Справа № 2-1566/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2012 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області

в складі головуючої Піцик В.М.

при секретарі Николайчук З.М.

з участю позивачки-відповідачки ОСОБА_1

представника позивачки-відповідачки ОСОБА_2

відповідачів-позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника відповідачів-позивачів ОСОБА_5

представника відповідача-позивача ОСОБА_6 ОСОБА_7

відповідачів ОСОБА_8

представника Зеленогайської сільської ради ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Заліщики справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Зеленогайської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно та зустрічним позовом ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та Зеленогайської сільської ради про визнання права спільної сумісної власності на кам'яну криницю

В С Т А Н О В И В :

Позивачка-відповідачка ОСОБА_1 в позовній заяві, а також її представник та позивачка-відповідка в судовому засіданні просять визнати за позивачкою ОСОБА_1 право власності на спадкове майно: будинковолодіння, вартістю 117875 гривень, що знаходиться в с.Печорна по вулиці Зелена 4 Заліщицького району Тернопільської області, в тому числі на криницю, вартістю 1999 гривень, поскільки позивачка є спадкоємицею першої черги за законом після смерті 16.09.2010 року її чоловіка ОСОБА_11, однак рішенням реєстратора Заліщицького бюро технічної інвентаризації позивачці відмовлено в реєстрації права власності на дане будинковолодіння у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, також Заліщицьким районним бюро технічної інвентаризації було виготовлено технічний паспорт на садибний житловий будинок № 4 по вул Зелена в с.Печорна з характеристикою будівель та споруд, до переліку яких входила криниця, дана спірна криниця побудована дідом позивачки, оскільки він був заможним чоловіком, навіть в селі всі називали криницю Романковою, відповідно до довідки № 251 від 06.06.2011 року, виданої виконкомом Зеленогайської сільської ради, спірна криниця знаходиться в господарстві № 4 по вулиці Зелена в с.Печорна, та є власністю ОСОБА_11, той факт, що криниця знаходиться на території будинковолодіння № 4 по вулиці Зелена підтверджується також тим, що криниця знаходиться за межами муру в сторону будинковолодіння № 4, крім того, рішенням Зеленогайської сільської ради від 22.11.2007 року передано безоплатно у власність ОСОБА_11 земельну ділянку, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, згідно довідки Зеленогайської сільської ради криниця не знаходиться на балансі Зеленогайської сільської ради та не зареєстрована у виконкомі сільської ради як криниця загального користування, відповідачам-позивачам ніхто не забороняв користуватися криницею. З зустрічним позовом відповідачів-позивачів не згідні та просять відмовити в його задоволенні.

Відповідачі-позивачі ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх представник з позовом позивачки-відповідачки ОСОБА_1 згідні частково, не визнають позов в частині визнання права власності на криницю, в зустрічній позовній заяві та в судовому засіданні просять визнати за ними право спільної сумісної власності на криницю, вартістю 1999 гривень, покликаючись на те, що дана криниця не є власністю ОСОБА_11, а являється криницею загального користування, поскільки побудована їхніми дідами і прадідами, вони всі спільно користувалися нею після її спорудження.

Відповідачка ОСОБА_8, яка є рідною дочкою позивачки-відповідачки ОСОБА_1, згідна з позовом ОСОБА_1 та просить визнати за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння, що знаходиться в с.Печорна по вулиці Зелена 4 Заліщицького району, після смерті ОСОБА_11, в тому числі на криницю, вартістю 1999 гривень, поскільки дана криниця згідно довідки Зеленогайської сільської ради є власністю померлого ОСОБА_11, а не криницею загального користування. В задоволенні зустрічного позову просить відмовити за безпідставністю.

Відповідач ОСОБА_10 в судове засідання не з'явився, однак від нього поступила письмова заява, в якій він просить справу слухати у його відсутності, позов ОСОБА_1 просить задоволити в повному обсязі.

Представник Зеленогайської сільської ради ОСОБА_9 з позовом позивачки-відповідачки ОСОБА_1 згідний частково, не визнає позов в частині визнання права власності на криницю за ОСОБА_1, поскільки дана криниця не є власністю ОСОБА_11, вона включена Заліщицьким районним бюро технічної інвентаризації в характеристику будівель і споруд будинковолодіння в с.Печорна по вулиці Зелена 4, як нерухомість, що належала спадкодавцю ОСОБА_11, на підставі довідки Зеленогайської сільської ради, яка є недостовірною, оскільки видана без наявності будь-яких даних про власника криниці. Вважає, що дана криниця має перебувати в спільному користуванні позивачки-відповідачки та відповідачів-позивачів.

Представник Заліщицького районного бюро технічної інвентаризації ОСОБА_12 пояснила, що у 1989 році Чортківським інвентарбюро проведена первинна інвентаризація с.Печорна та с.Зелений Гай, спірна криниця не числиться власністю ОСОБА_11, в інвентарну справу заносяться об'єкти зі слів власників, коли в інвентарбюро звернулася ОСОБА_1, то їй запропоновано було звернутися в сільську раду за довідкою і на підставі довідки Зеленогайської сільської ради та свідчень ОСОБА_1 дана криниця занесена в технічний паспорт.

Заслухавши пояснення позивачки-відповідачки ОСОБА_1, її представника, відповідачів-позивачів ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх представника, відповідачки ОСОБА_8, представника Зеленогайської сільської ради, представника Заліщицького районного бюро технічної інвентаризації, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 слід задоволити частково, виходячи з таких підстав: відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до свідоцтва про одруження серії ІІ-АГ № 1047535 від 28.01.1976 року позивачка-відповідачка ОСОБА_1 є спадкоємицею першої черги після смерті 16.09.2010 року згідно свідоцтва про смерть серії 1-ИД № 107752 від 17.09.2010 року її чоловіка ОСОБА_11. Спадкове майно складається з житлового будинку, вартістю 73844 гривні, комори, вартістю 5893 гривні, стайні, вартістю 10839 гривень, гаража, вартістю 7460 гривень, літньої кухні, вартістю 11593 гривні, комори, вартістю 2013 гривень, огорож, вартістю 2298 гривень та 593 гривні, воріт з хвірткою, вартістю 1152 гривні, відмостки, вартістю 391 гривня, що знаходяться в с.Печорна по вулиці Зелена 4 Заліщицького району Тернопільської області.

Відповідачі по справі ОСОБА_8 та ОСОБА_10, які також є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_11, на спадкове майно не претендують та відмовляються від спадщини в користь позивачки-відповідачки ОСОБА_1

Відповідачі-позивачі ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 згідні з позовом позивачки-відповідачки ОСОБА_1 частково, не визнають позов в частині визнання за нею права власності на криницю.

Згідно довідки виконкому Зеленогайської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області № 297 від 20.05.2011 року позивачка-відповідачка ОСОБА_1 у встановлений законом строк прийняла спадщину.

Рішенням реєстратора Заліщицького районного комунального госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації № 187 від 10.05.2011 року позивачці-відповідачці ОСОБА_1 відмовлено в реєстрації права власності на будинковолодіння, що знаходиться в с.Печорна по вулиці Зелена 4 Заліщицького району Тернопільської області та видачі витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_11, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

За таких обставин, суд вважає, що права та інтереси позивачки-відповідачки, як спадкоємиці, підлягають захисту шляхом визнання права власності на майно, а, тому позовні вимоги позивачки-відповідачки ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку, вартістю 73844 гривні, комори, вартістю 5893 гривні, стайні, вартістю 10839 гривень, гаража, вартістю 7460 гривень, літньої кухні, вартістю 11593 гривні, комори, вартістю 2013 гривень, огорож, вартістю 2298 гривень та 593 гривні, воріт з хвірткою, вартістю 1152 гривні, відмостки, вартістю 391 гривня, що знаходяться в с.Печорна по вулиці Зелена 4 Заліщицького району Тернопільської області після смерті ОСОБА_11 слід задоволити.

Водночас суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 стосовно визнання права власності на криницю, вартістю 1999 гривень, слід відмовити, виходячи з наступного: згідно пояснень представника Заліщицького районного бюро технічної інвентаризації ОСОБА_12 дана спірна криниця внесена Заліщицьким районним бюро технічної інвентаризації в характеристику будівель і споруд будинковолодіння, що знаходиться в с.Печорна по вулиці Зелена 4, як нерухомість, що належала спадкодавцю ОСОБА_11, на підставі довідки виконкому Зеленогайської сільської ради № 251 від 06.05.2011 року, яка є недостовірною, оскільки видана без наявності будь-яких даних про власника криниці, що підтверджується результатами перевірки прокуратури Заліщицького району від 12.10.2011 року та поясненнями секретаря Зеленогайської сільської ради ОСОБА_13, яка пояснила, що в травні 2011 року до неї звернулася ОСОБА_1 та сказала, що криниця є власністю ОСОБА_11 і знаходиться на їхньому городі, зі слів ОСОБА_1 вона видала недостовірну довідку про те, що криниця дійсно є власністю ОСОБА_11 Також позивачкою-відповідачкою ОСОБА_1 не представлено жодних доказів про те, що спірна криниця належала на праві власності ОСОБА_11, а тому, в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання права власності на криницю, вартістю 1999 гривень, слід відмовити повністю за безпідставністю позовних вимог так, як довідка виконкому Зеленогайської сільської ради № 251 від 06.05.2011 року, яка є недостовірною, не може бути правовстановлюючим документом.

Суд також вважає, що в задовленні зустрічного позову ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання за ними права спільної сумісної власності на криницю, вартістю 1999 гривень, слід відмовити, виходячи з наступного: відповідачі-позивачі ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та свідки ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 стверджують, що дана криниця є спільною, оскільки будувалася спільно їхніми дідами та прадідами, вони постійно нею користувалися і користуються по даний час. Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року спільною сумісною власністю є майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмового угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю. Відповідачами-позивачами не представлено жодних доказів про право спільної сумісної власності на криницю, а тому в задоволенні зустрічного позову слід відмовити повністю за безпідставністю позовних вимог.

Вирішуючи питання судових витрат, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Керуючись ст.ст.355,392,1216-1218,1222,1225,1261,1268,1270 ЦК України, ст.ст.10, 11, 209, 212, 214 ЦПК України, п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності № 20 від 22.12.1995 року, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Зеленогайської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителькою с.Печорна Заліщицького району Тернопільської області, право власності на спадкове майно: житловий будинок, вартістю 73844 гривні, комору, вартістю 5893 гривні, стайню, вартістю 10839 гривень, гараж, вартістю 7460 гривень, літню кухню, вартістю 11593 гривні, комору, вартістю 2013 гривень, огорожі, вартістю 2298 гривень та 593 гривні, ворота з хвірткою, вартістю 1152 гривні, відмостку, вартістю 391 гривня, що знаходяться в с.Печорна по вулиці Зелена 4 Заліщицького району Тернопільської області, після смерті 16.10.2010 року ОСОБА_11.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Зеленогайської сільської ради про визнання права власності на криницю, вартістю 1999 гривень, відмовити повністю за безпідставністю позовних вимог.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та Зеленогайської сільської ради про визнання права спільної сумісної власності на кам'яну криницю, вартістю 1999 гривень, відмовити повністю за безпідставністю позовних вимог.

На рішення може бути подано апеляцію, яка подається апеляційному суду Тернопільської області через Заліщицький районний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Головуюча: підпис

Копія вірна:

Суддя

ОСОБА_17