АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________
Cправа № 2/2023/35/2012
Провадження №22ц/2090/6468/2012
Головуючий1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: стягнення боргу Доповідач: Гуцал Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2012 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Гуцал Л.В.,

суддів Коростійової В.І., Ізмайлової Г.Н.,

за участю секретаря Остапович Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 24 липня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

встановила:

2 квітня 2012 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики. Просила стягнути на її користь з ОСОБА_2 суму боргу з відсотками 56 698 грн. 47 коп. та судові витрати.

Зазначала, що 18 лютого 2008 року вона за договором позики передала у власність ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 4000 долари США, які остання зобовязалась повернути до 1 березня 2010 року та на протязі двох років щомісячно до 1 числа вносити по 2,5 процентів від отриманої суми.

На підтвердження отримання взятих на себе зобовязань надала їй розписку.

На виконання договору відповідачка виплатила їй за 18 місяців суму процентів в розмірі 1800 доларів США, а з жовтня 2009 року перестала виконувати свої зобовязання.

17 серпня 2010 року ОСОБА_2 написала другу розписку, згідно якої зобовязалася виплатити їй суму 4000 доларів США до 25 грудня 2010 року з урахуванням процентів щомісячно, а також суму невиплачених відсотків в розмірі 1200 доларів США .

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 взятих на себе зобовязань за договором позики не виконала, вважала, що відповідачка повинна сплатити суму боргу в розмірі 4000 доларів США, 1200 доларів США процентів за 2009-2010 роки, а також суму процентів в розмірі 1900 доларів США по теперішній час ( за 19 місяців), що становить 56 698,47 грн.

Заочним рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 24 липня 2012 року позов задоволено.

Ухвалою того ж суду від 16 серпня 2012 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Перевіряючи законність і обгрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог заявлених в суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 1046-1050 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання; боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки ОСОБА_2 взятих на себе зобовязань за договором позики не виконала, на неї слід покласти обовязок повернути суму позики, сплатити проценти за користування позикою, а також сплатити три проценти річних за неналежне виконання грошових зобовязань.

Такий висновок є правильним. Разом з тим, суд першої інстанції на порушення вимог процесуального закону не врахував, що кожна із заявлених ОСОБА_3 позовних вимог має самостійні підстави, тому стягнуті на її користь суми грошових коштів повинні розраховуватись судом окремо з наведенням у рішенні відповідних розрахунків і, задовольняючи позовні вимоги, стягнув на користь позивачки грошові кошти однією сумою, не навів при цьому розрахунків та безпідставно визначив суму яка підлягає стягненню.

З огляду на це, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру стягнення на користь позивачки суми боргу з урахуванням процентів за користування грошима, трьох процентів річних від простроченої суми та судового збору.

Судом установлено, що 18 лютого 2008 року ОСОБА_3 за договором позики передала у власність ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 4000 долари США, які остання зобовязалась повернути до 1 березня 2010 року. Крім того, ОСОБА_2 взяла на себе зобовязання на протязі двох років щомісячно до 1 числа вносити 2,5 процентів від отриманої суми за користування грошима.

На підтвердження отримання вказаної суми грошових коштів ОСОБА_2 надала ОСОБА_3 розписку.

На виконання договору відповідачка виплатила їй за 18 місяців суму процентів в розмірі 1800 доларів США, а з жовтня 2009 року перестала виконувати свої зобовязання, що сторонами не оспорюється.

17 серпня 2010 року ОСОБА_2 написала другу розписку, згідно якої зобовязалася виплатити ОСОБА_3 суму боргу 4000 доларів США до 25 грудня 2010 року з урахуванням 2,5 процентів щомісячно, а також суму невиплачених процентів в розмірі 1200 доларів США .

Взяті на себе зобовязання за договором позики ОСОБА_2 не виконала.

Отже стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягає заборгованість за договором позики, з урахуванням визначених сторонами процентів за користування грошима:

- сума позики в розмірі 4000 доларів США та 1200 доларів США процентів за користування грошима за період з 18 лютого 2008 року по 17 серпня 2010 року, відповідно до розписки від 17 серпня 2010 року (з урахуванням виплачених 1800 доларів США);

- 400 доларів США процентів за користування грошима за період з вересня по грудень 2010 року, із розрахунку 2,5 процентів за місяць від суми боргу;

- всього 5600 доларів США, що еквівалентно 44 719 грн. (офіційний курс долара США до гривні - за 100 доларів США 798 грн. 57 коп.; 5600х798,57=44 719).

Крім того, відповідно до ст.625 ЦК України, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню три проценти річних від простроченої суми:

- за 12 місяців з 25 грудня 2010 року по 25 грудня 2011 року: 44719:100х3=1341 грн. 57 коп;

- за три місяця з 25 грудня 2011 року по 25 березня 2012 року: 1341 грн. 57 коп.: 4= 335 грн. 39 коп.;

- за пять днів з 25 березня по 30 березня 2012 року: 1341 грн.57 коп.: 365 днів х 5 днів= 18 грн. 37 коп, а всього 1695 грн.56 коп. (1341,57+335,39+18,37=1695,56)

За змістом боргової розписки від 18 лютого 2008 року ОСОБА_2 брала на себе зобовязання вносити по 2,5 процентів від отриманої суми щомісячно на протязі двох років, які сплинули 18 лютого 2010 року. Відповідно до розписки від 17 серпня 2010 року ОСОБА_2 зобовязалась сплатити борг до 25 грудня 2010 року, з урахуванням 2,5 процентів щомісячно. Сплата ОСОБА_2 процентів за користування грошима після 25 грудня 2010 року наданими позивачкою письмовими доказами не передбачена. Отже, правові підстави для стягнення 2,5 процентів на місяць від суми позики після 25 грудня 2010 року відсутні.

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню сума суму боргу з урахуванням процентів за його користування 44 719 грн. та три проценти річних за прострочення виконання зобовязання в сумі 1695 грн. 56 коп., а всього 46 414 грн. 56 коп.

Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, судова колегія зменшує суму судового збору, яка підлягає відшкодуванню ОСОБА_3 з 566 грн. 98 коп. до 464 грн. 14 коп.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_3 не є субєктом права на здійснення фінансових операцій з валютними цінностями, а відтак укладений між сторонами 18 лютого 2008 року договір є незаконним, не грунтуються на законі.

Не заслуговують на увагу і посилання ОСОБА_2 на те, що правочин був укладений нею під впливом тяжкої обставини, оскільки договір позики у встановленому законом порядку недійсним не визнаний.

Зважаючи на зміст п. 3 ст. 3 та ст. 627 ЦК України, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 стосовно того, що договір позики був укладений на вкрай невигідних для неї умовах.

Керуючись ст. ст. 303, п. 4 ч.1 ст.309, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 24 липня 2012

року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу з урахуванням процентів за його користування 44 719 (сорок чотири тисячі сімсот девятнадцять) грн. та 3% річних за прострочення виконання зобовязання в сумі 1695 (одна тисяча шістьсот девяносто пять) грн. 56 коп., а всього 46 414 (сорок шість тисяч чотириста чотирнадцять) грн. 56 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 Миколаївнина користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 464 (чотириста шістьдесят чотири) грн. 14 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у

касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Суддя

.