Справа № 22-2690/52-2012 р.
Головуючий у 1 інстанції -
Доповідач - Лапчевська О.Ф.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Лапчевської О.Ф.

Суддів - Корчевного Г.В., Нежури В.А.

при секретарі - Ушаковій Н.В.

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Інвестжитло»

на рішення Солом»янського районного суду м. Києва від 03 грудня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Інвестжитло» про стягнення вихідної допомоги, матеріальної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИЛА:

РішеннямСолом»янського районного суду м. Києва від 03 грудня 2010 року позов задоволено. Стягнуто з ДП«Інвестжитло» на користь ОСОБА_3 3915,98 гр. вихідної допомоги, 61524,23 матеріальної допомоги та 2385,95 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а всього 67 826,16 грн. Стягнуто з ДП» Інвестжитло» 678, 26 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення на користь держави./а.с. 73-77/

Державне підприємство «Інвестжитло» подало апеляційну скаргу на вказане рішення суду, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Вважають, що судом першої інстанції не взято до уваги що в день звільнення позивач був відсутній на роботі. Лише з їх ініціативи розрахунок з позивачем було проведено 29.10.22010 р. Щодо сплати вихідної та матеріальної допомоги, то позивач не заявляв до них такі вимоги. Просили рішення суду скасувати, та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Сторони в судове засідання не з»явились. Про день та час слухання справи повідомлялись належним чином, про що свідчать розписки. Причини неявки суду не повідомляли.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді Лапчевської О.Ф., дослідивши та обговоривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що позивач 13.08.1979 року був прийнятий на роботу на посаду фрезерувальника (1 розряду)

цеху №4 державного підприємства Міністерства оборони України «Одеський металообробний завод».

Відповідно до Наказу Міністра Оборони України № 484 від 06.10.2 008 року « Про реорганізацію державного підприємства Міністерства оборони України «Одеський металообробний завод» шляхом реорганізації приєднано до державного підприємства «Інвестжитло».

Наказом № 30-В від 19.07.2010 року по підприємству вирішено у зв'язку з економічною необхідністю скоротити чисельність працівників на 32 одиниці та штат на 3 6,5 штатних одиниць.

Наказом № 34-К від 30.09.2010 року позивач був звільнений з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

На день звільнення у відповідача перед позивачем був борг по заробітній платі в розмірі 4 396, 28 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції обґрунтовано виходив з вимог п. 1 ст. 40, ст. 44, ч. 1 ст. 116, ч. 1 ст. 117 КЗпП України, п.2.20 Колективного договору ДП «Інвестжитло» на 2010-2012 роки.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки вказані суми відповідач зобов»язаний був нарахувати та сплатити позивачу в день звільнення, а не чекати на отримання від нього вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 08 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 301,308,312,314,315 ЦПК України, колегія судців, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Інвестжитло» відхилити.

Рішення Солом»янського районного суду м. Києва від 03 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду по розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі 20 днів з дня проголошення.

Головуючий

Судді