Справа № 0424/2209/2012
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2012 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі :

головуючої Тананайської Ю.А.

при секретарі Новоселецькій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Марганці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

До звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності. Позивач у позовній заяві та представник позивача у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог посилались на те, що з січня 1998 року позивач та відповідач проживали однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, в грудні 1998 року народився спільний син ОСОБА_3, батьком якого записано відповідача. Під час спільного проживання однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу сторони за спільні кошти придбали нерухоме майно, а сааме квартиру АДРЕСА_1. Просить встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу як чоловіка та жінки з січня 2004 року ( дати набрання чинності ЦК) по дату постановлення рішення та визнати придбану квартиру спільною сумісною власністю, визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач надав суду заяву, у якій просив розглядати дану цивільну справу за його відсутності, позов визнає.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Встановлено, що з січня 1998 року позивач та відповідач проживали однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. В грудня 1998 року у сторін народився син ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтві про народження 1-КИ № 022986.

8 серпня 2005 року ОСОБА_2 уклав договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, який посвідчено державним нотаріусом ОСОБА_4 за № ВСІ 392576.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується довідкою КП «Житлове господарство» ОСОБА_2 зареєструвався за зазначеною адресою в траві 2006 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали без реєстрації з 2006 року, а зареєстровані за зазначеною адресою з 10.01.2012 року. Зазначені фати не оспорюються відповідачем.

Правовідносини, які виникли між сторонами, урегульовані нормами Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнанні сторонами не підлягають доказуванню. Відповдач надав заяву про визнання позову.

Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, та вирішуючи вимоги позивача ОСОБА_1, суд виходив з того, що відповідач дійсно станом на 8.08.2005 року проживала з позивачем, вони вели спільне господарство, а також приймаючи до уваги той факт, що відповідач визнає позовні вимоги, а тому суд вважає за можливе задовольнити вказані позовні вимоги та встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу з січня 2004 року ( з часу набрання законної сили Сімейним кодексом України) по 20 вересня 2012 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно зі ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленостями між ними.

Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками, право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги визнання права власності на ? частину квартири та вважає за необхідне поділити спільну сумісну власність наступним чином: визнати за кожним право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2.

Керуючись 57, 58, 60, 209, 212, 214 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу як чоловіка та жінки ОСОБА_1 з ОСОБА_2 з січня 2004 року по 20 вересня 2012 року .

Поділити спільно набуту квартиру визнавши за ОСОБА_1 право власності на ? частку квартири АДРЕСА_2, за ОСОБА_2 право власності на ? частку квартири АДРЕСА_2.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення через Марганецький міський суд.

Суддя: Ю. А. Тананайська