Справа № 223/67/2012
У Х В А Л А

"16" січня 2012 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

Суддя Ліщишина М. Ю. , розглянувши заяву ПАТ КБ "Надра" про забезпечення позову,-

встановив:

В провадженні Тиврівського районного суду знаходиться цивільна справа за позовом ПАТ КБ "Надра" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості в сумі 735,96 грн.

На забезпечення позову ПАТ КБ Надра звернувся до суду із заявою про накладення арешту на майно, що належить на праві власності відповідачу, направити запит до ВГРІФО УМВС України у Вінницькій області щодо наявності у ОСОБА_1 закордонного паспорту, та у разі наявності - заборонити виїзд за кордон, у разі відсутності закордонного паспорту, заборонити його видачу ОСОБА_1

Заява задоволенню не підлягає входячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову .

Перелік заходів забезпечення позову визначено в ст. 152 ЦПК України.

Заява в частині накладення арешту на майно підлягає поверненню, оскільки всупереч ст.151 ЦПК України, у заяві не зазначено відомості, потрібні для забезпечення позову (інформація про місцезнаходження майна, яке конкретно майно підлягає забезпеченню, його вартість).

Забезпечення має бути співмірне із заявленими вимогами ( ч. 3 ст. 152 ЦПК України)

Відповідно до ч.8 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову, яку подано без додержання вимог ст.151 ЦПК України, повертається заявнику.

Закон України Про судоустрій і статус суддів визначає правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави згідно з принципом верховенства права, закріпленим ст. 8 Конституції України.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 цього Закону судова влада в Україні здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом, і реалізується шляхом здійснення суддями правосуддя в рамках відповідних судових процедур та у межах наданих повноважень.

Стаття 7 цього Закону гарантує кожному захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обовязків цивільного характеру передбачено і п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. ст. 2, 8 ЦПК України.

У розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін суд встановлений законом поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справах: Сокуренко і Стригун проти України від 20 липня 2006 року та Лавентс проти Латвії від 7 листопада 2002 року).

Повноваження судів першої інстанції при вирішенні цивільних справ визначені Цивільним процесуальним кодексом України, у тому числі повноваження щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову .

Перелік заходів забезпечення позову визначено в ст. 152 ЦПК України.

Серед видів такого забезпечення ст. 152 ЦПК України не передбачає вжиття судом тимчасового обмеження особи у виїзді за межі України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути обмежене лише законом.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України.

Стаття 6 цього закону передбачає, що при наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.

Таким чином, ураховуючи, що в Цивільному процесуальному кодексі України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому ст. ст. 151-153 ЦПК України, застосувати такий захід забезпечення позову як тимчасове обмеження у виїзді за межі України у звязку з порушенням у суді цивільної справи, слід дійти висновку про те, що зазначений спосіб забезпечення позову не відповідає нормам Цивільного процесуального кодексу України, виходить за межі процесуальних повноважень суду.

Керуючись ст. 151-153 ЦПК України, -

ухвалив:

В задоволенні заяви ПАТ КБ "Надра" про забезпечення позову відмовити.

Заяву ПАТ КБ «Надра»про забезпечення позову в частині накладення арешту на майно ОСОБА_1 повернути заявнику.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подана до апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення .

Суддя: ОСОБА_2