19.03.2012 Справа № 2-967/12
Справа № 2-967/2012 рік
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 березня 2012 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Маринченко М.М.‚
при секретарі Князік І.Д.,
Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що з 01 березня 1990 року він працює на посаді інструктора у Громадській організації Київська міська організація товариства тверезості та здоровя.
Починаючи з 01 червня 2009 року йому керівником відповідача були створені перешкоди для роботи без повідомлення про зміни у мов праці шляхом заміни замків та ненадання ключів від дверей та шаф. При цьому позивач продовжував ходити на роботу, виконувати роботу інструктора та керівника школи масажу, зберігати там необхідні для роботи особисті речі та інструменти.
Продовжуючи працювати він неодноразово звертався до посадових осіб відповідача з вимогою повідомити причини зміни умов праці, невиплати заробітної плати, або у разі його звільнення - надати йому наказ про звільнення.
Проте, його законні вимоги відповідачем були проігноровані, з наказом про звільнення його не ознайомила, трудова книжка знаходиться у відповідача.
За таких обставин позивач вважає, що він не був звільнений, залишався у трудових відносинах з відповідачем, з 01 червня 2009 року по теперішній час знаходиться у вимушеному прогулі, тому він на підставі положень ст. 117, ч.4 ст. 235 КЗпП України повинен отримати від відповідача заробітну плату та компенсацію за вимушений прогул з 01 червня 2009 року по 31 жовтня 2011 року (дата звернення до суду).
В судовому засіданні позивач, за його клопотанням, був допитаний як свідок, позовні вимоги підтримав та показав, що він дізнався про те, що його було звільнено у звязку зі скороченням чисельності працівників розпорядженням від 01 червня 2009 року набагато пізніше через правозахисну організацію, оскільки відповідач не відповідав на його звернення. Його не попередили про майбутнє звільнення, з розпорядженням про звільнення не ознайомлювали. Йому ОСОБА_2 пропонував поставити свій підпис на якомусь документі, закриваючи при цьому його зміст, тому він відмовився це робити. Після 01 червня 2009 року він продовжував виходити на роботу до 16 червня 2009 року, хоча його до роботи не допускали і казали, що він в організації вже не працює, був присутній на врученні дипломів випускникам школи масажу. В подальшому він неодноразово приходив до Київської міської організації товариства тверезості та здоровя з письмовими зверненнями, проте їх у нього не приймали. Також позивач зазначив, що йому по телефону пропонували прийти отримати заробітну плату, проте попросили прийти через кілька днів, а не відразу після дзвінка, але у нього через деякий час зявилися нові обставини, які йому перешкодили отримати заробітну плату, а бухгалтер звільнився. Щодо трудової книжки позивач зазначив, що він її брав під розписку, але потім повернув відповідачеві, а розписку забрав.
Представник позивача, який був присутнім в судових засіданнях 28 грудня 2011 року та 07 лютого 2012 року позовні вимоги також підтримав.
Представник відповідача проти позовних вимог заперечувала, пояснивши, що позивач дійсно працював у відповідача з 01 березня 1990 року на посаді інструктора, проте був звільнений з займаної посади з 01 червня 2009 року наказом (розпорядженням) голови товариства ОСОБА_2 у звязку із скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, тому доводи позивача стосовно того, що він і після звільнення працював не відповідають дійсності. Про майбутнє скорочення та про звільнення відповідача було повідомлено, проте він відмовився поставити свій підпис на розпорядженнях, про що було складено відповідні акти. Вказала, що позивач після звільнення дійсно декілька разів зявлявся в товаристві, в тому числі й на вручення свідоцтв випускникам. Оскільки їх організація є громадською, йому ніхто не перешкоджав до неї заходити. В подальшому позивач, який не погоджувався зі своїм звільненням, приходив до товариства, влаштовував сварки, в звязку з чим неодноразово викликалась міліція. Щодо недопущення позивача до робочого місця і заміну замків у дверях та шафах зазначила, що у звязку із крадіжкою зовнішнього блоку кондиціонера 30 червня 2009 року була проведена заміна замків. Щодо трудової книжки позивача зазначила, що вона була видана позивачу на його вимогу у звязку із необхідністю звернення останнього до пенсійного фонду з питання перерахунку пенсії та до теперішнього часу ним не повернута, що унеможливлює здійснити в ній відповідний запис про звільнення. При звільненні позивачу було нараховано компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу, проте позивач, незважаючи не неодноразові повідомлення, належні йому при звільненні грошові суми не отримав. Вказана грошові кошти депоновані на рахунку в банку.
Третя особа ОСОБА_2, керівник Київської міської організації товариства тверезості та здоровя, допитаний за його згодою в судовому засіданні як свідок, пояснення представника відповідача підтримав та додатково показав, що у звязку із зменшенням обєму роботи на зборах членів профспілки було прийнято рішення про скорочення двох посад інструкторів, про що було прийнято відповідне розпорядження. Позивач узяв один екземпляр розпорядження і пішов не розписавшись про ознайомлення з ним. 01 червня 2009 року відповідним розпорядженням позивача було звільнено у звязку із скороченням штату працівників. Позивачу було запропоновано розписатися про ознайомлення з цим розпорядженням, проте позивач відмовився це зробити і пішов. За ним вийшла бухгалтер, щоб він розписався про ознайомлення з розпорядженням і отримав належні йому при звільнені виплати, але позивач пішов. Розпорядження було направлено позивачу рекомендованим листом, але повернулося без врученням за закінченням терміну зберігання. Після звільнення позивач приходив 09 червня та 16 червня 2009 року на вручення дипломів випускникам. Потім періодично приходив на 20-30 хв., вимагав викликати міліцію, влаштовував провокації. ОСОБА_2 зазначив, що трудова книжка надавалася позивачу на його прохання для вирішення питання про перерахунок пенсії. Розписку про отримання трудової книжки позивач не написав і трудову книжку до товариства не повернув.
Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, покази свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
Розпорядженням №8 від 27 лютого 1990 року Київської міської ради Українського добровільного товариства боротьби за тверезість позивача було зараховано на посаду інструктора з 01 березня 1990 року (а.с. 61).
11 березня 2009 року головою Київської міської організації товариства тверезості та здоровя ОСОБА_2, видано розпорядження №308 про скорочення двох штатних одиниць інструкторів (а.с. 63). Вказане розпорядження узгоджене з головою профспілкової організації товариства. З вказаним розпорядженням повинен був бути ознайомлений позивач, проте згідно акту від 11 березня 2009 року (а.с. 64) позивач відмовився поставити у розпорядженні підпис про ознайомлення з ним, хоча з самим розпорядженням був ознайомлений усно.
26 березня 2009 року організацією складено звіт за формою №4-ПН (план) про заплановане звільнення працівників (а.с. 65-65 зворот), згідно якого запланованою датою звільнення позивача є 25 травня 2009 року. Відповідно до акту №1 перевірки додержання законодавства про зайнятість населення, складеного Інспекцією по контрою за додержанням законодавства про зайнятість Київського міського центру зайнятості (а.с. 96-98), звіт поданий до Оболонського районного центру зайнятості 26 березня 2009 року.
01 червня 2009 року видано наказ (розпорядження) №310 про звільнення з цієї ж дати позивача у звязку із скороченням штату працівників (п. 1 ст. 40 КЗпПУ), проведення з ним остаточного розрахунку та виплату йому компенсації за невикористану відпустку з 01 вересня 2008 року по день звільнення. З вказаним наказом, в день його видання, було ознайомлено позивача, проте останній відмовився поставити свій підпис про ознайомлення з наказом та від отримання другого екземпляру наказу, про що складено відповідний акт від 01 червня 2009 року (а.с. 62, 66).
На підставі звернень позивача ОСОБА_9 з праці та соціально-трудових відносин УПСЗН Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації (довідка №11-12-68 від 30 серпня 2010 року вивчення стану дотримання законодавства про працю в Київській міській організації тверезості та здоровя (а.с. 89-91)), Територіальною державною інспекцією праці у м.Києві (акт перевірки №26-05-71/543 від 03 вересня 2010 року (а.с. 92-95)), Інспекцією по контролю за додержанням законодавства про зайнятість Київського міського центру зайнятості (акт №1 від 23 березня 2011 року перевірки додержання законодавства про зайнятість населення (а.с. 96-98)) проводилися перевірки щодо дотримання законодавства про працю. З вказаних висновків перевірок не вбачається, що позивачу створювались перешкоди для роботи, зокрема у доступі до робочого місця. Натомість вказані висновки підтверджують пояснення представника відповідача та 3-ї особи стосовно звільнення позивача 01 червня 2009 року. Також з вказаних висновків перевірок вбачається, що у звязку зі звільненням позивача з займаної посади йому нараховані належні йому при звільненні суми (остаточний розрахунок), які депоновані за позивачем на рахунку у банку.
Також в матеріалах справи містяться докази листування за період з вересня 2010 року по жовтень 2011 року, яке проводилось між позивачем та відповідачем (а.с. 99-109), зміст яких зводиться до того, що позивачу неодноразово пропонувалось ознайомитися з наказом про звільнення, який одночасно йому направлявся, отримати розрахунки при звільненні, надати трудову книжку для належного її оформлення.
Згідно акту від 25 травня 2009 року (а.с. 75), складеного та підписаного співробітниками організації, позивач 11, 18 та 25 травня 2009 року був присутнім на нарадах, на яких піднімалося питання про повернення позивачем трудової книжки, взятої ним 04 травня 2009 року для предявлення в пенсійний фонд, оскільки у звязку зі звільненням останнього в ній необхідно зробити відповідний запис. На звернення щодо повернення трудової книжки позивач повідомляв, що у нього вона буде в більшій схоронності.
Подані позивачем суду письмові докази не містять відомостей щодо роботи позивача після 01 червня 2009 року. Копія звіту про роботу школи масажу Групи №53 з 05 травня 2009 року по 16 червня 2009 року (а.с. 29) не є належним та допустимим доказом такої роботи позивача, крім того, він не затверджений керівництвом організації.
Крім досліджених письмових доказів, також, за клопотаннями позивача, були допитані свідки.
Свідок ОСОБА_3, колега позивача по роботі у Печерському районному відділенні Всеукраїнського обєднання ветеранів, суду показав, що приблизно в жовтні 2010 року разом з позивачем навідувався до відповідача з метою залишити заяву, зміст якої не памятає, та у прийнятті якої позивачу відмовили. Під час цього візиту позивач повідомляв, що є працівником цього підприємства, на що йому заперечували, вказувавши на його звільнення. Свідкові не відомо, чи виконував позивач трудову діяльність після червня 2009 року.
Свідок ОСОБА_4, відвідувач курсів масажу, які проводились Київською міською організацією товариства тверезості та здоровя, суду показав, що наскільки йому відомо, позивач не отримав заробітної плати за курси, які проводились весною близько двох-трьох років назад. Зазначив, що позивач був присутнім на врученні свідоцтв про закінчення курсів масажу 16 червня 2009 року, проте знаходився у сусідній кімнаті, свідоцтва вручала жінка. Вказав, що курси масажу також проводила жінка, а позивач завжди сидів у суміжному кабінеті за компютером.
Свідок ОСОБА_10, заступник голови Київської міської організації товариства тверезості та здоровя, суду показав, що працює в організації з 1986 року. 01 червня 2009 року позивача звільнили у звязку із скороченням штатної чисельності працівників. Після звільнення позивач не працював. Вказав, що рішення про скорочення штатної чисельності було прийнято в лютому 2009 року та позивачу було про це відомо, але він відмовився поставити підпис про ознайомлення у розпорядженні. 01 червня 2009 року позивачу оголосили наказ про звільнення, у якому він також відмовився поставити підпис про ознайомлення.
Свідок ОСОБА_6, який навчався у на курсах масажиста у Київській міській організації товариства тверезості та здоровя, суду показав, що організацією проведення навчання та його оплати займався позивач, який разом з викладачем жінкою вручали йому диплом про закінчення курсів.
Свідок ОСОБА_7, працюючий у відповідача на посаді відповідального секретаря, суду показав, що знає позивача з 1991 року. У 2008 році в період фінансової кризи в організації вирішувалось питання про скорочення двох штатних одиниць - посад інструкторів. На початку 2009 року позивача повідомили про прийняте розпорядження стосовно його скорочення, з яким він відмовився ознайомитися, в звязку з чим було складено відповідний акт. Коли було видано наказ про звільнення, то ОСОБА_2 в присутності головного бухгалтера позивача було ознайомлено з ним усно, а також було предявлено наказ для особистого ознайомлення, проте позивач відмовився це зробити. Неодноразово позивачу наказ про звільнення посилали поштою, нагадували про необхідність отримати заробітну плату. Зазначив, що після звільнення позивач на короткий проміжок часу іноді навідувався до товариства, починав доводити, що він і досі тут працює, в звязку з чим неодноразово виникали конфліктні ситуації та викликалась міліція.
Свідок ОСОБА_8, яка працювала в організації у період з 1996 року по 2010 рік на посаді бухгалтера, суду показала, що позивача було ознайомлено з розпорядженням про майбутнє скорочення двох штатних одиниць - інструкторів та з наказом про звільнення, проте позивач відмовився поставити свій підпис про ознайомлення. Остаточний розрахунок при звільненні позивачу було нараховано, проте він відмовився його отримати, тому його було депоновано на рахунку у банку. Трудова книжка знаходилась у позивача на руках, у звязку з необхідністю вирішити питання стосовно перерахунку пенсії. Зазначила, що особисто просила його повернути трудову книжку, яку йому надав ОСОБА_2 В звязку з цим писала доповідну записку. В матеріалах справи міститься зазначена свідком ОСОБА_8 доповідна записка (а.с. 74).
Крім того, зазначене підтверджується довідкою №11-12-68 від 30 серпня 2010 року ОСОБА_9 з праці та соціально-трудових відносин УПСЗН Оболонської РДА (а.с. 89-91).
На підставі викладеного судом встановлено, що трудові відносини між позивачем та відповідачем були припинені з 01 червня 2009 року. При цьому суд не приймає до уваги доводи позивача, що він і після цієї дати продовжував трудову діяльність у Київській міській організації товариства тверезості та здоровя, оскільки ці дані не підтверджуються зібраними по справі доказами. Періодичні візити позивача до громадської організації, в тому числі й на вручення дипломів випускникам, не є доказом продовження трудових відносин між позивачем та відповідачем після 01 червня 2009 року.
Відповідно до ч.4 ст.235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.
В ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що трудова книжка перебуває у відповідача. Також судом встановлено, що позивач відмовився отримати грошові суми, належні йому при звільнені, які нараховані відповідачем, і в подальшому, у звязку з неотриманням їх позивачем, депоновані в банку.
Досліджене судом за клопотанням позивача наглядове провадження прокуратури Оболонського району м.Києва № 50/10 також не містить доказів роботи позивача у відповідача після його звільнення 01 червня 2009 року та доказів перебування у відповідача трудової книжки позивача.
На підставі ст.ст. 40, 116, 117, 235 КЗпП України, керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.М.Маринченко