умовах СТО, оскільки цим доводам не надано належного підтвердження та обгрунтування. Складення ж страхувальником кошторису на підприємстві (станції техобслуговування) є його правом, а не обов»язком.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відмова страхової компанії у доплаті позивачці страхового відшкодування є незаконною, тому з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню недоплачене страхове відшкодування у сумі 40 394 грн. 22 коп. (розмір матеріального збитку 66 664,89 грн. 6036,38 грн. розмір втрати товарної вартості автомобіля 19 810,74 грн. виплаченого страхового відшкодування 423,55 грн. франшизи = 40 394 грн. 22 коп.).

Судом встановлено, що на час розгляду справи автомобіль, належний ОСОБА_1, не відремонтований, позивачкою повністю виконані умови кредитного договору та у повному обсязі погашений кредит, що підтверджується довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» від 29.02.2012 року № 160558, тому вона має право на отримання недоплаченого страхового відшкодування.

У відповідності до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Зважаючи на встановлення постановою суду вини відповідача ОСОБА_3 у скоєнні вищезазначеної ДТП, в наслідок якої був пошкоджений належний позивачці ОСОБА_1 автомобіль, суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь ОСОБА_1 суму втрати товарного вигляду пошкодженого автомобіля в розмірі 6036 грн. 38 коп. та суму франшизи в розмірі 423 грн. 55 коп.

Крім того, суд вважає такими, що підлягають задоволенню частково позовні вимоги позивачів про стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди, зважаючи на нступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до п.22.3. ст.22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Як встановлено в судовому засіданні, діями відповідача ОСОБА_3, винного у скоєнні ДТП, позивачам була дійсно заподіяна моральна шкода, яку вони оцінили в 7000,00 грн. кожний.

Встановлено, що до пошкодження у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді автомобіль «Шевроле-Лацетті», державний номер НОМЕР_3, перебував у доброму технічному стані, не мав будь-яких пошкоджень, використовувався для сумісних поїздок родиною позивачів та для особистих потреб ОСОБА_2 як засіб для пересування. В наслідок пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді автомобілю були заподіяні значні технічні пошкодження, які суттєво знизили його товарний вигляд та його властивості, на сьогоднішній день автомобіль є невідремонтованим, що перешкоджає позивачам використовувати його за призначенням, в наслідок чого вони вимушені докладати додаткові зусилля для організації свого життя, що заподіює їм душевні страждання.

Крім того, ОСОБА_1, яка є рідною сестрою ОСОБА_2, зазнала душевних страждань, перенесла нервовий стрес в наслідок протиправної поведінки відповідача ОСОБА_3, хвилюючись за життя та здоров»я брата, який під час ДТП перебував за кермом автомобіля. Зазначені відчуття переслідують ОСОБА_1 і до теперішнього часу, коли вона думає, що він буде сідати за кермо будь-якого автомобіля чи буде перебувати в ньому.

ОСОБА_2, перебуваючи під час дорожньо-транспортної пригоди за кермом автомобіля, переніс нервове потрясіння, відчув душевні страждання та хвилювання за свої життя та здоров»я, до теперішнього часу його переслідують занепокоєння та відчуття страху.

Крім того, з дня скоєння дорожньо-транспортної пригоди і до теперішнього часу позивачі вимушені докладати чималі зусилля для поновлення своїх прав, а саме замовляти та оплачувати автотоварознавче дослідження, користуватися за оплачувати юридичні послуги, нести додаткові витрати на представництво їх інтересів в суді, який знаходиться за межами міста, де вони проживають, шукати альтернативні шляхи вирішення питань, пов»язаних з неможливістю використання пошкодженого автомобіля за призначенням, в зв»язку з чим у них змінився звичний для них спосіб життя і вони вимушені пристосовуватися до нових незвичних для них та не комфортних умов життя та життєдіяльності.

ОСОБА_2, за довіреністю власника автомобіля ОСОБА_1, був вимушений займатися вирішенням питань, пов»язаних з дорожньо-транспортною пригодою, а саме неодноразово перебував у ДАІ УМВС у Київській області в м. Кагарлик, вистоюючи великі черги з метою отримання інформації щодо даної пригоди, звертався до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області для отримання копії постанови суду відносно ОСОБА_3, збирав необхідні для виплати страхового відшкодування документи, в зв»язку з чим відволікався від роботи та не міг належним чином приділяти уваги сім»ї. Відсутність грошових коштів на ремонт автомобіля до теперішнього часу пригнічує позивачів, які водночас були вимушені погашати отриманий на його придбання кредит.

Вирішуючи питання про розмір компенсації позивачам моральної шкоди, суд виходить з характеру та обсягу душевних страждань, яких вони зазнали, та враховує, що мова йде про розумне і справедливе відшкодування (компенсацію) моральної шкоди, якої б вистачило для їх морального задоволення з боку відповідача ОСОБА_3, а не про покарання останнього за його неправомірні дії, що не відповідало б принципам цивільного законодавства, визначеним статтею 3 ЦК України. Виходячи з цього, суд вважає за можливе визначити доведеною заподіяну моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн. кожному з позивачів, у задоволенні іншої частини ці позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Будь-яких доказів в спростування викладеного ОСОБА_3 суду не надано, як і не надано доказів того, що моральна шкода повинна бути відшкодована не ним, а будь-якою іншою особою, в тому числі відповідною страховою компанією.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв»язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на інформаційно-технічне забезпечення; витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов»язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов»язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до нотаріально посвідченої довіреності від 30.04.2009 року власник пошкодженого автомобіля позивач у даній справі ОСОБА_1 уповноважила позивача ОСОБА_2 вести її справи (бути представником) у всіх судових установах зі всіма передбаченими законом правами; отримувати всю необхідну інформацію, відправляти та отримувати кореспонденцію, здійснювати представництво її інтересів у правоохоронних органах, органах Державтоінспекції та прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ, ДПА, органах державної, місцевої влади, Фонді державного майна, БТІ, в закладах судової експертизи, Державної виконавчої служби, інших підприємствах, установах та в інших організаціях, незалежно від форми власності та галузевої належності та перед фізичними особами, тощо. Для чого ОСОБА_1 надала ОСОБА_2, зокрема, право складати, підписувати та подавати від її імені заяви, відповідні звернення та запити, довідки, документи, скарги, клопотання, тощо у відповідні установи та звернення, отримувати необхідні довідки та документи, тощо, здійснювати відповідні платежі, в тому числі держмито, судовий збір, а також виконувати всі процесуальні дії, що надаються стороні у справі у справі з цивільним, кримінальним судочинством, адміністративним та виконавчим провадженням, пов»язані з виконанням даної довіреності.

Встановлено, що в зв»язку з отриманими під час вказаної ДТП ушкодженнями автомобіль «Шевроле-Лачетті» не мав можливості самостійно пересуватися, тому він був транспортований за допомогою евакуатора з місця пригоди до м.Києва, де проживають позивачі. Відповідно до акту виконаних робіт від 10.04.2009 року № 130846 вартість транспортування автомобіля склала 1170,00 грн., які відповідно до зазначеної довіреності, виданої ОСОБА_1, були сплачені ОСОБА_2 за квитанцією №130846 і ці витрати страхувальника відповідно до п.п. 15.7 та 15.10. договору страхування підлягають відшкодуванню.

Крім того, для відновлення порушеного права позивача в наслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 за вказаною довіреністю від ОСОБА_1 була сплачена вартість автотоварознавчого дослідження КНДІСЕ, яка склала 505 грн. 56 коп., понесені витрати - пов»язані з направленням телеграм страховій компанії, ОСОБА_3 для участі в проведенні автотоварознавчого дослідження в розмірі 125 грн. 77 коп. (118,19 грн. + 7,58 грн. за послуги банку за здійснення цих платежів), витрати, пов»язані з явкою представника позивачів до суду в сумі 1171 грн. 58 коп., які підтверджені письмовими доказами, що знаходяться в матеріалах справи. Суд вважає, що зазначені понесені витрати підлягають стягненню з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» на користь ОСОБА_2

Крім того, для відновлення свого порушеного права позивачами були понесені витрати на правову допомогу у розмірі 9000 грн. 00 коп., сплаченими ОСОБА_2 відповідно до довіреності, що підтверджується укладеним 17.11.2009 року між позивачами та Приватним підприємством «Юридичне бюро «Допомога» договором про надання юридичних та представницьких послуг № 79/09, та квитанціями №9901/з16, 9901/з7, 9901/з14, 9902/з10, 9902/а3 від 09.03.2010, 9902/з3 від 09.06.2010, 9901/з21, сплачено 100,00 грн. за послуги банку за здійснення вказаних витрат, а також понесені витрати в сумі 180,00 грн. на оформлення нотаріально-посвідченого доручення на представництво інтересів позивачів представниками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Загальний розмір зазначених понесених витрат складає 9280,00 грн., які підлягають стягненню солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_2

Задовольняючи частково позовні вимоги позивачів, суд також вважає за необхідне стягнути з ПРАТ «СК «ІНГОССТРАХ» на користь ОСОБА_1 понесені нею та документально підтверджені судові витрати сплачений судовий збір в розмірі 403 грн. 95 коп.

З ОСОБА_3 підлягають стягненню - на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 73 грн. 09 коп. (64,59 грн. за вимоги матеріального характеру + 08,50 грн. за вимоги про стягнення моральної шкоди), на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 08 грн. 50 коп.

Також з відповідачів та користь ОСОБА_2 підлягають стягненню солідарно сплачені ним витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляд справи в сумі 30,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у сумі 40 394 грн. 22 коп., понесені судові витрати сплачений судовий збір в сумі 403 грн. 95 коп., а всього 40 798 грн. 17 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» на користь ОСОБА_2 понесені витрати сплачені витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 505 грн. 56 коп., евакуацію транспортного засобу з місця пригоди в розмірі 1170 грн. 00 коп., витрати, пов»язані по направленню телеграм для участі в проведенні авто товарознавчого дослідження в розмірі 125 грн. 77 коп., витрати, пов»язані з явкою до суду в сумі 1171 грн. 58 коп., а всього 2972 грн. 91 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму втрати товарного вигляду пошкодженого автомобіля в розмірі 6036 грн. 38 коп., суму франшизи 423 грн. 55 коп., заподіяну моральну шкоду в сумі 2000 грн. 00 коп., понесені витрати по справі сплачений судовий збір в розмірі 68 грн. 87 коп., а всього 8 528 грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заподіяну моральну шкоду в сумі 2000 грн. 00 коп., понесені витрати по справі сплачений судовий збір в розмірі 08 грн. 50 коп., а всього 2008 грн. 50 коп.

Стягнути солідарно з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ», ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені витрати на правову допомогу у розмірі 9280 грн. 00 коп., понесені витрати по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. 00 коп., а всього 9400 грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Т.О. Кудрявцева