15 листопада 2012 року
Справа № 419/6748/2012 р.
Провадження № 2/419/2751/2012 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2012 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

при секретарі Калініченко М.В.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради про встановлення факту належності домоволодіння, про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2012 року позивачка звернулася з позовом до суду, в якому просила встановити факт належності ОСОБА_3, померлому 15 грудня 1999 року, право власності на домоволодіння № 20 по вул. Крошки в м. Дніпропетровську яке він побудував за свої кошти та своїми силами та яке в цілому складається з житлового будинку літ. А-1, веранди літ. а-1, ганку літ. а, навісу літ. Б, навісу літ. В, літнього душу літ. Г, вбиральні літ. Д, споруди № 1-4,І, вимощення, огорожа, хвіртки, цоколь, житловий будинок літ. А-1 побудовано в один поверх і складається з: 1 - кухня, площею 6,5 кв.м.; 2 - комора, площею 8,5 кв.м.; 3 - житлова, площею 8,9 кв.м.; 4 - житлова, площею 7,50 кв.м.; 5 - житлова, площею 14,1 кв.м.; 6 - передня, площею 8,8 кв.м.; І - коридор, площею 3,2 кв.м.; всього по житловому будинку літ. А-1 загальна площа -57,5 кв.м., житлова - 30,5 кв.м., допоміжна - 23,8 кв.м., площа літніх приміщень 3,2 кв.м., домоволодіння розташоване на земельній ділянці розміром 453 кв.м. та визнати за ОСОБА_1, право власності на домоволодіння № 20 по вул. Крошки в м. Дніпропетровську в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 15 грудня 1999 року. В обґрунтування позову позивачка вказала на те, що вона є єдиним спадкоємцем за заповітом ОСОБА_3, померлого 15 грудня 1999 року, якому, згідно Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від однієї до пяти включно жилою площею до 60 кв.м., укладеного з відділом комунального господарства виконкому районної ради депутатів працюючих Красногвардійського району м. Дніпропетровська згідно рішення виконкому Красногвардійської райради депутатів працюючих № 230/4 від 31 березня 1961 року було відведено на праві безстрокового користування земельну ділянку № 12-а по вул. Крошки, (на теперішній час вул. Крошки, 20) в м. Дніпропетровську загальною площею 400 кв.м. На підставі вказаного Договору, ОСОБА_3 за власні кошти побудував будинок та господарчі будівлі. Згідно рішення виконкому Красногвардійської райради депутатів працюючих № 236 від 09.02.1960 року затверджено акт прийомки житлового будинку № 12-а по вул. Крошки в м. Дніпропетровську. Свідоцтво про право власності на домоволодіння отримано не було. Позивачка в визначений законом термін звернулась до Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Їй було надано замовлення до Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»зареєструвати правовстановлюючий документ на померлого ОСОБА_3 та на отримання Витягу на отримання спадщини. Проте, при проведенні інвентаризації домоволодіння було встановлено, що ОСОБА_3 не було отримано Свідоцтво про право власності на домоволодіння, тому позивачці було відмовлено.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. Також представник позивачки ОСОБА_2 вказав, що вони з позивачкою в усному порядку звернулися до відповідача з питанням виділення позивачці земельної ділянки, яку згідно технічного паспорту на спірне домоволодіння використано під будівництво будинку самозахватом, проте їм повідомили, що узаконення цієї ділянки площею 8 кв.м. буде тривати протягом року та коштуватиме позивачці значних коштів. Тому, вони звернулися до суду.

Представник Дніпропетровської міської ради ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, належним чином була повідомлена про слухання справи, причин своєї неявки суду не повідомила. Раніше в попередньому судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог позивачка та просила відмовити в їх задоволенні в повному обсязі.

Вислухавши позивачку та її представника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 15 грудня 1999 року помер - ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 338425 виданим відділом РАГС виконкому Кіровської районної ради м. Дніпропетровська 20 грудня 1999 року (а.с.5). ОСОБА_3 17 жовтня 1998 року склав заповіт, в якому заповідав все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося ОСОБА_1. (а.с.6).

Ще за життя ОСОБА_3, згідно Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від однієї до пяти включно жилою площею до 60 кв.м., укладеного з відділом комунального господарства виконкому районної ради депутатів працюючих Красногвардійського району м. Дніпропетровська згідно рішення виконкому Красногвардійської райради депутатів працюючих № 244 від 09 лютого 1960 року, було відведено на праві безстрокового користування земельну ділянку № 12-а по вул. Крошки в м. Дніпропетровську загальною площею 400 кв.м. (а.с.15,16).

Відведення ОСОБА_3 на праві безстрокового користування земельну ділянку № 12-а по вул. Крошки в м. Дніпропетровську загальною площею саме 400 кв.м. підтверджується планом земельної ділянки за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Крошки, № 12-а, виданим Дніпропетровським міським відділом комунального господарства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»та Актом про відведення ОСОБА_3 земельної ділянки загальною площею 400 кв.м. за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Крошки, № 12-а (а.с.17,18).

З пояснень позивачки ОСОБА_3, побудував будинок та господарчі будівлі, а саме домоволодіння, яке складається з: житлового будинку літ А-1., веранди літ. а-1. ганку літ. а. навісу літ. Б, навісу літ. В., літнього душу літ. Г, вбиральні літ. Д, споруди № 1-4.І, вимощення, огорожа, хвіртки, цоколь (а.с.13). Житловий будинок літ. А-1 побудовано в один поверх і складається з: 1 - кухня, площею 6,5 кв.м.; 2 - комора, площею 8,5 кв.м.; 3 - житлова, площею 8,9 кв.м.; 4 - житлова, площею 7,50 кв.м.; 5 - житлова, площею 14,1 кв.м.; 6 - передня, площею 8,8 кв.м.; І - коридор, площею 3,2 кв.м.; всього по житловому будинку літ. А-1 загальна площа -57,5 кв.м., житлова - 30,5 кв.м., допоміжна - 23,8 кв.м., площа літніх приміщень 3,2 кв.м. (а.с.12 на обороті).

Дане домоволодіння розташоване на земельній ділянці 453 кв. м., а виділялося померлому 400 кв.м. (а.с.18). Таким чином, частина земельної ділянки отримана самозахватом (а.с.10-13).

Лише 14.12.2010 року Розпорядженням Дніпропетровського міського голови за № 1039-р «Про присвоєння адреси житловому будинку по вул. Крошки (Красногвардійський район)», на підставі звернення ОСОБА_1 від 03.11.2010 року вх. № 13/11324, збудованому житловому будинку по вул. Крошки було присвоєно адресу - вул. Крошки, 20 (колишня адреса - вул. Крошки, 12-а; вул. Крошки, 12-б) (а.с.14).

Таким чином, на час смерті ОСОБА_3 свідоцтво про власність отримано ним на спірне домоволодіння не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Частиною 3 ст. 376 ЦК України передбачено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

У відповідності до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

За змістом ч. 1, ч. 4 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно ЦПК України в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Доказів, що вся земельна ділянка площею 453 кв.м. по вул. Крошки, 20 в м. Дніпропетровську, на якій розташований будинок була закріплена за померлим ОСОБА_3 у судовому засіданні надано не було.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У звязку з вищевказаним вбачається, що необхідними умовами узаконення самочинно побудованих об'єктів є: відведення для цієї мети в установленому порядку забудовнику земельної ділянки; відсутність заперечень з боку співвласника земельної ділянки; відсутність порушення в результаті самочинної забудови прав інших осіб та введення в експлуатацію.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки щодо встановлення факту належності домоволодіння померлому ОСОБА_3 не підлягають задоволенню, оскільки чиним законодавством встановлений відповідний порядок визнання права власноті.

Що стосується позовних вимог позивачки щодо визнання за нею права власності на спірне домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 15 грудня 1999 року, то вони є необгрунтованими і також не підлягають задоволенню, оскільки відсутні докази щодо належності на праві власності даної будівлі на час смерті.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 182, 331, 376, 1218, 1268-1270 ЦК України, ст. 116 ЗК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24 червня 2011 року № 91 «Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж», ст. ст. 10, 11, 57-61, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради про встановлення факту належності домоволодіння, про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Самсонова