Справа №1413/1666/2012
пров. №2/1413/399/2012
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

18 грудня 2012 року Казанківський районний суд Микоалївської області

в складі: головуючої судді Сябренко І.П.

при секретарі Поліщук С.П. з участю: представника позивачів ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Казанка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 та приватного нотаріуса Казанківського районного нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання протиправною нотаріальної дії, скасування договору міни від 23 жовтня 2004 року та визнання права власності на спадкове майно,

Встановив:

12 жовтня 2012 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 та приватного нотаріуса Казанківського районного округу Миколаївської області ОСОБА_7 про визнання протиправною нотаріальної дії, скасування договору міни від 23.10.2004 року та визнання права власності на спадкове майно в якій зазначили, що після смерті батька ОСОБА_8, що мало місце 14 липня 2012 року, є спадкоємцями за законом, 26 вересня 2012 року стало відомо, що ОСОБА_6, яка діяла від імені батька на підставі доручення, посвідченого 05.05.2003 року приватним нотаріусом Казанківського нотаріального округу ОСОБА_7 за р.№1159 та за р.№1390 від 17.05.2002 року, уклала договір міни земельних ділянок. Посилаючись на те, що приватний нотаріус ОСОБА_7 не мала права здійснювати нотаріальну дію за дорученням та посилаючись на те, що договір міни земельних ділянок укладений в період дії заборони продажу земельних ділянок та земельних часток (паїв), просили визнати протиправною нотаріальну дію приватного нотаріуса Казанківського районного нотаріального округу ОСОБА_7, скасувати договір міни земельних ділянок від 23 жовтня 2004 року, та визнати право власності на земельну ділянку, розміром 11,68 га в порядку спадкування.

Представник позивачів за договором ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача за договором ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав і пояснив, що дійсно 23.10.2004 року був укладений договір міни земельних ділянок з ОСОБА_6, яка діяла від імені ОСОБА_8 на підставі доручення, відповідно до якого остання передала ОСОБА_5 у власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Миколо-Гулаківської сільської ради, площею, 11,68 га в обмін на частку земельної ділянки, розміром 0,1493 га зі здійсненням доплати ОСОБА_8 5000 грн. Договір міни земельних ділянок був сторонами підписаний та посвідчений приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_7 в період дії мораторію, який не поширювався на відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення на підставі договору міни, крім того з дня укладання договору міни земельних ділянок пройшло майже вісім років, тому просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідачка ОСОБА_6 в судове засідання не зявилася, надала суду письмові заперечення в яких просила справу розглядати без її участі, посилаючись на безпідставність позовних вимог, просила в їх задоволенні відмовити.

Відповідачка приватний нотаріус ОСОБА_7 в судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи в її відсутності з урахуванням наданого заперечення на позов. У своєму запереченні відповідачка зазначила, що твердження позивачів щодо недійсності довіреностей, посвідчених під час дії мораторію, не має законних підстав під час посвідчення правочину, так як договір міни було посвідчено 23.10.2004 року, а Закон України «Про внесення змін до Земельного кодексу України» про доповнення п.15 розділу 10 «Перехідні положення Земельного Кодексу України» щодо недійсними правочинів (у тому числі довіреностей) було прийнято 09.02.2006 року, доручення були посвідченні відповідно до вимог ч.І ст.34, ст.58 Закону України «Про нотаріат». Крім того, чинним законодавством не передбачено при посвідченні договорів міни обмежень щодо визначення часток, які будуть належати сторонам за договором, оскільки це волевиявлення та наміри сторін, які були визначені ними. Виходячи із зазначеного, відповідачка вважає, що вона діяла в межах своїх повноважень та не порушила вимоги чинного законодавства України.

Вислухавши думку сторін, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_8 відповідно до Державного акту про право приватної власності на землю серії МК №046957 являється власником земельної ділянки, площею 11,68 га, розташованої на території Миколо-Гулаківської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, переданої йому для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

З доручення серії АЕК №289799 посвідченого 17 травня 2002 року приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_8 цим дорученням уповноважив ОСОБА_5 та ОСОБА_6, кожен з яких діє окремо, користуватися і розпоряджатися належним йому на підставі сертифікату серії МК №0085837, виданого 10.07.1997 року Казанківською районною державною адміністрацією, правом на земельну частку (пай), яка знаходиться на території Миколо-Гулаківської сільради Казанківського району, розміром 5,89 в умовних кадастрових гектарах.

Відповідно до доручення серії ВАК №391829 посвідченого 05 травня 2003 року приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_8 цим дорученням уповноважив ОСОБА_5 та ОСОБА_6, кожен з яких діє окремо, користуватися і розпоряджатися належним йому на підставі сертифікату серії МК №0085837, виданого 10.07.1997 року Казанківською районною державною адміністрацією, правом на земельну частку (пай), яка знаходиться на території Миколо-Гулаківської сільради Казанківського району, розміром 5,89 в умовних кадастрових гектарах.

23 жовтня 2004 року між ОСОБА_6, яка діяла від імені ОСОБА_8, на підставі доручення, посвідченого 05.05.2003 року приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу ОСОБА_7 за р.№1159 і за дорученням р.№1390 від 17.05.2002 року та ОСОБА_5 укладено договір міни земельних ділянок, відповідно до якого ОСОБА_8 в особі представника зобовязується передати ОСОБА_5 у власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Миколо-Гулаківської сільради Казанківського району, площею 11,68 га в обмін на частку земельної ділянки, розміром 0,1493 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с. Миколо-Гулак по вул. Першотравнева, 15 Казанківського району, яка складає 0,02985 га.

Спірний договір містить усі істотні умови про перехід права власності на земельні ділянки, установлені ст.132 ЗК України, зокрема укладений у письмовій формі та нотаріально посвідчений.

В силу ст.715 ЦК України за договором міни кожна із сторін зобовязується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар.

Відповідно до ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це правонабувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Пунктом 15 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент укладення спірного договору) встановлено, що громадяни та юридичні особи, які мають у власності земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства та іншого товарного сільськогосподарського виробництва, а також громадяни України - власники земельних часток (паїв) не вправі до 1 січня 2005 року продавати або іншим способом відчужувати належні їм земельні ділянки та земельні частки (паї), крім міни, передачі їх у спадщину та при вилученні земель для суспільних потреб.

За таких обставин, доводи позивачів щодо укладення спірного договору в період дії мораторію є безпідставними.

Посилання позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо недійсності доручень від 17 травня 2002 року та від 05 травня 2003 року у звязку з посвідченням їх приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_7 під час дії мораторію, суд вважає безпідставними, оскільки п.15 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України щодо недійсності угод (у тому числі довіреностей) був доповнений Законом України Про внесення змін до Земельного кодексу України від 09.02.2006 року.

В силу ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не надано доказів на підтвердження заявлених позовних вимог щодо скасування договору міни від 23 жовтня 2004 року, тому суд відмовляє позивачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в задоволенні зазначених заявлених вимог та в частині вимог про визнання протиправною нотаріальної дії та визнання права власності на спадкове майно.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

Вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 та приватного нотаріуса Казанківського районного нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання протиправною нотаріальної дії, скасування договору міни від 23 жовтня 2004 року та визнання права власності на спадкове майно, - відмовити.

Судові витрати, понесені позивачами у звязку з розглядом справи, віднести на їх рахунок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Казанківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а відповідачі, які не були присутніми у судовому засіданні можуть подати апеляційну скаргу протягом десят днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя