Справа № 1904/1130/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" вересня 2012 р.

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючої судді Цвинтарної Т.М.

при секретарі Рудніцькій О.П.

за участю: прокурора Мельника С.С.

представників позивача ОСОБА_1., ОСОБА_2

представника відповідача-адвоката Хом'як Є.І.

представника органу опіки

та піклування служби у справах

дітей Гусятинської райдержадміністрації Вітко І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа орган опіки і піклування служби у справах дітей Гусятинської районної держадміністрації Тернопільської області про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_6, третя особа орган опіки і піклування служби у справах дітей Гусятинської районної держадміністрації Тернопільської області про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування вимог вказує, що відповідач з серпня 2010 року ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо її виховання та утримання, не навідується, не допомагає матеріально.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримали, зіславшись на доводи викладені в заяві, також представник позивача ОСОБА_1 - мати позивачки пояснила, що позивач та відповідач перебувають за кордоном - в Італії, зокрема, відповідач з 2005 року, позивач з 2006 року по даний час. Їхню дочку ОСОБА_7, яка народилася в Італії, 13 серпня 2010 року позивачка привезла до України, а сама через три тижні повернулася до Італії, оскільки не хотіла втратити роботу. З того часу дитина фактично проживає спільно з нею в її житловому будинку АДРЕСА_1, хоча була зареєстрована в с. Увисла Гусятинського району Тернопільської області, за місцем реєстрації своїх батьків до 04 травня 2012 року. З 2-ох річного віку дочка сторін по справі ОСОБА_7 відвідує ясла садок в м. Хоростків. Вказала, що сторони фактично не проживали в шлюбі з червня 2011 року, а в червні 2012 року розірвали шлюб, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків - не цікавиться життям дитини, не навідується, матеріально не допомагає. За два роки перебування дитини на Україні відповідач телефонував до дитини 1 раз в квартал, а може і рідше, передав її два подарунки - іграшки і солодощі. Матір'ю відповідача на протязі вказаного періоду були принесені дитині 80 грн., світер, 1 пару колготок, декілька разів молоко.

З часу винесення рішення судом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини (з травня 2012 року), нею отримано за травень, червень 2012 року по 350 грн., за останній місяць вона відмовилась отримувати кошти, оскільки вважає, що кошти по сплаті аліментів не правильно надходили.

Крім того представник позивача зазначила, що в січні 2012 року відповідач повідомив позивачці, що якщо остання не привезе дитини в Італію з України то він не дасть дозвіл на її оздоровлення в Італії.

Позивачка, в порівнянні до відповідача з дитиною спілкується частіше в телефонному режимі та по скайпзв'язку - майже кожного дня, приїжджала на Україну в січні 2011 року терміном приблизно на 1 тиждень, в червні 2011 року на 2 місяці, в червні 2012 року. Також, пояснила, що відповідач на Україні не був з 2005 року по даний час.

Просила позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 також пояснив, що дитина сторін по справі з річного віку проживає і виховується матір'ю позивачки ОСОБА_1, так як позивачка вимушена заробляти гроші. Батько з дитиною не спілкується, не навідується, тому вважає, що є всі підстави для позбавлення останнього батьківських прав відносно його дитини ОСОБА_7. Крім того, вважає, що висновок органу опіки та піклування є необ'єктивний та необґрунтований. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що відповідач ОСОБА_6 з 2005 року в даний час не легалізовано перебуває за межами України на заробітках, а саме в Італії. У зв'язку з цим, з об'єктивних причин позбавлений можливості спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, хоча час від часу допомагає матері позивачки в матеріальному утриманні дочки. Неодноразово передає кошти, солодощі, фрукти для дитини. Крім того час від часу спілкується з дитиною в телефонному режимі. Однак, його колишня теща, яка займається вихованням дитини забороняє відповідачу спілкуватися із донькою, а також в отриманні від нього посилок для дитини, через що, відповідач позбавлений можливості виконувати свої батьківські обов'язки по вихованню дитини. Вказала, що з часу присудження аліментів на утримання дитини відповідачем вони сплачувалися належним чином. Зазначила, що як відповідач так і позивач належним чином не займаються вихованням дитини, оскільки перебувають тривалий період часу за межами України. Також вказала, що відповідач не зловживає алкогольними напоями, не є наркоманом.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування служби у справах дітей Гусятинської райдержадміністрації в судовому засіданні підтримала висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_6 відносно його малолітньої дочки ОСОБА_7. Зазначила, що оскільки батьки з дитиною фактично не проживають, так як перебувають за кордоном, це унеможливлює виконання їх батьківських обов'язків щодо виховання дитини. Тому вважає, що ухилення відповідача від виконання його батьківських обов'язків по вихованню дитини не вбачається.

Прокурор, з врахуванням інтересів малолітньої дитини, заперечує проти задоволення позову ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 відносно його малолітньої дочки ОСОБА_7.

Свідок ОСОБА_9 - рідний брат позивачки по справі в суді підтвердив факт спілкування 1 раз в місяць в телефонному режимі відповідача по справі із своєю дочкою ОСОБА_7. Також вказав, що позивачка з Італії до дому на Україну приїжджає кожних пів року і перебуває на Україні від 1 тижня до місяця часу. Зі слів матері ОСОБА_1 йому відомо, що дитину сторін матеріально забезпечує мати дитини грішми, одягом, продуктами харчування. Він з відповідачем перебуває в неприязних стосунках 4 роки. На Україні відповідач не був з часу перевезення позивачкою його дочки на Україну, тобто, з серпня 2010 року по даний час.

Свідок ОСОБА_10 - рідний брат позивачки в суді показав, що відповідач та позивачка перебувають за кордоном, а саме в Італії 7 років. За вказаний період часу відповідач на Україні не був жодного разу. З своєю дочкою ОСОБА_7 відповідач спілкується по телефоні рідко. Приблизно в січні, чи в лютому місяці 2012 року ОСОБА_6 передавав своїй дочці посилку з мандаринами, на день її народження - іграшки.

Свідок ОСОБА_11 - мати відповідача в суді підтвердила факт перебування сторін по справі за кордоном, а саме - в Італії. Також пояснила, що до виїзду за кордон сторони по справі перебували в добрих сімейних стосунках. Під час її спілкування з ними з Італії в телефонному режимі останні також не скаржилися один на одного на погані стосунки між ними, щодо: поганого відношення її сина до дитини, не займанням її вихованням. Зі слів сина - відповідача по справі відомо, що він неодноразово телефонував до дому ОСОБА_1 щоб спілкуватися з дочкою, проте неодноразово слухавку піднімали і мовчали, а в травні 2012 року дитина казала йому "тату не дзвони". Підтвердила факт неодноразового передавання її відповідачем для його дитини печива, фруктів, грошей для купівлі одягу, купленого нею одягу для дитини.

Зазначила, що до листопада 2011 року вона приїжджала до онуки ОСОБА_7 в м. Хоростків по мірі можливості і приносила дитині що могла. А з вказаного часу її ОСОБА_1 практично не допускає до дитини. Тому, крадькома приносила передачі від сина, які залишала в пакеті на плоті їх будинковолодіння, що в м. Хоростків. Вказала, що аліменти на утримання дитини в розмірі 350 грн. на місяць її син сплачує регулярно. Приїхати на Україну не має можливості оскільки перебуває в Італії нелегально. Після легалізації свого перебування в Італії обов'язково буде приїжджати до дитини.

Свідок ОСОБА_12 - батько відповідача по справі в суді дав аналогічні показання показанням свідка ОСОБА_11. Крім того, доповнив, що їх син ОСОБА_6 в серпні 2012 року приїжджав на декілька годин додому з метою укладення угоди з адвокатом по даній справі.

Свідок ОСОБА_13 - вихователь дитячого садка № 2 м. Хоростків суду показала, що вона є вихователем дитини ОСОБА_7, яка відвідує садок з серпня 2011 року. Дитина вихована, доглянута. Щоденно до садка її приводять та забирають - її бабуся - ОСОБА_1, брати позивачки ОСОБА_9, ОСОБА_10. Мати дитини - ОСОБА_5 приводила і забирала дитину з садочка в кінці грудня 2011 року, в червні 2012 року приблизно 1 тиждень, цікавилася дитиною. Батька дитини ОСОБА_7 в дитячому садку не бачила і не знає його. Вказала, що крім того, весною 2012 року в дитячий садок до ОСОБА_7 приходила її бабуся ОСОБА_11

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, показання свідків, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що з грудня 2003 року до червня 2012 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі.

В 2005 році відповідач ОСОБА_6 виїхав нелегально за межі України в Італію на роботу, де перебуває по даний час, хоча зареєстрований в АДРЕСА_2, що підтверджено довідкою Увислівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області від 03 травня 2012 року № 339. Згодом, а саме в 2006 році до відповідача виїхала його дружина - позивачка по справі ОСОБА_5, де вони проживали та працювали вдвох, що підтверджено представниками сторін по справі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 від вищевказаного шлюбу у сторін народилася дочка ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про народження (Акт № 142 частина 1 серія А) виданим відділом реєстрації актів цивільного стану муніципалітету м. Поллена Трокья (провінція м. Неаполь) Італійської республіки.

В серпні 2010 року позивачка вивезла з Італії до України свою дочку ОСОБА_7 для проживання з бабою ОСОБА_1 - матір'ю позивачки, а сама повернулася до Італії на роботу, де перебуває по даний час. З цього часу дочка сторін ОСОБА_7 була зареєстрована в АДРЕСА_2 за місцем реєстрації її батьків до 04 травня 2012 року, а фактично проживала разом із матір'ю позивачки ОСОБА_1 в м. Хоростків по вул. Івасюка, 45 Гусятинського району Тернопільської області, яка займається вихованням вказаної дитини, що підтверджено актом обстеження житлово-побутових умов № 30 від 10 травня 2012 року, витягом з будинкової книги на житловий будинок АДРЕСА_1 і також представниками позивача, та не заперечено представником відповідача.

Однак, відповідач по справі, який перебуває за межами України з серпня 2010 року по мірі можливості, виконує свої батьківські обов'язки щодо виховання своєї дочки -добровільно матеріально допомагає, спілкується з дитиною по телефону.

Зокрема, відповідачем передавались кошти для дочки ОСОБА_7 на протязі 2-ох років її перебування в Україні в сумах 50 євро, 100 євро, 100 євро, за які, його мати ОСОБА_11 купувала одяг, іграшки, солодощі, та передавала дитині, що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12

Згідно рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 23 травня 2012 року вирішено стягувати з ОСОБА_6 - відповідача по справі на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дочки ОСОБА_7 по 350 грн. щомісячно з 07 травня 2012 року до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається із інформаційної довідки відділу ДВС Гусятинського районного управління юстиції від 06 вересня 2012 року № 7767/09-19/7 станом на 06 вересня 2012 року ОСОБА_6 сплачено аліменти на загальну суму 1 400 грн., що підтверджено квитанціями від 05 червня 2012 року, 05 липня 2012 року, 08 серпня 2012 року, 23 серпня 2012 року.

В червні 2012 року шлюб між сторонами за ініціативою позивачки розірвано, що підтверджується рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 27 червня 2012 року.

Після розірвання шлюбу рідні позивачки обмежують можливості відповідача спілкуватися з дитиною.

Зокрема, в судовому засіданні встановлено, що відповідач не має можливості спілкуватися із дитиною по телефону, оскільки коли він телефонує - слухавка піднімається, проте ніхто не говорить, або дитина відповідає - "тату не дзвони".

Мати позивачки не дозволяє матері відповідача ОСОБА_11 приходити до дитини за місцем її проживання.

Наведені обставини підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12 даними ними в судовому засіданні.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Гусятинської райдержадміністрації за № 01-1092/01-14 від 20 липня 2012 року орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавляти ОСОБА_6 батьківських прав стосовно малолітньої дитини ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини.

В силу вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (далі - Постанова) ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Враховуючи наведене, суд вважає, що ухилення від виконання обов'язку з виховання дитини є актом свідомої поведінки, коли особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій.

Крім цього відповідно до п. 15 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків.

В п. 17 вказаної Постанови Пленум Верховного Суду України вказав, що не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків з не залежних від неї причин.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін. Кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд не приймає до уваги посилання представника позивача ОСОБА_1 про те, що відповідач не займається вихованням дитини, не навідується до дитини, не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини, оскільки вони спростовуються показаннями свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, які пояснили, що відповідач немає можливості належним чином виховувати дитину, навідуватися до неї, так як перебуває тривалий час за кордоном, але все ж таки періодично в телефонному режимі спілкується з дитиною, передає їм кошти і солодощі, по мірі можливості.

Пояснення представника позивача ОСОБА_1 в частині щодо твердження відповідача про те, що вразі, якщо позивач не привезе дитини з України до Італії він не дасть згоди на оздоровлення її в Італії не є однією з підстав для позбавлення батьківських прав.

Твердження представника позивача ОСОБА_2 про те, що довідка відділу ДВС Гусятинського районного управління юстиції в Тернопільській області від 06 вересня 2012 року про дані щодо сплати відповідачем аліментів на утримання дитини видана неправомірно, суд не приймає до уваги, як таке, що не має правового значення для даного спору, оскільки предметом спору є позбавлення батьківських прав, а не оскарження дій відділу ДВС Гусятинського районного управління юстиції в Тернопільській області щодо неналежного виконання судового рішення.

Таким чином, в судовому засіданні стороною позивача не доведено, а судом не здобуто доказів, що ОСОБА_6 умисно, без поважних причин неналежним чином виконує свої батьківські обов'язки відносно дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач з об'єктивних причин не має можливості піклуватися про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, оскільки нелегально перебуває за межами України.

Враховуючи вищевказані вимоги закону, права, інтереси малолітньої дитини, встановлені обставини справи, суд вважає, що позов не обґрунтований, а тому в його задоволенні слід відмовити.

На підставі наведеного, ст. ст. 164, 165 СК України, керуючись ст. 10, 11, 60, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа - орган опіки і піклування служби у справах дітей Гусятинської районної держадміністрації Тернопільської області про позбавлення батьківських прав відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Гусятинський районний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Т. М. Цвинтарна