Справа № 22-ц-191/12 Головуючий у 1 інстанції: Адамович Б. М.
Провадження № 22-ц/1390/191/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Зубарєвої К.П., Бакуса В.Я.,

секретаря Мариняк О.І.,

з участю ОСОБА_2, який представляє інтереси ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 20 грудня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Стягнено з ОСОБА_3 20 042 грн. в користь ОСОБА_4 на ремонт автомобіля. Стягнено з (ОСОБА_7) ОСОБА_6 500 грн. в користь ОСОБА_5 витрат експертного автотоварознавчого дослідження та 3588 грн. 30 коп. витрат на лікування і 1000 грн. моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що рішення є незаконне, оскільки судом не встановлено всіх обставин справи. В судове засідання жодного разу не викликався відповідач ОСОБА_6, який вчинив ДТП, в результаті якої і була завдана шкода позивачам. Судом порушено норми матеріального та процесуального права. Не враховано, що на момент вчинення ДТП їй, як власнику автомобіля не було відомо про те, що автомобілем керував ОСОБА_7, оскільки керування йому передав ОСОБА_8 без її відома.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні вимоги про стягнення з неї матеріальної шкоди в розмірі 20 042 грн. відмовити.

Позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_6 повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи у відповідності до ст. 74 ЦПК України, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, оголошення у пресі газеті Урядовий курєр, в судове засідання апеляційної інстанції не зявилися, причину своєї неявки суду не повідомили, матеріалів справи достатньо для розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2, який представляє інтереси ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Однак зазначеним вимогам закону дане рішення не відповідає.

Відповідно до положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 22 квітня 2010 року з вини відповідача ОСОБА_6, який керував автомобілем Фольксваген Пасат, 1987 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить відповідачці ОСОБА_3, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої заподіяно тілесних ушкоджень позивачу ОСОБА_5 та пошкоджено автомобіль AUDI А6, 1995 року випуску, яким останній керував по довіреності, наданої власником позивачем ОСОБА_4 При цьому автомобіль Фольксваген Пасат також отримав пошкодження.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції послався лише на пояснення представника позивачів про те, що: в даному випадку має місце безпосередньо завдана шкода джерелом підвищеної небезпеки, а власником транспортного засобу являється ОСОБА_3, яка і має нести відповідальність, як власник транспортного засобу.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є порушення, що включає як складові елементи: шкоду; протиправне діяння особи, яка її завдала; причинний звязок між ними, а також вину заподіювача шкоди.

Частинами 3, 4 статті 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, завдала шкоди його діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобовязана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Згідно з розясненнями, викладеними в абз. 3 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкодивід 27 березня 1992 р. № 6 володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини.

Судом установлено, що володільцем автомобіля Фольксваген Пасат, 1987 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_3, яка 22 лютого 2007 року довіреністю надала право керувати цим автомобілем та здійснювати всі інші дії від її імені, повязані з експлуатацією автомобіля, ОСОБА_8, який 22 квітня 2010 року передав автомобіль ОСОБА_6, попросивши останнього зїздити за ключами від будинку, а сам залишився чекати його на вулиці Й.Сліпого в м. Червонограді.

ОСОБА_6, не маючи посвідчення на право користування транспортним засобом, керуючи транспортним засобом, зазначеним автомобілем Фольксваген Пасат, порушивши вимоги Правил дорожнього руху України, вчинив ДТП та залишив місце пригоди.

У своїх поясненнях, даних ОСОБА_6 інспектору ДАІ, він стверджує, що користувався автомобілем без достатніх на це підстав.

За порушення Правил дорожнього руху України ОСОБА_6, а також ОСОБА_8 за передачу керування автомобілем Фольксваген Пасат особі, яка не має права керування транспортними засобами, були притягнуті до адміністративної відповідальності.

Вищенаведене свідчить, що ОСОБА_3 не давала згоди на передачу автомобіля ОСОБА_6, про таке не знала, а отже шкода, заподіяна цим джерелом внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_6, а не з її вини. Крім того, зважаючи, що строк дії зазначеної вище довіреності закінчився 22 лютого 2010 року, після чого ОСОБА_8 не повернув автомобіль ОСОБА_3, то автомобіль Фольксваген Пасат, 1987 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, вибув з володіння останньої поза її волею - внаслідок протиправних дій інших осіб, і вона жодним чином не могла запобігти вчиненню ОСОБА_6 ДТП та заподіянню позивачам шкоди.

Колегія суддів приходить до висновку про безпідставне застосування міським судом до даних правовідносин частини 4 статті 1187 ЦК України, оскільки власник автомобіля Фольксваген Пасат ОСОБА_3 не повинна відповідати за шкоду, заподіяну цим автомобілем, так як доведено, що джерело підвищеної небезпеки вибуло з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не внаслідок її недбалості, чи з її вини. Тому рішення суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_3 20 042 грн. в користь ОСОБА_4 на ремонт автомобіля є незаконним.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_6 неправомірно заволодів транспортним засобом, і діяльністю щодо використання джерела підвищеної небезпеки завдав позивачам шкоди. Неправомірність заволодіння автомобілем та його використання відповідачем полягає в тому, що він, не маючи посвідчення водія, довіреності та дозволу власника на право керування ним, а отже не маючи правової підстави для використання цього автомобіля, отримав його від ОСОБА_8 та керуючи ним в порушення Правил дорожнього руху України, вчинив ДТП.

Протиправні діяння ОСОБА_6 знаходиться у безпосередньому причинно-наслідковому звязку з настанням шкоди.

За вказаних вище обставин, шкода, завдана позивачам внаслідок ДТП підлягає стягненню лише з відповідача ОСОБА_6

Рішення міського суду в частині сум відшкодування матеріальної та моральної шкоди не оскаржується, їх розмір відповідає матеріалам та фактичним обставинам справи, тому додаткового дослідження та мотивування не потребує.

Наведене обєктивно стверджується зібраними та оціненими колегією суддів доказами, які знайшли своє підтвердження в матеріалах справи.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, та відповідно до ч. 1 п.п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене при невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильному застосуванні норм матеріального права, скасувати з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, ч. 1 п. 2 ст. 307, ч. 1 п.п. 3, 4 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 20 грудня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким:

Позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_4 20 042,00 (двадцять тисяч сорок дві) гривні на ремонт пошкодженого автомобіля марки AUDI А6, 2.5 TDI, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_5 500,00 грн. понесених витрат за проведення експертного автотоварознавчого дослідження, 3 588,30 грн. понесених витрат на лікування, 1 000,00 грн. у відшкодування моральної (немайнової) шкоди та 611,00 грн. понесених судових витрат, а всього: 5 699,30 (пять тисяч шістсот девяносто девять гривень 30 копійок).

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Монастирецький Д.І.

Судді: Зубарєва К.П.

ОСОБА_9