КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 1414/5311/2012
Провадження № 2/1414/2351/2012 р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.11.2012 року м.Миколаїв

Корабельний районний судм. ОСОБА_1 в складі:

головуючої по справі судді - Чернявської Я.А.,

при секретарі судового засідання - Малаховій О.Д.,

за участю позивача - ОСОБА_2,

за участю представника третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою, де третьою особою по справі виступає Управління Держкомзему у м. Миколаєві,-

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2012 року позивач звернулася до суду з даними позовними вимогами, в обґрунтування яких вказувала, що відповідно до договору купівлі-продажу від Об листопада 2006 року за реєстровим № 2928 позивач - ОСОБА_2, купила земельну ділянку площею 1 000 кв. м. по вул.. Горіховій № З-б, яка належала ОСОБА_5 на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого Жовтневою районною Радою народних депутатів Миколаївської області 17.11.1993 року на підставі рішення Жовтневої районної Ради народних депутатів від 08.06.1993 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 755. Також позивачу належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 1000 кв.м. по вул.. Каштановій № 2-а, згідно з договором купівлі-продажу від 24 травня 2006 року реєстраційний № 1100, що належала ОСОБА_6 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії МК № 09669, виданого Жовтневою районною Радою народних депутатів Миколаївської області 11.05.1994 року на підставі рішення Жовтневої районної Ради народних депутатів від 08.06.1993 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 287.

Вищезазначені земельні ділянки мають спільну межу. Позивач, маючи намір об»єднати ділянки в одну, залишивши адресу домоволодіння по вул.. Каштановій № 2-а, в м. Миколаєві, звернулася до Миколаївського міського управління земельних ресурсів (зараз Управління Держкомзему у м. Миколаєві) з письмовою заявою про надання висновку погодження технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту, що посвідчує право на земельну ділянку для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд. В ході розгляду матеріалів встановлено, що на земельну ділянку за адресою вул.. Горіхова № З-б, зареєстровано два Державних акта на право власності на землю, а саме : за № 755 від 17.11.1993 року для індивідуального житлового будівництва площею 0, 10 га за адресою вул.. Орєхова № З-б, виданий на підставі рішення 18 сесії 21 скликання Жовтневої ради від 08.06.1993 року на ім.»я ОСОБА_4; за № 755 від 17.11.1993 року для індивідуального житлового будівництва площею 0.10 га. за адресою: вул.. Орєхова З-б, виданий на підставі рішення 18 сесії 21 скликання Жовтневої ради від 08.06.1993 року на ім.»я ОСОБА_5.

Згідно даних Миколаївської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», відповідно до журналу реєстрації державних актів на право власності на землю за ОСОБА_4 зареєстровано власність, а саме земельна ділянка площею 0,10 га., реєстраційний № 755 від 17.11.1993 року, адреса розташування земельної ділянки не вказана. Отже Управлінням Держкомзему у м. Миколаєві позивачу було запропоновано визнати у судовому порядку недійсним державний акт на право приватної власності на землю, який видано на ім.»я ОСОБА_4 та скасувати його державну реєстрацію. Таким чином відсутність рішення суду про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю позбавляє позивача оформити правові документи на земельну ділянку, що перешкоджає позивачу користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з»явився, проте надіслав до суду заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову.

Представник третьої особи в судовому засіданні, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вислухавши позивача, думку представника третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 06 листопада 2006 року за реєстровим № 2928 позивач - ОСОБА_2, купила земельну ділянку площею 1000 кв. м. по вул.. Горіховій № З-б, яка належала ОСОБА_5 на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого Жовтневою районною Радою народних депутатів Миколаївської області 17.11.1993 року на підставі рішення Жовтневої районної Ради народних депутатів від 08.06.1993 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 755. Також позивачу належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 1000 кв.м. по вул.. Каштановій № 2-а, згідно з договором купівлі-продажу від 24 травня 2006 року реєстраційний № 1100, що належала ОСОБА_6 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії МК № 09669, виданого Жовтневою районною Радою народних депутатів Миколаївської області 11.05.1994 року на підставі рішення Жовтневої районної Ради народних депутатів від 08.06.1993 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 287.

Вищезазначені земельні ділянки мають спільну межу. Позивач, маючи намір об»єднати ділянки в одну, залишивши адресу домоволодіння по вул.. Каштановій № 2-а, в м. Миколаєві, звернулася до Миколаївського міського управління земельних ресурсів (зараз Управління Держкомзему у м. Миколаєві) з письмовою заявою про надання висновку погодження технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту, що посвідчує право на земельну ділянку для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд. В ході розгляду матеріалів встановлено, що на земельну ділянку за адресою вул.. Горіхова № З-б, зареєстровано два Державних акта на право власності на землю, а саме : за № 755 від 17.11.1993 року для індивідуального житлового будівництва площею 0,10 га за адресою вул.. Орєхова № З-б, виданий на підставі рішення 18 сесії 21 скликання Жовтневої ради від 08.06.1993 року на ім.»я ОСОБА_4; за № 755 від 17.11.1993 року для індивідуального житлового будівництва площею 0.10 га. за адресою: вул.. Орєхова З-б, виданий на підставі рішення 18 сесії 21 скликання Жовтневої ради від 08.06.1993 року на ім.»я ОСОБА_5.

Згідно даних Миколаївської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», відповідно до журналу реєстрації державних актів на право власності на землю за ОСОБА_4 зареєстровано власність, а саме земельна ділянка площею 0,10 га., реєстраційний № 755 від 17.11.1993 року, адреса розташування земельної ділянки не вказана. Отже Управлінням Держкомзему у м. Миколаєві позивачу було запропоновано визнати у судовому порядку недійсним державний акт на право приватної власності на землю, який видано на ім.»я ОСОБА_4 та скасувати його державну реєстрацію. Таким чином відсутність рішення суду про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю позбавляє позивача оформити правові документи на земельну ділянку, що перешкоджає позивачу користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою. Відповідно до ст.. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимогати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов»язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків.

Згідно зі ст.. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Стаття 158 ч. 2 Земельного кодексу України визначає, що виключно судом вирішується земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача.

Керуючись ст. ст. 130, 174, 209, 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкоду здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою, де третьою особою по справі виступає Управління Держкомзему у м. Миколаєві - задовольнити.

Визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку для індивідуального житлового будівництва площею 0, 10 га. за N° 755 від 17.11.1993 року, який видано на підставі рішення Жовтневої ради від 08.06.1993 року на ім.»я ОСОБА_4 по вул.. Горіхова N9 З-б, у м. Миколаєві та скасувати державну реєстрацію в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м.Миколаєва шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Я.А.Чернявська