Справа № 1309/2-3262/11 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук О.Я.
Провадження № 22-ц/1390/5037/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І. Категорія: 41
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2012 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Богонюка М.Я., Савуляка Р.В.

при секретарі: Рванцовій О.О.

з участю : ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_7 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 1 червня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_8 до ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_7, з участю третьої особи Органу опіки та піклування Залізничної райадміністрації Львівської міської ради про визнання права на користування житлом, усунення перешкод в користуванні житлом та вселення,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 1 червня 2012 року задоволено позов.

Визнано за позивачами право на користування житловим будинком №2 по вул. Кондратюка в м. Львові, з відповідними господарськими будівлями та спорудами до нього та земельною ділянкою, площею 0,0472 га.

Зобов»язано відповідачів не чинити перешкод позивачам в користуванні вищезгаданим будинком.

Вселено ОСОБА_4 та ОСОБА_8 в спірний будинок.

Рішення оскаржили ОСОБА_2 та ОСОБА_7 Апелянти вважають, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповно з»ясованих обставинах справи. Вказують, що не чинять перешкод позивачам у користуванні будинком. Зазначають, що дійсно в лютому 2010 року поміняли ключі, однак не з власної ініціативи. Апелянти не заперечують, що в даному житлі знаходяться особисті речі позивачів. Вказують, що позивачі протягом тривалого часу не проживали в спірному будинку, так як в 2007 році з власної волі вибули на інше місце постійного проживання та не сплачують комунальні платежі за спірний будинок, які вираховуються з врахуванням кількості зареєстрованих осіб. Просять рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в позові.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

У відповідності до вимог ст.9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, як з підстав так і в порядку, передбачених законодавством.

Згідно з вимогами ст. 156 ЖК України, члени сім»ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім»ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім»ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Встановлено, що власником житлового будинку № 2 по вул.Кондратюка в м.Львові є ОСОБА_7 Олександрівна-мати сторін.

Як вбачається з ксерокопії довідки про склад сім»ї та реєстрацію, виданої ЛПК «Сяйво» від 16 червня 2011 року за № 1168, в спірному будинку зареєстровані: ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9

З долученого до матеріалів справи витягу з протоколу № 14 засідання комісії з питань захисту прав дітей Залізничної районної адміністрації Львівської міської ОСОБА_10 від 17 червня 2010 року вбачається, що ОСОБА_4 зверталася до ОСОБА_10 Залізничної районної адміністрації Львівської міської ОСОБА_10 за захистом своїх та своєї неповнолітньої доньки - ОСОБА_8 житлових прав, поскільки ОСОБА_2 чинить їм перешкоди у користуванні даним житлом, замінив ключі від вхідних дверей до будинку, не пускає їх до будинку.

З ксерокопії скарги ОСОБА_4 від 18 травня 2010 року вбачається, що остання зверталася із скаргою до прокурора Залізничного району м.Львова з приводу неправомірних дій ОСОБА_2, які підлягають в тому, що він не пускає її та її неповнолітню доньку до житлового будинку.

Позивачі по справі зареєстровані ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_4 з 18 січня 1991 року, як член сім»ї власника будинку, а ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 12 березня 1997 року, як неповнолітня донька - ОСОБА_4 В липні 2007 року ОСОБА_4 разом із донькою - ОСОБА_8 вимушено залишили спірне житлло, та з липня 2007 року по даний час в такому не проживають та не користуються ним, хоча у спірному будинку знаходяться їх особисті речі в одній із кімнат житлового будинку, в якій вони проживали.

Відповідачі не заперечили той факт, що позивачі зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_3, проживали в такому до 2007 року, мають право на користування спірним житловим приміщенням

На підставі аналізу наявних у справі доказів судом встановлено, що відповідачі чинять перешкоди позивачам у користуванні житлом, оскільки ОСОБА_2 не пускає їх в будинок, а в лютому 2010 року ОСОБА_2 замінив замки та поміняв ключі від вхідних дверей, що змусило позивача ОСОБА_4 неодноразово звертатися у відповідні інстанції за захистом своїх прав та прав своєї неповнолітньої доньки, а тому суд прийшов до вірного висновку, що порушено права позивачів, які підлягають захисту, шляхом визнання за ними права на користування житловим будинком № 2 по вул.Кондратюка в м.Львові.

Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних по справі доказів.

З такими висновками суду слід погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування рішення суду відсутні, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 1 червня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

З оригіналом вірно:

Суддя Т.І. Приколота