РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 2608/19235/12

пр. № 2/2608/7752/12

05 грудня 2012 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Макаренко В.В.,

при секретарі - Кузьменко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фотон АН» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором, -

в с т а н о в и в :

ТОВ «Фотон АН» звернулося до Святошинського районного суду міста Києва з позовом про розірвання з ОСОБА_1 договору про здійснення ремонту нежитлової будівлі від 12 листопада 2012 року та стягнення з відповідачки 56 000,00грн. боргу по вказаному договору.

04 грудня 2012 року представником позивача через канцелярію суду подано заяву про збільшення позовних вимог, якою просить розірвати з ОСОБА_1 договір про здійснення ремонту нежитлової будівлі від 12 листопада 2012 року та додаткову угоду від 13 листопада 2012 року до вказаного договору, визнати право власності за позивачем на нежитлову офісну будівлю по вул. Нижній Вал, 13, Літ. «В», в м . Києві, загальною площею 4410,5 кв.м та визнати право власності за позивачем на нежитлову-офісну будівлю по вул. Кудрявський узвіз, 10-А, Літ. «А», у м. Києві, загальною площею 108,7 кв.м.

Представник позивача уточнив позовні вимоги в частині визнання права власності, а саме визнати право власності за позивачем на нежитлову офісну будівлю по вул. Нижній Вал, 13, Літ. «В», в м . Києві, загальною площею 255,8 кв.м, замість помилково вказаних в позові - 4410,5 кв.м

Позовні вимоги обґрунтовує, тим, що підприємство є власником нежилого будинку по вул. Нижній Вал, 13, Літ. «В», в м . Києві та власником нежилого будинку по вул. Кудрявський узвіз, 10-А, Літ. «А», у м. Києві, право власності в установленому законом порядку зареєстроване, також зазначає, що є користувачем земельних ділянок на яких розташовані будинки, сплачує земельний податок. З метою укладення договору оренди вказаних приміщень, 12 листопада 2012 року між ОСОБА_1 замовник, та ТОВ «Фотон АН» забудовник, укладено договір про здійснення ремонту нежилого будинку по вул. Нижній Вал, 13, Літ. «В», в м . Києві загальною площею 255,8 кв. м також 13 листопада 2012 року укладено додаткового угоду до договору, якою внесено зміни до основного договору, а саме змінено предмет договору, яким передбачено здійснення ремонту та внутрішнього оздоблення обєктів нежилих будівель по вул. Нижній Вал, 13, Літ. «В», в м . Києві та по вул. Кудрявський узвіз, 10-А, Літ. «А», у м. Києві. За умовами спірного договору відповідачка зобовязувалась оплатити ремонт та внутрішнє оздоблення будівель, проте взятих на себе зобовязань не виконала в повному обсязі, лише здійснила часткову оплату у розмірі 24 000,00грн., на неодноразові звернення, щодо здійснення повної оплати ремонту обєктів будівництва, позивачка від відповіді ухиляється, оплату не здійснює, в звязку з чим позивач вважає, що відповідачкою не виконуються зобовязання, чим позивачу завдаються збитки, тому позивач просить розірвати договір та визнати право власності на будівлі, оскільки в результаті здійснення ремонту відбулося часткове перепланування будівлі, а право власності відповідачкою не визнається і відповідача вважає що право власності на будівлі належить їй на підставі закону, оскільки вона є замовником ремонту будівель, в звязку з чим товариство вважає, що його право власності порушено, тому просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини викладені в заяві. Представник відповідача проти позову заперечував в частині стягнення з відповідача грошової суми в розмірі 56 000,00 грн., проти визнання права власності за позивачем не заперечував, зокрема зазначив, що відповідачка вже оплатила частину суми передбачену договором у вигляді авансу в розмірі 24 000,00грн., тому в позасудовому порядку сторони дійшли згоди, що вказана сума є достатньою компенсацією за здійснений ремонт будівель, а заявлена сума до стягнення є безпідставною, оскільки на даний час договір оренди з позивачем не укладений і сторони не мають наміру його укладати, оскільки у позивача відсутні правовстановлюючі документи на відремонтовані будівлі, а у відповідачки не має коштів на ремонт та на укладання договору оренди.

Заслухавши пояснення сторін, досліджуючи надані докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено, що 12 листопада 2012 року між ОСОБА_1 (замовник) та ТОВ «Фотон АН» (забудовник) укладено договір про здійснення ремонту нежитлової будівлі (надалі за текстом - Договір), предметом якого є ремонт обєкта з необхідними інженерними мережами, включаючи проведення внутрішніх оздоблювальних робіт на земельній ділянці згідно з проектною документацією та забудовник виконає за цим договором функції замовника в межах повноважень, визначених законодавством та цим договором, вартість будівництва складає 80 000,00грн. (а.с. 11-14), 13 листопада 2012 року сторони підписали додаткову угоду до договору від 12 листопада 2012 року, згідно якої обєктом є нежилі будівлі по вулиці Нижній Вал, 13 (Літ. В) та по вулиці Кудрявський узвіз, 10-А (Літ. А) в м. Києві (а.с. 29).

Відповідно до 3.4 Договору встановлено, що замовник проводить фінансування будівництва наступним графіком: протягом 2 календарних днів після підписання договору сплачує 30% від вартості ремонту; решта 70% від вартості ремонту сплачуються рівними частками протягом 8 днів.

Згідно п. 4.1.1 Договору замовник після прийняття обєкту має право укласти договір оренди на умовах, що визначені договором.

Суд досліджуючи вказаний договір дійшов висновку, що договір є змішаним, оскільки він містить елементи різних договорів, тобто, даний договір містить елементи договору будівельного підряду та оренди.

Враховуючи, що укладений договір містить ознаки договору будівельного підряду, слід зазначити наступне.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

Статтею 876 ЦК України встановлено, що власником об'єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором.

Відповідно до ч. 4 ст.879 ЦК України оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» фінансування робіт з планування окремих земельних ділянок, на яких їх власники або користувачі мають намір здійснити нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт об'єктів будівництва (далі - будівництво), здійснюється за рахунок коштів таких осіб або інших джерел, не заборонених законом.

Згідно пояснень сторін, замовником сплачено 24 000,00грн., а забудовником отримано вказану суму коштів, що складає 30% від вартості реконструкції будівель, тобто проведено часткову оплату.

Отже, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач порушив свої зобовязання, оскільки представник відповідача, вказував на те, що фінансування обєкту не здійснювалось за браком коштів.

Тому у відповідності ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Враховуючи, зміст п. 2.2 Договору, в якому передбачено, що фінансування всіх заходів та робіт з завершення Ремонту обєкта, в т.ч. внутрішнього оздоблення, та забезпечення виконання цих заходів та робіт у відповідності до умов договору, покладається на забудовника, зважаючи, що згідно з п. 2.4 Договору власником об'єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є Забудовник ТОВ «Фотон АН», виходячи із змісту вказаних нормативно - правових норм та змісту договору суд дійшов висновку, що право власності на відремонтовані обєкти будівництва не переходить до відповідача.

Разом з тим, зважаючи, що право власності оспорюється відповідачем, внаслідок здійснення ремонту будівель, який здійснено згідно умов договору про укладення договору оренди після завершення ремонту, суд вказує на наступне.

Згідно з ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч.1 ст.761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Суд досліджуючи матеріали позовної заяви встановив, що Виробничий кооператив «Фотон», зареєстрований 26 вересня 1988 року реорганізовано в товариство з обмеженою відповідальністю «Фотон АН» 16 листопада 2007 року, яке є правонаступником зазначеного кооперативу (а.с. 4-10).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що 04 березня 1993 року представником Президента України при Шевченківський РДА ВК «Фотон» дозволено встановити збірно0розбірний павільон торговельного призначення по вул.. Нижній Вал, 13 в м. Києві.

Також, ВК «Фотон» 28 грудня 1992 року придбав у Броварського заводу «Торгмаш» торговий павільон за 720 000,00крб. та 26 лютого 1993 року ВК «Фотон» уклав договір на виконання робіт № 1 з Творчим колективом «ВТК» на монтаж торгового павільйону типу № «П-19» Броварського заводу «Торгмаш» по вул.. Нижній Вал, 13 в м. Києві, побудована будівля має загальну площу 255,8 кв.м.

Згідно договору оренди земельної ділянки від 11 квітня 2006 року укладеного між Київська міська рада та Виробничим кооперативом «Фотон», орендодавець на підставі рішення Київської міської ради від 07 липня 2005 року за № 519/3095, за актом приймання передачі передає, а Орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку по вул.. Нижній Вал, 13 в м. Києві у розмірі 600 кв. м., кадастровий номер :85:641:0009 (а.с. 34-43).

Актом від 06 вересня 2005 року визначено межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с. 44).

Актом приймання-передачі передано земельну ділянку по вул.. Нижній Вал, 13 в м. Києві у володіння і користування ВК «Фотон»(а.с. 45-46).

Висновком Головного управління земельних ресурсів КМДА № 05-3209 від 09 червня 2008 року до справи А-12945 до технічної документації щодо внесення змін до рішення Київської міської ради від 07 липня 2005 року № 519/3095 «Про передачу Виробничому кооперативу «Фотон» земельної ділянки для експлуатації та обслуговування павільону-кафе на вул. Нижній Вал, 13 у Подільському районі м. Києва» та про поновлення договору оренди земельної ділянки не заперечує проти поновлення договору оренди земельної ділянки з ТОВ «Фотон АН» від 13 квітня 2006 року № 85-6-00279 (а.с. 30-31).

Листом повідомленням від 29 березня 2011 року направлено додаткову угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки по вул. Нижній Вал, 13, у м. Києві (а.с. 32-33).

Одночасно з викладеним, представник позивача пояснив, що вказаний договір оренди земельної ділянки є пролонгованим і товариством на підставі вказаного договору сплачується земельний податок, згідно платіжних доручень про перерахування земельного податку до державного бюджету(а.с. 54-56).

Крім того, внаслідок ремонту обєктів будівництва, здійснено часткове перепланування будівель, що призвело до порушення права власності позивача на вказані будівлі, в звязку з чим суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до акту обстеження технічного стану конструкцій нежитлового будинку з офісними приміщеннями на Кудрявському узвозі, 10-А літер. А, зроблено висновок провідним інженером ОСОБА_2, відповідно до кваліфікаційного сертифікату серії АЕ № 000841 від 02 жовтня 2012 року, що виконані будівельно-монтажні роботи нежилого будинку на Кудрявському узвозі, 10-А, Літ. А в м. Києві, дають підставу для ствердження, що будівельно-монтажні роботи виконані у відповідності до державних стандартів , будівельних норм і правил, нормативних актів з пожежної безпеки, відповідають вимогам екологічних та санітарно-технічних норм при експлуатації будівель і споруд, що діяли на момент закінчення будівництва, Загальний стан нежилого будинку можна охарактеризувати як задовільний та придатний для експлуатації за призначенням (а.с. 47-53).

Також, на вказані будівлі Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна 02 жовтня 2009 року складено технічний паспорт на нежитловий будинок за адресою: м. Київ, вулиця Нижній Вал, 13, Літ. «В», (а.с. 15-18).

Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним, власник не може бути позбавлений чи обмежений у здійсненні права власності, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності

На виконання Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 22.06.2011 № 703 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», яка набрала чинності з 01.01.2012, пункти 25, 26 якого передбачають, що проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно заінтересованою особою є правонабувач (правонабувачі), сторона (сторони) правочину, відповідно до якого виникло право власності та інше речове право, для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності на нерухоме майно.

У відповідності до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визнання права власності на майно є одним із способів захисту права власності. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Підсумовуючи викладене, враховуючи, що користувачем земельних ділянок та власником будівель за адресами: м. Київ, вулиця Нижній Вал, 13, та м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, 10-А, є ТОВ «Фотон АН», зважаючи, що обєкт по вул. Кудрявський Узвіз, 10-А, в м. Києві збудовано без оформлення права оренди на земельну ділянку, проте вказана земельна ділянка не перебуває у власності або користуванні третіх осіб, а ремонтувалася будівля по вулиці Нижній Вал, 13, в м. Києві, земельна ділянка належить на підставі договору оренди позивачу, зважаючи, що обєкти зазнали певних змін та потребують державної реєстрації, внаслідок ремонту, враховуючи, що Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна проведено технічну інвентаризацію вказаних будівель, з огляду на те, що відповідачем оспорюється право власності на будівлі, та враховуючи, що відповідачем порушено умови договору з ремонту будівель, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання права власності та розірвання договору про здійснення ремонту нежитлових будівель є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Проте, позовні вимоги в частині стягнення боргу за договором здійснення ремонту нежитлових будівель є безпідставними з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, в разі припинення основного зобовязання припиняється й додаткове, тобто розриваючи договір на здійснення ремонту будівель припиняються й зобовязання позивача, щодо стягнення заборгованості за оспорюваним договором та в подальшому укладення договору оренди.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в частині стягнення боргу з відповідачки у розмірі 56 000, 00 грн.

За вказаних обставин, суд вважає, що вимога, щодо стягнення боргу є безпідставною, а позовні вимоги в частині визнання права власності та розірвання договору підлягають задоволенню, як такі знайшли своє підтвердження викладеними обставинами, що підтверджуються належними доказами.

Керуючись ст. 10 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. ст. 15, 16, 321, 328, 376, 392, 526, 575, 626, 628, 638, 653, 759, 761, 876, 879 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 30, 57, 59, 60, 61, 212-215 ЦПК України суд, ,-

в и р і ш и в :

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фотон АН» задовольнити частково.

Договір про здійснення ремонту нежитлової будівлі від 12 листопада 2012 року та додаткову угоду від 13 листопада 2012 року до договору про здійснення ремонту нежитлової будівлі від 12 листопада 2012 року укладених між товариством з обмеженою відповідальністю «Фотон АН» (юридична адреса: 04080, АДРЕСА_1, ) та ОСОБА_1 розірвати.

Визнати за товариством з обмеженою відповідальністю «Фотон АН» (юридична адреса: 04080, АДРЕСА_1, ) право власності - на нежитлову-офісну будівлю по вулиці Нижній Вал, 13, Літ. «В», в м. Києві, загальною площею 255,8 кв.м.

Визнати за товариством з обмеженою відповідальністю «Фотон АН» (юридична адреса: 04080, АДРЕСА_1, ) право власності - на нежитлову-офісну будівлю по вулиці Кудрявський узвіз, 10-А, Літ. «А», загальною площею 108,7 кв.м.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Святошинський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ: