Справа № Провадження №22-ц-1528/12 22-ц/1090/1875/12 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Категорія45Доповідач у 2 інстанціїСуханова
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 березня 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого: Суханової Є.М.,

Суддів: Сліпченка О.І., Корзаченко І.Ф.,

при секретарі : Клименко В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 12 грудня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною власністю подружжя та поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 12 грудня 2011 року частково задоволено позов позивачки до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя.Визнано автомобіль НОМЕР_1 вартістю 20767,93 гривень, холодильник «Снайге»вартістю 2060,80 грн.; пральну машину «Індезіт»вартістю 2570,40 грн.; телевізор вартістю 1235,70 грн.; швейну машинку вартістю 1456,90 грн.; набір меблів для кухні вартістю 765,00 грн.; набір меблів для спальні вартістю 1626,40 грн.; меблеву стінку вартістю 750,00 грн.; м'який куточок вартістю 2140,00 грн.; 2 килими розміром 1,5 м х 2 м червоного кольору з малюнком загальною вартістю 2000,00 грн.; килим розміром 3 м х 4 м світло-коричневого кольору вартістю 1000,00 грн. спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Позивачці виділено у власність холодильник «Снайге»вартістю 2060,80 грн.; пральну машину «Індезіт»вартістю 2570,40 грн.; телевізор вартістю 1235,70 грн.; швейну машинку вартістю 1456,90 грн.; набір меблів для кухні вартістю 765,00 грн.; набір меблів для спальні вартістю 1626,40 грн.; меблеву стінку вартістю 750,00 грн.; м'який куточок вартістю 2140,00 грн.; 2 килими розміром 1,5 м х 2 м червоного кольору з малюнком загальною вартістю 2000,00 грн.; килим розміром З м х 4 м світло-коричневого кольору вартістю 1000,00 грн. холодильник «Снайге»вартістю 2060,80 грн.; пральну машину «Індезіт»вартістю 2570,40 грн.; телевізор вартістю 1235,70 грн.; швейну машинку вартістю 1456,90 грн.; набір меблів для кухні вартістю 765,00 грн.; набір меблів для спальні вартістю 1626,40 грн.; меблеву стінку вартістю 750,00 грн.; м'який куточок вартістю 2140,00 грн.; 2 килими розміром 1,5 м х 2 м червоного кольору з малюнком загальною вартістю 2000,00 грн.; килим розміром 3 м х 4 м світло-коричневого кольору вартістю 1000,00 грн., а всього на суму 15605,20 гривень.

ОСОБА_3 виділено у власність автомобіль НОМЕР_1 вартістю 20767,93 гривень та стягнуто компенсацію у сумі 5162,73 гривні.

В іншій частині позов залишений без задоволення.

Не погодившись з висновками наведеними в рішенні суду, апелянт звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов повністю.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що вона частково обґрунтована та підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивачка та відповідач з 25.06.1983 року до 27.05.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Так встановлено, що за вказаний час ними було придбано вищевказане майно.

Апелянт вважає, що порушення норм матеріального права полягає в тому, що суд безпідставно не визнав спільною сумісною власністю будівельні матеріали для будівництва гаража біля будинку №10 по вулиці Миру в місті Ірпені Київської області на суму 16000 грн. та 25 кв.м. облицювальної плитки загальною вартістю 2975,00 грн. Колегія суддів вивчивши матеріали справи встановила, що відсутні будь-які докази наявності вказаних будівельних матеріалів, їх вартість, місце знаходження, а також докази того, що вони були придбані під час шлюбу сторін, а тому не може прийняти до відома, зазначені апелянтом обставини, як недоведені.

Крім того, апелянт посилається на ту обставину, що суд повинен був визнати право власності на гараж, який знаходиться біля будинку № 10 по вул. Миру в місті Ірпені Київської області, зазначивши при цьому, що гараж є самовільно побудованої спорудою.

Апелянт не надала доказів того, що гараж був побудований у встановленому законодавством порядку, прийнятий в експлуатацію (тощо), а тому відсутні підстави для визнання за будь-якою з сторін права власності на самовільно побудований об»єкт.

Разом з тим, апеляційна скарга апелянта частково обґрунтована в питанні про розподіл понесених апелянтом судових витрат згідно квитанцій про оплату за проведення / автотоварознавчої експертизи у сумі 2617,92 гривень; оплату за проведення товарознавчої експертизи у сумі 2868 гривень; оплату за касове обслуговування у сумі 10 гривень; оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 гривень, а всього на суму 5615,92 гривень.

Докази оплати апелянтом зазначених коштів знаходяться в матеріалах справи ( а.с. 44-47).

Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Колегія суддів, керуючись вимогами зазначеного законодавства встановила, що апелянт сплатила кошти за проведення вищезазначених експертиз, позов її було задоволено частково, а тому вона повинна отримати від відповідача Ѕ частину понесених нею витрат в сумі 2 807 гривень 96 копійок.

Крім того, апелянт надала докази того, що вона звільнена від сплати державного мита згідно з вимогами Декрету Кабінету Міністрів України, а тому сплачувати державне мито повинно з відповідача на користь держави в розмірі 276 гривень 74 копійки.

В іншій частині апеляційна скарга не доведена та не обґрунтована та не підлягає задоволенню.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам діючого законодавства, доказам по справі та правовідносинам, які склались між сторонами.

Згідно з вимогами ст. 308 ЦПК України Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 88, 293, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів ,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 12 грудня 2011 року скасувати частково.

Ухвалити по справі нове рішення в частині стягнення судових витрат та витрат на проведення експертиз.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 Ѕ частину сплачених нею витрат за проведення експертиз в розмірі 2 807 гривень 96 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави Ѕ частину державного мита в розмірі 276 гривень 74 копійки.

В решті рішення Ірпінського міського суду Київської області від 12 грудня 2011 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції.

Головуючий

Судді