Справа № 1711/323/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2012 року м. Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:

головуючого - судді Горегляд О.І.,

з участю:

- секретаря судового засідання - Ертової О.Г.,

- позивача - ОСОБА_1 ,

- відповідачки - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кузнецовськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та зняття з реєстрації,-

В С Т А Н О В И В:

10 лютого 2012 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 в якому просить суд: визнати позивачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві приватної власності; зобов`язати Кузнецовський МВ УМВС України в Рівненській області зняти позивачку з реєстрації місця проживання - квартири АДРЕСА_1 . Такі позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що вищевказана квартира належить йому на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу квартири від 06 жовтня 2008 року. Згідно доводів позивача у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований він, спільна з відповідачкою дочка ОСОБА_3 , 2009 року народження, та ОСОБА_2 , хоча згідно доводів ОСОБА_1 , остання ніколи не проживала в даній квартирі, і там відсутні речі відповідачки. Позивач також зазначає, що з відповідачкою вони ніколи не перебували у шлюбі, спільно не проживали. Із змісту позовної заяви слідує, що ОСОБА_2 зареєструвалась у належній ОСОБА_1 квартирі для того, щоб зареєструвати там місце проживання їхньої дочки. Позивач у позові вказав на те, що понад 3 (три) роки з моменту реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 відповідачка не проживала там, не оплачувала комунальні послуги. ОСОБА_1 стверджує, що вищевказані обставини перешкоджають йому вільно користуватись та розпоряджатись належним йому майном, квартирою.

27 березня 2012 року від відповідачки до суду надійшли письмові заперечення, зі змісту яких слідує, що ОСОБА_2 вважає позов ОСОБА_1 необґрунтованим, а обставини, на які посилається позивач, такими, що не відображають дійсних обставин справи. Зокрема, згідно доводів відповідачки, твердження позивача про те, що він не перебував із нею в шлюбних відносинах є неправдивим, адже 13 липня 2008 року відбулось їхнє весілля. При цьому, як зазначає ОСОБА_2 , з дня весілля вона з позивачем деякий час проживали у його батьків, оскільки у придбаній ними квартирі проводились ремонтні роботи. Окрім того, відповідачка зазначила про те, що вона будучи вагітною, на прохання ОСОБА_1 допомагала йому по ремонту, як власною працею, так і коштами, купуючи необхідні матеріали. У письмових запереченнях ОСОБА_2 також вказала, що після народження їхньої спільної доньки, вона разом з донькою, зареєструвались у спільній з відповідачем квартирі, оскільки спільно з ним проживали до березня 2009 року. З березня ж 2009 року через постійні суперечки та відсутність взаєморозуміння з батьками позивача, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стали фактично проживати окремо. Із пояснень викладених відповідачкою у письмових запереченнях слідує також, що з огляду на відсутність у неї грошових коштів та підтримки із сторони позивача, вона була вимушена тимчасово виїхати до Російської Федерації на заробітки. При цьому, ОСОБА_2 зазначила, що ніяких угод з ОСОБА_1 щодо володіння чи користування квартирою між ними не укладалось. Відповідачка стверджує, що квартира АДРЕСА_1 , з якої позивач хоче її виселити, належить їм на праві спільної власності, оскільки дана квартира була придбана в період їхнього спільного проживання протягом липня 2008 року березня 2009 року, тому є їх спільною сумісною власністю, що зокрема підтверджується договором купівлі-продажу від 06 жовтня 2008 року.

У судовому засіданні позивач повністю підтримав свої позовні вимоги, заявлені до ОСОБА_2 , пояснивши, що відповідачка зареєструвалась в квартирі АДРЕСА_1 лише для того, щоб там прописати їхню спільну дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та фактично за цією адресою не проживала понад шість місяців і не сплачувала квартплати та комунальних послуг, що підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 21 грудня 2011 року, ОСОБА_5 від 22 грудня 2011 року, ОСОБА_6 від 20 грудня 2011 рку, ОСОБА_7 від 22 грудня 2011 року, які підтверджують, що особистих речей ОСОБА_2 у вказаній квартирі не має. У поясненнях, наданих ОСОБА_1 у судовому засіданні слідує, що квартира АДРЕСА_1 була придбана дійсно в період часу, коли сторони підтримували сімейно-шлюбні відносини. ОСОБА_1 пояснив, що дана квартира була придбана за кошти його батьків. Позивач вказав, що загальна сума коштів, вкладених особисто ним складає приблизно 30000 (тридцять тисяч) гривень, які були витрачені на ремонт квартири, придбання меблів, вікон.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні не визнала позовних вимог ОСОБА_1 , та пояснила суду, що насправді вони з позивачем спільно проживали у шлюбі з 13 липня 2008 року, та квартира АДРЕСА_1 придбана саме під час перебування у цьому шлюбі. Дана обставина свідчить про те, що вказана квартира є спільною сумісною власністю подружжя, а тому відповідачка не може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням, оскільки договору найму жилого приміщення між нею та ОСОБА_1 не укладалось. При цьому, відповідачка зазначила, що в неї були поважні причини не проживати у квартирі АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 пояснила, що по-перше у вказаній квартирі тривалий час проводились ремонтніх роботи, що унеможливлювало проживання там, по-друге у зв`язку з скрутним матеріальним становищем їй довелось поїхати до російської Федерації на заробітки, а після повернення внаслідок постійних конфліктів із позивачем та його батьками їй довелось піти від нього. Таким чином, періодична відсутність її у квартирі АДРЕСА_1 зумовлена поважними причинами. Під час судового розгляду справи відповідачка вказала, що її особистий грошовий вклад в ремонт квартири був невеликим, приблизно 10000 (десять тисяч) гривень, однак, як пояснила ОСОБА_2 всі свої доходи, а це пенсія у зв`язку з втратою годувальника та гроші від продажу її особистого автомобіля, вона витрачала на сім`ю, купувала продукти харчування, побутові речі, окрім того нею був погашений кредит позивача в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Заслухавши пояснення сторін і свідків, та дослідивши і оцінивши в сукупності письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та зняття з реєстрації необхідно відмовити у зв`язку з необгрунотованістю та безпідставністю позовних вимог.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 06 жовтня 2008 року, ОСОБА_1 придбав у приватну власність квартиру АДРЕСА_1 . Дата укладення даного договору свідчить про те, що вказане житло було придбане під час перебування сторін у шлюбі. Факт перебування сторін у шлюбі та підтримання ними сімейно-шлюбних стосунків у період часу з 13 липня 2008 ркоу до кінця березня 2009 року визнаний сторонами та підтверджується показаннями свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Окрім того, свідок ОСОБА_8 яка є матір`ю позивача надала суду показання згідно яких квартира АДРЕСА_1 була придбана за її особисті кошти для свого сина ОСОБА_1 та невістки ОСОБА_2 . Свідок ОСОБА_8 підтвердила, що з липня 2008 року до кінця березня 2009 року сторони підтримували сімейно-шлюбні відносини та проживали разом. ОСОБА_8 вказала, що сторони тимчасово проживали у неї по мікрорайону Перемоги в м.Кузнецовськ Рівненської області, що було зумовлено проведенням ремонтних робіт у їх спільній квартирі АДРЕСА_1 .

Показання свідка ОСОБА_9 підтверджують доводи ОСОБА_2 про те, що переїхати від свого чоловіка ОСОБА_1 її змусили постійні сварки. Окрім того, свідок вказала, що позивач застосовував до ОСОБА_2 фізичне насильство, при цьому ОСОБА_9 була очевидцем того, як ОСОБА_1 бив відповідачку.

Свідки: ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у своїх письмових поясненнях вказали, що як їм відомо ОСОБА_2 не проживала у квартирі АДРЕСА_1 . Однак із показань, наданих вказаними свідками у судовому засіданні слідує, що дані особи бували в гостях у ОСОБА_1 після березня 2009 року, тобто після того як сторони припинили між собою сімейно-шлюбні відносини, тому достовірно вказати, чи проживали сторони разом у той період часу, коли була придбана для них квартира АДРЕСА_1 , свідки : ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не змогли.

У відповідності з ст.60 СК України: 1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); 2) вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

В даному випадку позивач не зміг довести обґрунтованість своїх позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення, його доводи не підтвердились доказами у справі та показаннями свідків. Окрім того, норми законодавства на які у своєму позові покликається ОСОБА_1 стосуються прав наймачів жилого приміщення, проте сторони в справі оспорюють право користування квартирою, що є об`єктом приватної сумісної власності. Вищенаведені обставини вказують на безпідставність і необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.71, 72, 150 ЖК України, ч.1 ст.182, ч.1 ст.210, ч.4 ст.334, ч.ч.1, 2 ст.369, ст.ст.655, 657 ЦК України, ст.ст.60, 63, ч.1 ст.64, ч.1 ст.65, ч.1 ст.66, ст.74 СК України, ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, ст.ст.4, 60, ч.1 ст.61, ч.1 ст.88, ч.3 ст.208, ч.ч.1-3 ст.209, ст.ст.212-215, ч.1 ст.218, ч.2 ст.222, ч.1 ст.223, ч.1 ст.294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та зняття з реєстрації за безпідставністю позовних вимог.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд Рівненської області протягом десяти днів особами, які брали участь у справі та були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення в цей же строк з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя О.І.Горегляд