Справа №: 0601/2-к-3/11
Провадження № 2-к/0601/1/2012
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2012 року

Андрушівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого - судді Палазюк В. М.

при секретарі - Агрич Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Андрушівка клопотання ОСОБА_1 про визнання рішення іноземного суду та надання дозволу на примусове його виконання,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з клопотанням про визнання рішення іноземного суду та надання дозволу на примусове його виконання. Свої вимоги мотивувала тим що, рішенням мирового судді судового участка №110 Санкт-Петербурга /Кронштадт/ Російської Федерації від 15.03.2011 року стягнуто з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку та іншого доходу щомісячно, починаючи з 24 січня 2011 року до повноліття дитини. У зв'язку з тим, що боржник мешкає на території України,а саме в м. Андрушівка, Житомирської області, просить визнати на території України рішення суду та надати дозвіл на примусове його виконання.

У судовому засіданні ОСОБА_2 проти надання дозволу на виконання рішення суду заперечував, так як фактично син проживає разом з ним та знаходиться на повному його утриманні. Син ОСОБА_4 навчається в другому класі Андрушівської загальноосвітньої школи №1, тому ОСОБА_2 не вбачає підстав для перерахування коштів на користь ОСОБА_1. Він не мав би жодних заперечень проти примусового виконання рішення, якби дитина проживала з матір»ю.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням мирового судді судового участка №110 Санкт-Петербурга /Кронштадт/ Російської Федерації від 15.03.2011 року стягнуто з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку та іншого доходу щомісячно, починаючи з 24 січня 2011 року до повноліття дитини.

Відповідно до ч.б ст.395 ЦПК України розглянувши подані документи та вислухавши пояснення сторін, суд постановляє ухвалу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду або про відмову у задоволенні клопотання з цього питання.

Із довідки Андрушівської загальноосвітньої школи №1, вбачається, що ОСОБА_3 навчається в другому класі даної школи з 01.09.2011 року. Довідкою виконкому Андрушівської міської ради, яка є органом опіки і піклування за місцем проживання дитини від 16.01.2012 року № 139 підтверджується , що ОСОБА_3 проживає та знаходиться на утриманні ОСОБА_2.

Таким чином, суд вважає, що дитина фактично проживає разом з батьком ОСОБА_2. що підтверджується вищенаведеними довідками, тому вважає, що він несе всі витрати по її утриманню, в зв»язку з чим не вбачає підстав для надання згоди на примусове виконання рішення іноземного суду на території України та стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь іншої сторони та утримання цієї дитини.

Керуючись ст. 390 -398 ЦПК України, суд -

ухвалив:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання рішення іноземного суду та надання дозволу на примусове його виконання - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя:ОСОБА_5