РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 0616/4988/12

провадження у справі № 2/0616/1405/12

25 грудня 2012 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Коцюби О.М.

за участю секретаря Гопанчук Н.О.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди від адміністративного правопорушення,

встановив:

17.10.2012 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди від адміністративного правопорушення, мотивуючи свої вимоги тим, що 31.01.2012 року відповідачі, перебуваючи у її власному бар-магазині, що знаходиться за адресою: вул. центральна, 2-г, с. Олександрівка, Новоград-Волинський район, влаштували бійку, внаслідок хуліганських дій їй було завдано матеріальних збитків на суму 1400 грн.. Крім цього, їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в 3000 грн.. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, які впливали на якість роботи по обслуговуванню клієнтів, реклами і дизайну власного магазину. На селі появилися різні плітки, що вплинуло на торгову виручку. Зявилося безсоння, розгубленість, головні болі та порушення нормального ритму життя. Тому звернулася до суду з даним позовом у якому просить стягнути з відповідачів суму матеріальних та моральних збитків.

28.11.2012 року позивач подала до суду заяву про залишення позову в частині вимог до ОСОБА_3 без розгляду, оскільки він сплатив свою частину завданих збитків.

10.12.2012 року позивач надала до суду заяву про збільшення позовних вимог у якій просила стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 850 грн. та моральну шкоду 1500 грн..

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити їх.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши сторони, свідків, ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази, дійшов висновку.

З постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 08.02.2012 року встановлено, що 31.01.2012 року до бару-магазину «Шаланда», що знаходиться в с. Олександрівка, у нетверезому стані зайшли ОСОБА_3 та ОСОБА_2, де, вживши ще алкогольних напоїв, вчинили бійку. Внаслідок бійки було пошкоджено стіл та 4 одиниці облицювальної плитки. В подальшому відповідачі вийшли на вулицю де продовжили бійку та пошкодили паркан з лози на суму 50 грн. та пластиковий підвіконник на суму 450 грн. (а.с. 7-8).

01.03.2012 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП (а.с. 59).

Крім цього, суд розцінює сплату збитків ОСОБА_3 як визнання того, що відповідачами дійсно нанесено матеріальну шкоду позивачу.

Суд відкидає, як доказ на підтвердження суми матеріальних збитків, постанову про відмову у порушенні кримінальної справи від 08.02.2012 року, оскільки з досліджених матеріалів перевірки № 511 про відмову в порушенні кримінальної справи по ЖРЗПЗ № 690 не вбачається будь-якого доказу на підтвердження джерела отримання інформації про вартість пошкодженого інвентарю. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях слідчого.

Ч. 4 ст. 60 ЦПК України зазначає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак зазначену постанову суд враховує як доказ на підтвердження факту нанесення матеріальних збитків.

На підтвердження суми збитків позивач надала товарний чек на стіл вартістю 750 грн. (а.с. 63), та кошторисну документацію на вартість та заміну плитки і підвіконника вартістю загалом 571 грн. (а.с. 52).

Ч. 1 ст. 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Тому суд вирішив задовольнити позовні вимоги частково і, оскільки ОСОБА_3 сплачено половину вартості збитків, стягнути з ОСОБА_2 половину вартості матеріальних збитків підтверджених доказами. А саме: 750 грн. (стіл) + 384 грн. (вартість підвіконника, плитки та роботи щодо їхньої заміни) = 1134 грн. / 2 = 567 грн.

Суд відмовляє у стягненні з відповідача суми вартості декоративного плетеного забору з лози оскільки не надано належного доказу на його вартість.

Крім цього, суд відмовляє у стягненні з відповідача суму вартості за проведення проектно-кошторисної роботи стосовно ремонту бару-магазину, оскільки проведення такої роботи призначалося не за ухвалою суду а проводилось позивачем самостійно.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення із ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 1500 грн. встановлено наступне.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд приймає до уваги, що дійсно, внаслідок дій ОСОБА_2 було завдано матеріальних збитків ОСОБА_1, що потягнуло певні душевні страждання. Вирішуючи питання розміру грошового відшкодування завданої моральної шкоди суд враховує глибину, тривалість душевних страждань, завданих позивачу неправомірними діями відповідача, і, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає достатньою сатисфакцією стягнення на її користь 300 грн..

Крім цього, в силу ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди від адміністративного правопорушення задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 матеріальні збитки у розмірі 567 грн. 00 коп., моральну шкоду у розмірі 300 грн. та судовий збір - 214 грн. 60 коп., загалом на суму 1081 грн. 60 коп. (одна тисяча вісімдесят одна грн. 60 коп.).

Позовні вимоги до ОСОБА_3 залишити без розгляду.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошена його вступна і резолютивна частини у судовому засіданні 25.12.2012 року.

Повний текст рішення складено 28.12.2012 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий: О.М. Коцюба