У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Драгомерецького М.М.,

суддів: Панасенкова В.О.,

ОСОБА_1

при секретарі: Душкевич О.І.,

за участю: позивачки ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3

а також відповідачів ОСОБА_4 і ОСОБА_5

та їх представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 листопада 2011 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, третя особа Старокозацька сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області про усунення перешкод у отриманні державного акту на право власності на земельну ділянку , -

в с т а н о в и л а:

02 березня 2011 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів в якій, після уточнення позовних вимог, просить визнати, що відмова у погодженні і підписанні акту прийому-передачі межових знаків на зберігання (акту встановлення меж в натурі земельної ділянки) площею 0, 1488 га. по вул. Крупська, 46 с. Старокозаче, Білгород-Дністровського району Одеської області з боку ОСОБА_5, ОСОБА_4 порушує її право на отримання Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,1488 га., надану їй для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, ведення особистого селянського господарства та визнати за нею право на отримання Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,1488 га., яка передана їй у приватну власність за адресою: вул. Крупська, 46 с. Старокозаче, Білгород-Дністровського району Одеської області незалежно від того, що суміжні землекористувачі ОСОБА_5, ОСОБА_4 не підписують акт прийому-передачі межових знаків на зберігання (акт встановлення в натурі меж земельної ділянки), враховуючи, що їх права при цьому не порушуються, вказуючи, що відмова відповідачів від підписання вказаних документів є необґрунтованою.

Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити у повному обсязі з підстав, зазначених у позові.

Відповідач, ОСОБА_4, та його представник у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували вказуючи, що частина забору позивачки заходить на фасадну частину належного їм гаражу, а тому вважали, що позовні вимоги заявлено безпідставно та необґрунтовано, та у їх задоволенні слід відмовити.

Справа розглянута за відсутності відповідачки ОСОБА_5, та представника третьої особи, які у судове засідання не зявились, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, згідно наданої до суду письмової заяви представник третьої особи просить справу розглядати за їх відсутності, проти позову заперечень не має, відповідачка ОСОБА_7. про причини неявки до суду не повідомила.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 листопада 2011 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, а саме визнано за ОСОБА_2 право на отримання Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0, 1488 га., яка передана їй у приватну власність за адресою: вул. Крупська, 46 с. Старокозаче, Білгород-Дністровського району Одеської області незалежно від того, що суміжні землекористувачі ОСОБА_5, ОСОБА_4 не підписують Акт прийому-передачі межових знаків на зберігання (акт встановлення в натурі меж земельної ділянки).

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить дане рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, вказуючи на те, що воно постановлено з порушенням норм права, а тому є незаконним і необґрунтованим.

У судове засідання не з'явився представник третьої особи Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, який надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх відсутності. Тому у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України його неявка не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_7, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами України виключно до Закону.

Відповідно до ст. 41 Конституції України громадяни України мають право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ч. 2 ст. 1 Земельного кодексу України право власності на землю гарантується.

Статтею 106 ЗК України встановлено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними.

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Стаття 121 визначає, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах:для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Згідно ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Статтею 152 ЗК України, встановлено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав.

Так судом першої інстанції встановлено, що згідно договору дарування серії ВКО№504648 від 27 травня 2008 року, посвідченого державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської нотаріальної контори і зареєстрованого в реєстрі за №3836 позивачці належить на праві власності житловий будинок по вул. Крупська, 46 с. Старокозаче, Білгород-Дністровського району Одеської області розташований на земельній ділянці площею 0,15 га.. Договір дарування серії ВКО №504648 від 27 травня 2008 року зареєстрований у КП «Білгород-Дністровське БТІ»19 червня 2008 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССС № 578448.

За житловим будинком закріплена земельна ділянка площею 0,15 га., що підтверджується архівним витягом з протоколу зборів колгоспу від 02 квітня 1979 року, довідкою Старокозацької сільської ради Білгород - Дністровського району, технічної документацією на житловий будинок.

В червні 2009 року позивачка звернулася до Старокозацької сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області з заявою про проведення інвентаризації, з наступною приватизацією спірної земельної ділянки.

09 липня 2009 року Старокозацька сільська рада Білгород - Дністровського району Одеській області прийняла рішення за №357 - У «Про видачу дозволу на розробку технічної документації на виготовлення державних актів на право власності земельних ділянок мешканцям с. Старокозаче для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства», згідно якого позивачці наданий дозвіл на розробку технічної документації по виготовленню державного акту, передана земельна ділянка площею 0,15 га. по вул. Крупська, 46 с. Старокозаче, Білгород-Дністровського району Одеської області безплатно у власність, та прийнято рішення видати позивачці державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,15 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства.

На підставі вказаного рішення Старокозацької сільської ради позивачка звернулася до Приватного підприємства «Акерманпроект»для виготовлення технічної документації із землеустрою на надану їй земельну ділянку.

Рішенням Старокозацької сільської ради № 38 - VI від 11 січня 2011 року внесені зміни до рішення Старокозацької сільської ради №357 - У від 09 липня 2009 року згідно яких цифра 0,15 га. замінена на цифру 0,1488 га..

ПП «Акерманпроект» була розроблена відповідна технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку гр. ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, вул. Крупська, 46 с. Старокозаче, Білгород-Дністровського району Одеської області площею 0, 1488 га.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачка не має можливості реалізувати своє право шляхом приватизації земельної ділянки та отримання державного акту, так як відповідачі відмовляються від підпису акту прийому-передачі межових знаків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 посилається на те, що проект відведення земельної ділянки взагалі не можна розглядати як доказ, так як у від був виготовлений ПП «Аккерманпроект» - юридичною особою, що не має на це відповідної ліцензії. Але це твердження не знайшло свого підтвердження матеріалами справи, так як ОСОБА_2 була надана до суду копія ліцензії (серія АВ № 368761), згідно якої ПП «Аккерман проект» має право на проведення відповідних землевпорядних робіт.

Згідно ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

Таким чином, колегією суддів не встановлено підстав щодо порушення прав відповідачів, а тому рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 листопада 2011 року відповідає вимогам діючого законодавства.

Судова колегія вважає, що розглядаючи вказаний спір, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 листопада 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: підпис ОСОБА_8

підпис

ОСОБА_9

ОСОБА_1