Справа № 1007/2923/12
Провадження № 2/1007/1303/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2012 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Маценко Н.П.

при секретарі Лисенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Броварської міської ради Київської області про встановлення та визнання права власності

в с т н о в и в:

У жовтні 2011 року позивачі звернулися до суду із даним позовом, в якому просять суд встановити та визнати за ними в порядку набувальної давності право власності в рівних частках на ізольовану квартиру № 68 загальною площею 26,9 кв. м в будинку № 63 по вул. Короленка в м. Броварах Київської області.

В обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на те, що на підставі рішення Броварської міської ради за № 150 від 21.06.1994 року ОСОБА_1 видано службовий ордер на право зайняття житлового приміщення квартири АДРЕСА_1.

З 1993 року по дійсний час вони проживають в спірній квартирі та значаться в ній зареєстрованими. У серпні 1996 року в квартирі проживає їх син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Далі в позові зазначає, що в період з 1993 по 2011 рік їх сімя постійно користується вказаним нерухомим майном, завжди в повному обсязі сплачує житлово-комунальні послуги, зробили за свій рахунок капітальний ремонт.

Впродовж останніх трьох років вони у відповідності до пункту 1 частини 1 статті 3 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» неодноразово зверталися до Броварської міської ради про надання письмового дозволу на безоплатну приватизацію спірної квартири, що залишені без реагування. З підстав визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності змушені звернутися до суду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та одночасно представник позивача позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні фабулі позовної заяви. Додав, що фактично предметом даного спору є набуття права власності за набувальною давністю на спірне нерухоме майно на підставі ст. 344 ЦК України, а не використання обома позивачами права приватизації житлового приміщення.. Просить суд встановити та визнати право власності за набувальною давністю за ним та ОСОБА_2 на нерухоме майно в рівних частинах на ізольовану квартиру за № 68 будинку № 63 по вул. Короленка в м. Броварах Київської області загальною площею 26,9 кв. м

Представник відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала, пояснила, що на підставі рішення виконавчого комітету Броварської міської ради від 20.01.1987 року за № 22 вищезазначену 1-кімнатну квартиру, закріплено як службову житлову площу за МВС України.

У подальшому згідно з рішенням виконкому від 21.06.1994 року за № 150 службовий ордер видано ОСОБА_1 одинокому, як працівнику МВС на період роботи.

10.10.2011 року позивачі у письмовій формі звернулися до Броварської міської ради з питань приватизації спірної квартири, їх звернення розглянуто 24.10.2011 року та направлено письмову відповідь щодо неможливості приватизації службового житлового приміщення.

Додала, що квартири віднесені у встановленому порядку до службових приватизації не підлягають, при цьому з питань приватизації квартири позивачі безпосередньо до Управління комунальної власності не зверталися.

Вислухавши пояснення позивача та одночасно представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Правилами статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Судом встановлено, що на підставі рішення міськвиконкому від 21.06.1994 року за № 150 слідчому МВВС ОСОБА_1 на сімю в складі однієї особи (одинокому) 01.07.1994 року видано службовий ордер на право зайняття житлового приміщення житловою площею 15,4 кв. м, що складається з однієї кімнати за адресою АДРЕСА_2 на період роботи, про що свідчить відповідне рішення та ордер.

Згідно з довідкою про склад сімї за № 88 від 02.04.2012 року, виданою КП «Служба замовника» в спірній квартирі значаться зареєстрованими позивачі по даній справі та з 2006 року їх неповнолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спірна квартира значиться на балансі ЖЕК за № 1 як службова.

Правилами ст. 118 ЖК України передбачено, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у звязку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення виключається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради народних депутатів.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради від 20.01.1987 року за № 22 закріплено житлову площу як службову в будинку № 63 по вул. Короленка за МВС квартиру № 68 окрему однокімнатну житловою площею 14,7 кв. м.

Посилання сторони позивача на ті обставини, що спірна квартира не є службовим житловим приміщенням, не заслуговують на увагу суду, так як в судовому засіданні достовірно встановлено її належність до службового житла, що також підтверджується і вищевказаним рішенням міськвиконкому.

Надані позивачами квитанції про оплату комунальних послуг не можуть бути прийняті судом як належний та допустимий доказ добросовісного володіння майном та відповідно підтвердженням відкритого безперервного володіння, оскільки позивачі використовують спірне житло для проживання та зобовязані сплачувати за надані комунальні послуги.

Аналізуючи в сукупності всі докази, суд приходить до висновку, що до службового житлового приміщення право власності на яке позивачі просять визнати за ними не може бути застосована підстава набуття права власності набувальна давність, оскільки діючим законодавством України встановлений інший порядок набуття права власності. При цьому позивачами не дотримано процедури звернення до відповідних органів, в тому числі і до Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області, за яким закріплено службове приміщення спірна квартира.

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що правові підстави для задоволення позовних вимог позивачів про визнання права власності в порядку набувальної давності відсутні, тому не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 328, 344 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Броварської міської ради Київської області про встановлення та визнання права власності відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Н. П. Маценко