Справа № 22-ц-627/12 Головуючий у 1 інстанції: Гедз Б.М.
Провадження № 22-ц/1390/627/12 Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Приколоти Т.І., Шашкіної С.А.

При секретарі: Кубішин І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 02 серпня 2011 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням відмовлено в задоволенні позову ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В апеляційній скарзі ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з`ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Покликаються на те, що судом не взято до уваги те, що позичальник не виконує своїх зобов`язань за кредитним договором, порушила терміни погашення кредиту, не сплачує відсотки за користування кредитом. Оскільки позичальник не виконувала своїх зобов`язань за кредитним договором відповідно до договору поруки, відповідачу була направлена вимога про дострокове повернення всієї суми кредиту. Судом безпідставно з порушенням норм матеріального та процесуального права не враховано пояснення позивача щодо правомірності вимоги від поручителя погашення суми кредиту.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін на підтримання та заперечення скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором суд першої інстанції виходив з того, що досудова вимога про погашення заборгованості за кредитним договором від 21.02.2006 року була надіслана поручителеві з порушенням строків, передбачених ч. 4 ст. 559 ЦК України, а відтак зобов`язання ОСОБА_1 за договором поруки від 21.02.2006 року припинилися.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (договір позики), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Положеннями ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, згідно кредитного договору №СМ-601/019/2006 від 21.02.2006 року, АКБ "Райффайзен Банк Аваль" надав СПД-ФО ОСОБА_2 кредит в розмірі 200 000 грн. строком до 20.02.2013 року зі сплатою 5,5 % річних за користування кредитом. Зазначеним договором були передбачені права та відповідальність сторін.

В забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором, між АКБ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_1 було укладено договір поруки від 21.02.2006 року.

Кредитор умови договору виконав, перерахувавши кошти в сумі 200 000 грн. на рахунок відповідача СПД ФО ОСОБА_2 , що підтверджується випискою поточних рахунків з 21.02.2006 року по 27.02.2006 року.

Згідно договору купівлі продажу кредитного портфелю від 10.12.2010 року та договору про відступлення права вимоги від 10.12.2010 року до ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" перейшли усі права ПАТ "ОТП Банк" щодо права вимоги до відповідача за кредитним договором та договором поруки від 21.02.2006 року.

Оскільки позичальник не виконувала своїх зобов`язань за кредитним договором, ОСОБА_1 була направлена вимога про дострокове повернення вісєї суми кредиту за вих. №600-01-11/1549 від 01.07.2010 року за адресою вказаною в Договорі, яку він отримав 10.07.2010 року, що підтверджується повідомленням про вручення.

Пунктом 4.1. Договору поруки №SR-601/118/2006 від 21.02.2006 року встановлено, що цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами (дата договору) і діє до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до п. 4.2. Договору поруки відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов`язань в повному обсязі.

Тобто порука припиняється в разі погашення боргу в повному обсязі а саме 20.02.2013 року строк закінчення кредитного договору.

Враховуючи вищенаведене, рішення суду не може вважатися законним і обґрунтованим і таке підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову .

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1, 314 ч. 2, 316 ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 02 серпня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" заборгованість за кредитним договором № СМ-601/019/2006 від 21 лютого 2006 року в сумі 213 313 грн. 97 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи сплачених ними при подачі позовної заяви до суду.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: