КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 2-2060/11
Провадження № 2/1414/409/2012 р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.11.2012 року м.Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого по справі - судді Селіщевої Л.І.,

при секретарі - Варакута Є.Ю.,

за участю представника позивача - ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3,

та третьої особи - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання права власності на частку в спільній сумісній власності подружжя,

встановив:

В серпні 2011 року позивач - ОСОБА_5 звернувся до суду із даним позовом до відповідача - ОСОБА_6, в якому просив визнати за ним право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1, як на майно, придбане за час перебування в зареєстрованому шлюбі.

В обґрунтування свого позову позивач вказав, що 11.09.2004 року він та відповідачка уклали шлюб, в якому народилась їх спільна неповнолітня донька - Даря, ІНФОРМАЦІЯ_1. 27.10.2006 року цей шлюб був розірваний в судовому порядку.

В період перебування в шлюбі, 10.06.2005 року сторони придбали спірну 3-х кімнатну квартиру за вищевказаною адресою. Через фізичні вади позивача, оформленням договору купівлі-продажу квартири займалась відповідач та її мати, третя особа по даній справі - ОСОБА_7 В подальшому, в процесі розлучення сторін, позивач дізнався про те, що квартира була оформлена на відповідачку та її мати, по 1/2 частині за кожним.

Після розлучення між сторонами виникли суперечки з приводу користування спірною квартирою, тому позивач звернувся за захистом свого права власності до суду.

В судове засідання по справі позивач не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Його представник в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав посилаючись на те, що спірна квартира була придбана не за спільні сумісні кошти сторін як подружжя, а на кошти третьої особи, мати відповідача по справі - ОСОБА_8, отримані нею в кредит.

Третя особа без самостійних позовних вимог - ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення позову та пояснила, що спірна квартира була придбана за кошти, взяті нею в кредит у «Приватбанку» у розмірі 10 900 доларів США, із яких частина коштів була використання на купівлю квартири, а інша частина - на її ремонт, і всі платежі за цим договором також проводила вона.

Третя особа без самостійних позовних вимог - Служба у справах дітей Адміністрації Корабельного району подала суду заяву із проханням слухати справу у їх відсутність та врахувати при розгляді справи інтереси неповнолітньої дитини.

Заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи та свідків, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 11.09.2004 року по 27.09.2010 року, і в шлюбі у них народилась дочка - Даря, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу залишилась проживати з відповідачкою.

Із копії договору купівлі-продажу квартири від 10.06.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_9, вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_10 купили трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1. Дана квартира відповідно до вказаного договору належить їм по 1/2 частині за кожною.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить- дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Разом із цим, суд знаходить обґрунтованими доводи представника відповідача та третьої особи ОСОБА_7 з приводу того, що дана квартира була придбана за кошти, що не є спільною сумісною власністю подружжя, а бралися ОСОБА_7 в кредит у банку. Це підтверджується, зокрема, копією кредитного договору від 07.06.2005 року, із якого вбачається, що ОСОБА_7 напередодні купівлі спірної квартири брала кредит у розмірі 10 900 доларів США у «Приватбанку» і ці кошти мали цільове призначення - на купівлю квартири (п. 1.1. кредитного договору).

Пункт 1.3. кредитного договору передбачав, що забезпеченням виконання ОСОБА_7 своїх зобовязань за кредитним договором є квартира АДРЕСА_1.

В подальшому спірна квартира була передана в іпотеку, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Державному реєстрі іпотек.

В судовому засіданні також були оглянуті квитанції про сплату платежів за вищевказаним кредитним договором, згідно яких платником за цим договором була ОСОБА_7

Суд не бере до уваги покази свідка ОСОБА_11, допитаного за клопотанням представника позивача, через те, що вони суперечать іншим зібраним по справі доказам. Так, покази цього свідка про те, що він особисто надав кошти у розмірі 8 000 доларів США на купівлю спірної квартири нічим не підтверджуються. Також не підтверджуються його покази про те, що він здійснював платежі за кредитними зобовязаннями ОСОБА_4 на купівлю квартири. Крім цього, свідок давав суперечливі пояснення щодо вартості спірної квартири.

За таких обставин суд приходить до висновку, що в задоволення позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються, оскільки суд йому відмовляє повністю у задоволенні його позову.

Керуючись ст.ст. З, 4, 7, 10, 11, 214-215 ЦПК України, суд-

Вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання права власності на частку в спільній сумісній власності подружжя - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10- денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги .

Суддя: Л.І.Селіщева