Справа № 22-ц/2690/2498/2012 Головуючий у 1 інстанції - Лозинська М.І.
Доповідач Андрієнко А.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 лютого 2012 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

Мараєвої Н.Є.

При секретарі Пазюк Є.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача AT «Ерсте Банк» Багмет ТетяниМиколаївни на рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 18 листопада 2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» про визнання недійсним кредитного договору, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Ерсте Банк» про визнання кредитного договору недійсним в частині третейського застереження, мотивуючи свої вимоги тим, що 30 жовтня 2008 року вона уклала з відповідачем кредитний договір, за яким отримала кошти для придбання автомобіля. Тобто їй були надані фінансові послуги відповідачем, діяльність якого крім інших законів регулюється Законом України «Про захист прав споживачів». Стаття 10 Кредитного договору містить третейське застереження, яке позивач просить на підставі ст. 203 ЦК України визнати недійсним, оскільки вона суперечить актам цивільного законодавства.

Рішенням Солом'янського районного суду м.Києва від 18 листопада 2011 року позов задоволено частково.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «Ерсте Банк» Багмет Т.М. просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що судом неповно встановлені обставини справи, зібраним доказам дана неналежна оцінка та допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

В суді апеляційної інстанції апелянт підтримав апеляційну скаргу з доводів та підстав , викладених в ній.

Представники позивача проти апеляційної скарги заперечували, вважаючи рішення суду законним.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 жовтня 2008 року між сторонами було укладено кредитний договір № 014/3949/5/25273, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредит в сумі 42 800 доларів США строком до 29 жовтня 2015 року .

Пунктом 10 Договору передбачено, що всі спори, розбіжності та вимоги, які виникають при виконанні цього договору чи у зв язку із ним або випливають із нього, підлягають за вибором позивача, розгляду у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків згідно з регламетом даного третейського суду. Формування складу третейського суду в постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських

банків здійснюється в порядку, встановленому регламентом даного третейського суду; або місцевому загальному суді, відповідно до підвідомчості та підсудності, встановлених цивільним процесуальним кодексом.

Постановлюючи рішення про визнання п.10 Договору в частині третейського застереження недійсним судом першої інстанції неправильно застовані норми матеріального та процесуального права .

Посилання судом першої інстанції на п. 14 ч.1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди», яким визначено, що третейські суди в порядку, передбаченому цим законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку ( кредитної спілки) є неправомірним із наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи Договір кредиту між сторонами по справі було укладено в жовтні 2008 року.

Частину 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено п.14 згідно із Законом України за № 2983- V1., ухваленого 3.02.2011 року.

Тобто на час укладання сторонами кредитного договору сторони мали право на третейське застереження, оскільки діючим на той час законодавством передбачалося таке право сторін.

Виключення із розгляду третейських судів справ щодо захисту прав споживачів, в тому числі споживачів послуг банку, відбулося лише у лютому 2011 року і зворотньої сили не має, тому підстав для визнання недійсним третейського застереження в кредитному договорі немає.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню та повинно бути постановлене нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог про визнання ст. 10 Кредитного договору № 014/3949/5/25273 від 30 жовтня 2008 року недійсним повинно бути відмовлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307 , 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника відповідача ПАТ «Ерсте Банк» Багмет Тетяни Миколаївни задовольнити.

Рішення Солом' янського районного суду м.Києва від 18 листопада 2011 року скасувати та постановити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» про визнання кредитного договору в частині третейського застереження недійсним відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :