Справа №2-1540/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.03.2012 р.

м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Якиміва Р.В.

секретаря Бортника Р.Б.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Калуші цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Що позивачка звернулася до суду з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач її колишній чоловік з яким вона розлучилась 6.09.2010 року і з цього часу проживає окремо разом із малолітнім сином ОСОБА_4.

18 липня 2011 року, відповідач написав лист-звернення начальнику управляння Пенсійного фонду України в Калуському районі ОСОБА_5 про те, що в очолюваному ним управлінні працює його колишня дружина, котра порушує етику держслужбовця, як в робочий час так і в побуті. Копію даного листа відповідач відправив начальнику служби дітей Калуської міської ради.

Також в цьому ж листі він написав, що їх син ОСОБА_4 виховується в умовах постійного стресу, що вона всіляко перешкоджає йому у побаченні з сином, обумовлюючи це тим, що її, як матері своєї дитини, зле від того, що сину з батьком добре. Він просить провести службову перевірку, щодо цього питання, і готовий надати комісії докази її негативної поведінки, як мами, в питаннях виховання їхнього сина ОСОБА_4.

Відповідачу ОСОБА_5, написав, що вона працює в цій установі більше року, і за цей час, проявила себе зразковим працівником, який дотримується послідовності в роботі, самокритична, відповідальна, самостійна та ініціативна, працівник який вміє організовувати роботу, знає і добросовісно виконує свої службові обов'язки.

Відповідач постійно переслідує її, неодноразово, протягом 2010-2011 років, з'являвся в Управління ПФУ в Калуському районі, де вона працює, в нетверезому вигляді, зривав роботу працівників даної установи, заважав працювати, ображав її нецензурними словами.

Даним листом та своєю поведінкою, відповідач підриває її ділову репутацію на роботі, принижує її честь і гідність перед трудовим колективом.

Після написання листа начальнику управління пенсійного фонду, де вона працює, їй завдано значної моральної шкоди, оскільки, принижено її честь, гідність та ділову репутацію перед її колегами по роботі.

Даним інцидентом підірвано її здоров'я, у неї стався нервовий стрес, перенесла нервові потрясіння, почались головні болі. Через згадану писанину вона погано спить, хвилюється і в неї поганий настрій. Все відображується на її здоров'ї. Написане відповідачем не має під собою жодного ґрунту і є нічим іншим, як наклепом і образою побудованих на власних вимислах та припущеннях відповідача.

З вини відповідача порушено її особисті немайнові права, заплямована її честь і гідність та ділова репутація і їй заподіяна моральна шкода, яку вона оцінює в 1500 грн.

А тому змушена звернутися до суду за захистом та просить суд постановити рішення, яким визнати, що написаний ОСОБА_3 лист-звернення начальнику управління Пенсійного фонду України в Калуському районі п. Кучмі І.О., від 18.07.2011 року не відповідає дійсності, принижує її честь, гідність та ділову репутацію. Зобов'язати ОСОБА_3, спростувати недостовірну інформацію перед колективом управління Пенсійного фонду України в Калуському районі та в засобах масової інформації м. Калуша та Стягнути з ОСОБА_3 на її користь моральну шкоду в сумі 1500 грн. та судові витрати та послуги адвоката.

Позивачка та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просять суд позов задовільнити повністю.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Пояснив суду, що він не принижував її честь, гідність та ділову репутацію, а всі суперечки між ними відбувались через неналежне виховання нею сина та забороною бачитись йому з сином. Вважає, що дана інформація є правдивою, а, отже, не може принижувати честь, гідність та ділову репутацію позивача.

За таких обставин вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому не підлягають задоволення, у зв'язку з чим просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши позивача, представника позивача, відповідача, покази свідків, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення.

Статтею 270 ЦК України передбачено, що честь та гідність є видом особистих немайнових прав, що належить кожній людині.

Стаття 275 Цивільного кодексу України надає кожній особі право на захист своїх особистих немайнових прав в порядку, передбаченою главою 3 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.ст.297, та 299 ЦК України честь, гідність та ділова репутація фізичної особи є недоторканими. Кожен має право звернутися до суду з позовом про захист своєї честі, гідності та ділової репутації.

Статтею 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. При цьому, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Відповідно до вимог ст.47 Закону України "Про інформацію" цивільно-правову відповідальність несуть особи, які поширили відомості, що не відповідають дійсності, ганьблять честь і гідність особи.

Відповідач повинен довести, що поширені ним відомості відповідають дійсності. На позивача покладається обов`язок довести лише факт поширення відомостей, які його порочать, особою, до якої пред`явлений позов.

В судовому засіданні встановлено, що 18 липня 2011 року, відповідач написав лист-звернення начальнику управляння Пенсійного фонду України в Калуському районі ОСОБА_5 про те, що в очолюваному ним управлінні працює його колишня дружина, котра порушує етику держслужбовця, як в робочий час так і в побуті. Їх син ОСОБА_4 виховується в умовах постійного стресу, що вона всіляко перешкоджає йому у побаченні з сином, обумовлюючи це тим, що її, як матері своєї дитини, зле від того, що сину з батьком добре. Він просить провести службову перевірку, щодо цього питання, і готовий надати комісії докази її негативної поведінки, як мами, в питаннях виховання їхнього сина ОСОБА_4.

20.07.2011 року Начальник управління ОСОБА_5, надав відповідь про те, що ОСОБА_1 працює з 02.07.2010 р., За час роботи в управлінні проявила себе зразковим працівником, який дотримується послідовності в роботі, самокритична, відповідальна, самостійна та ініціативна. Вміє організовувати роботу. Знає і добросовісно виконує свої службові обов'язки, дотримується правил поведінки державного службовця, правил внутрішнього трудового розпорядку та Регламенту роботи управління Фонду. Культурна у поведінці з громадянами, керівниками і співробітниками, у спілкуванні з людьми тактовна, доброзичлива. За час роботи до дисциплінарної відповідальності не притягалася.

Позивач довів факт розповсюдження оспорюємих відомостей відповідачем, надавши суду лист-звернення начальнику управління ПФУ в Калуському районі від 18.07.2011 р.

Відповідач не оспорює факт розповсюдження оскаржуємої інформації.

Свідок ОСОБА_6, співробітник позивачки, суду пояснила, що відповідач неодноразово з ранку та після роботи приходив та ображав позивачку. Вона разом з позивачкою ховалися в кабінеті, закривали штори та чекали поки відповідач піде, після чого проводжала позивачку на зупинку так він постійно її переслідував. Після зясування стосунків вона постійно плакала не могла працювати.

Свідок ОСОБА_7 колишній співробітник позивачки, суду пояснила, що відповідач чекав позивачку біля роботи. Одного разу після похмілля відповідача він не пускав на роботу позивачку, казав, що вона не має права працювати у пенсійному фонді, після чого між ними в кабінеті відбулася сварка і голова профспілкового комітету вигнала відповідача з кабінету це все бачили по сторонні люди. Кожного разу після розмови з відповідачем поверталася на робоче місце знервована, збуджена, плакала та немогла працювати.

Оскільки, в судовому засіданні відповідачем не надано жодних доказів правдивості своїх тверджень, викладених у лист-звернення начальнику управління ПФУ в Калуському районі від 18.07.2011 р., слід вважати їх безпідставними.

На думку суду, вказаний лист-звернення начальнику управління ПФУ в Калуському районі від 18.07.2011 р. дійсно принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача. На цій підставі суд визнає за позивачем право на спростування такої інформації, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію у той же спосіб за рахунок відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 276 ЦК України якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням.

Статтею 23 ЦК України та положеннями п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. р. „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Суд погоджується з твердження позивача, що неправомірними діями відповідача йому було завдано моральної шкоди. Однак, позивач в порушення вимог ст. 23 ЦК України не надав суду доказів обґрунтування заявленого ним у позовній заяві розміру відшкодування моральної шкоди в сумі 1500,00 грн. Виходячи з наведеного суд вважає, що вимога позивача про відшкодування йому моральної шкоди підлягає лише до часткового задоволення.

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.15, 16, 23, 275, 276, 277, 297, 299 Цивільного кодексу України, ст.47 Закону України "Про інформацію", положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р.р. „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, ст. ст. 208, 209, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,

Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати відомості, що містяться в листі-зверненння ОСОБА_3 до начальника управління Пенсійного фонду України в Калуському районі від 18.07.2011 року такими, що не відповідають дійсності та принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1.

Зобовязати ОСОБА_3 спростувати відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 шляхом, яким було поширено дану інформацію.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн., судові витрати в сумі 85,00 гривень та послуги за надання юридичної допомоги в розмірі 500,0 грн.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд шляхом подачі в десятиденний строк апеляційної скарги з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: