РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2012 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Ященко С.О.,

при секретарі судового засідання Ємельяненко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до Харківської міської Ради

про визнання угоди дійсною та визнання права власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради, в якому просить:

- визнати договір купівлі-продажу, укладений 23.11.1992 року між ним та фабрикою «Ремвзуття», дійсним;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на нежитлове приміщення майстерні № 58 площею 12кв.м., розташованого за адресою: м. Харків, пр-т Московський, 96.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 23.11.1992 року між ним та Фабрикою «Ремвзуття» укладено договір купівлі-продажу майстерні з ремонту взуття № 58 площею 12кв.м., що розташована за адресою: м. Харків, пр-т Московський, 96. У відповідності до п. 7 договору він є дійсним з моменту його підписання сторонами, тобто з 23.11.1992 року. На момент укладення договору нотаріальне посвідчення договору не вимагалось. З 1992 року позивач здійснює підприємницьку діяльність у зазначеній майстерні.

06.10.2009 р. з метою оформити державну реєстрацію належного позивачеві за договором нерухомого майна в КП «ХМБТІ»позивачем отримано технічний паспорт на нежитлову будівлю літ. «Б-1», розташовану в м. Харкові, пр-т Московський, 96, який було перевірено 06.07.2011 р. Однак КП «ХМБТІ» відмовлено в такій реєстрації у звязку з тим, що договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 23.11.1992р. нотаріально не посвідчений.

На теперішній час оформити зазначену угоду нотаріально позивач не має можливості, оскільки згідно довідки Головного управління статистики у Харківській області від 17.04.2012 р. ПТпоРВ «Ремвзуття» змінене в ЄДРПОУ на ЗАТ «Ремвзуття» в липні 1995 р., яке в свою чергу видалено з ЄДРПОУ 21.04.2000 р. на підставі повідомлення про скасування державної реєстрації виконкому Харківської міської ради, рішення №242.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач Харківська міська рада, у судове засідання представника не направила, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому він просить розглядати справу за наявними матеріалами без участі представника Харківської міської ради.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.11.1992 року між ОСОБА_1 та Фабрикою «Ремвзуття»укладено договір купівлі-продажу майстерні з ремонту взуття № 58 площею 12кв.м., що розташована за адресою: м. Харків, пр-т Московський, 96.

У відповідності до п. 7 договору він є дійсним з моменту його підписання сторонами, тобто з 23.11.1992 року.

06.10.2009 р. позивачем отримано технічний паспорт на нежитлову будівлю літ. «Б-1», розташовану в м. Харкові, пр-т Московський, 96, який перевірено 06.07.2011 р.

Зазначена нежитлова будівля літ. «Б-1» використовується позивачем за призначенням у якості майстерні з ремонту взуття, що підтверджується дозволом на розміщення та відкриття об'єктів торгівлі, громадського харчування та побутового обслуговування від 17.04.1996 року.

У відповідності до п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Враховуючи, що спірний договір укладено 23.11.1992 року,, до спірних правовідносин застосовуються положення Цивільного кодексу УРСР.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК УРСР, яка діяла на момент укладення спірного договору, угодами визнаються дії громадян, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов'язків.

Згідно ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з договору купівлі-продажу приміщення та обладнання майстерні № 58, укладеного 23.11.1992 року між позивачем та Фабрикою «Ремвзуття», останньою позивачеві передано приміщення майстерні № 58 площею 12 кв.м., що розташоване за адресою: м. Харків, пр-т Московський, 96.

Зобовязання за договором купівлі-продажу сторонами були виконанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 ЦК УРСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Приписами глави 20 ЦК УРСР встановлено обов'язковість нотаріального посвідчення тільки договору купівлі-продажу жилого будинку , якщо хоча б однією зі сторін є громадянин.

Згідно приписів ч. 2 ст. 48 ЦК УРСР, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно до положень ЦК УРСР сторонами в договорі купівлі-продажу є продавець і покупець.

При цьому Харківська міська рада не може бути стороною у справі щодо визнання договору дійсним, оскільки не була стороною договору купівлі-продажу.

06.10.2009 р. з метою оформити державну реєстрацію належного позивачеві за договором нерухомого майна в КП «ХМБТІ» позивачем отримано технічний паспорт на нежитлову будівлю літ. «Б-1», розташовану в м. Харкові, пр-т Московський, 96, який було перевірено 06.07.2011 р. Однак КП «ХМБТІ»відмовлено в такій реєстрації.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Враховуючи, що згідно ч. 1 ст. 128 ЦК УРСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, у відповідності до п. 5 договору купівлі-продажу передача майстерні № 58 позивачеві відбулась 23.11.1992 року, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 права власності на нежитлове приміщення майстерні № 58 площею 12кв.м., розташованого за адресою: м. Харків, пр-т Московський, 96.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 217, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нежитлове приміщення майстерні № 58 площею 12кв.м., розташованого за адресою: м. Харків, пр-т Московський, 96.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_2