КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 2-2385/11
Провадження № 2/1414/532/12 р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.03.2012 року м.Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у cкладі: головуючої по справі судді - Селіщевої Л.І.,

при секретарі - Варакута Є.Ю.,

за участю позивача - ОСОБА_2,

та відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, -

і

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2011 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідачів - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, в обґрунтування якого вказав наступне.

30.03.2009 р. померла його бабуся - ОСОБА_6, яка при житті - 23.12.1994 р. склала заповіт, в якому заповідала йому земельну ділянку по вул. Тавричеській 34 в м. Миколаєві. Дана земельна ділянка належала покійній на підставі Державного акту на землю, виданого Жовтневою районною радою народних депутатів м. Миколаєва від 30.07.1993 р.

Після смерті бабусі позивач в установлений законом строк звернувся до Волочиської державної нотаріальної контори, за місцем відкриття спадщини, із заявою про прийняття спадщини. Однак йому було відмовлено в оформленні спадщини через те, що спадкодавця 05.12.2002 р. склала інший заповіт, яким заповіла все належне їй майно своїй онуці, відповідачу по даній справі - ОСОБА_7

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 12.05.2011 р. заповіт, складений ОСОБА_6 05.12.2002 р. та посвідчений секретарем Яхновецької сільської ради Волочиського району Хмельницької області, був визнаний недійсним через те, що заповідачка на момент його складення хворіла, внаслідок чого її волевиявлення не було вільним та не відповідало її волі.

Крім цього, в державному акті на спірну земельну ділянку містяться виправлення, що є перешкодою для оформлення спадщини нотаріусами.

Посилаючись на викладене, позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку по вул. Тавричеській 34 в м. Миколаєві в порядку спадкування за заповітом після смерті його бабусі - ОСОБА_6

В судовому засіданні позивач свій позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач - ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнала повністю, не заперечувала проти його задоволення та пояснила, що покійна ОСОБА_6 була її матірю, а позивач є її сином. 23.12.1994 р. ОСОБА_6, склала заповіт, в якому заповідала належну їй земельну ділянку по вул. Тавричеській 34 в м. Миколаєві позивачу по справі. Після смерті матері вона дізналась про існування іншого заповіту - від 05.12.2002 р. , згідно якого ОСОБА_6 заповіла все належне їй майно своїй онуці - ОСОБА_7 В звязку із цим відповідач подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті своєї матері через те, що вона є непрацездатною за віком, а тому має право на обовязкову частку після смерті її матері. Разом із цим, після визнання недійсним заповіту від 05.12.2002 р. вона не заперечує проти визнання права власності на спірну земельну ділянку за своїм сином, позивачем по справі - ОСОБА_2

Відповідачі - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, визнали позов повністю.

Треті особи без самостійних позовних вимог - Волочиська державна нотаріальна контора та Пята Миколаївська державна нотаріальна контора подали заяву про розгляд справи у відсутність їхнього представника.

Третя особа без самостійних позовних вимог - Головне управління Держкомзему України в Миколаївській області в судове засідання свого представника не направила, була повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі.

Заслухавши пояснення позивача та відповідача ОСОБА_3, та дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

23.02.1994 року ОСОБА_6 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Пятої Миколаївської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, яким заповіла належну їй земельну ділянку по вул. Тавричеській 34 в м. Миколаєві своєму онукові, позивачу по даній справі - ОСОБА_2 Копія даного заповіту наявна в матеріалах цивільної справи.

30.03.2009 р. ОСОБА_6 - померла в с. Яхнівці Волочиського району Хмельницької області. Відповідачі - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 є дітьми померлої та спадкоємцями першої черги за законом.

Після її смерті позивач в передбачений законом 6-місячний строк звернувся до Волочиської державної нотаріальної контори із заявою про прийнятгя спадщини за заповітом. Дане підтверджується копією спадкової справи № 260/2009, заведеної після смерті ОСОБА_6 (далі - спадкова справа).

Однак нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та повідомила його про наявність іншого заповіту, складеного спадкодавцем пізніше - 05.12.2002 р., яким ОСОБА_6 заповіла все належне їй майно, в тому числі спірну земельні ділянку своїй онуці - ОСОБА_7

Із копії заповіту від 05.12.2002 р., посвідченого секретарем Яхновецької сільської ради Волочиського району Хмельницької області ОСОБА_9, вбачається, що ОСОБА_6 заповіла все належне їй на момент смерті майно своїй онуці - ОСОБА_7

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Статтею 1254 ЦК України передбачено, що заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу.

Частина 1 статті 225 ЦК України передбачає, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Із копії рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 12.05.2011 р. вбачається, що заповіт, складений ОСОБА_6 05.12.2002 р. був визнаний недійсним через те, що волевиявлення заповідача на момент його складення не було вільним та не відповідало її волі. Рішення суду набрало законної сили.

Виходячи із вищевикладеного суд приходить до висновку, що після визнання судом недійсним заповіту, складеного ОСОБА_6 05.12.2002 р., відновлює свою юридичну силу заповіт, складений нею раніше - 23.02.1994 року, яким вона заповідала належну їй земельну ділянку позивачу.

Із копії Державного акту на право приватної власності на землю, виданого ОСОБА_6 30.07.1993 року Жовтневою районною радою народних депутатів, вбачається, що їй належало право власності на земельну ділянку, площею 0,07 га, яка розташована по вул. Тавричеській 34 в м. Миколаєві та має цільове призначення - для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку. В даному акту містяться виправлення в написанні прізвища та імя власника земельної ділянки та місці її проживання, ці виправлення завірені печаткою та підписом посадової особи. Наявність таких виправлень позбавили позивача можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку.

Керуючись ст.ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 1216-1218, 1220-1223, 1268-1270 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 „Про судову практику у справах про спадкування , суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку, площею 0,07 га, яка розташована по вул. Тавричеській 34 в м. Миколаєві для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, в порядку спадкування за заповітом після смерті його бабусі - ОСОБА_6, яка померла 30.03.2009 р. в с. Яхнівці Волочиського району Хмельницької області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Л.І.Селіщева