Справа № 2512/170/2012
№ провадження 2/2512/74/2012
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 березня 2012 року м. Мена

Менський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Волошиної Н.В.,

при секретарі Бухно А.М.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2

О.М.; відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5, представника відповідачів ОСОБА_6

О.В., представника третьої особи ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мена Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_12, сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю (СТОВ) ОСОБА_13 Агропро визнання недійсним рішення зборів власників майна та визнання права власності на майно та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_12, Волосківської сільської ради Менського району Чернігівської області про визнання недійсними зборів та рішення зборів власників майна, що знаходиться у спільному володінні, від 13 лютого 2010 року та визнання недійним свідоцтва про право власності на майновий пай, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_14, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_12, СТОВ ОСОБА_13 Агро, в якій просив визнати недійсним рішення зборів власників майна, що знаходиться у спільному володінні, від 21 червня 2010 року протокол №2, та визнати за ним право власності на майно, що було передано йому згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ЧНМН №776 від 12 лютого 2010 року. Свої вимоги мотивував тим, що 12 лютого 2010 року Волосківською сільською радою Менського району Чернігівської області йому було видано зазначене свідоцтво на загальну суму 11 257 грн.. Рішенням загальних зборів власників майна, що знаходиться у спільному володінні від 13 лютого 2010 року протокол №1 йому було виділено в натурі майно із спільної власності, а саме 53 кв.м. у будівлі кормоцеху на суму 4 895 грн., трактор ЮМЗ-6, 1983 року випуску на суму 5 000 грн., зерно ячменю в кількості 2 525 кг. на суму 1 087 грн., зерно вівса в кількості 915 кг. на суму 275 грн.. Згідно актів прийому-передачі від 17 лютого 2010 року зазначене майно повинно було бути передане йому, але з належного йому майна він отримав лише трактор ЮМЗ-6 в непридатному стані, який в подальшому був ним відремонтований, а 30 травня 2011 року вилучений працівниками ДАІ та переданий СТОВ Надія-Агро. Рішенням зборів власників майна від 21 червня 2010 року протокол №2 його позбавили права власності на раніше передане майно, скасувавши попереднє рішення від 13 лютого 2010 року протокол №1. Вважає таке рішення незаконним, оскільки визнання рішення загальних зборів відноситься до виключної компетенції суду. Позивач просить задовольнити його вимоги, посилаючись на норми ст. ст. 203, 204, 328, 358, 392 ЦК України.

26 січня 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_12, Волосківської сільської ради Менського району Чернігівської області про визнання недійсними зборів власників майна, що знаходиться у спільному володінні, від 13 лютого 2010 року та визнання недійним свідоцтва про право власності на майновий пай. Свої вимоги мотивує тим, що збори власників майна, що знаходиться у спільному володінні, від 13 лютого 2010 року, та прийняте на них рішення, є незаконними, оскільки збори проведені з грубим порушенням його прав та порядку проведення таких зборів, а свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ЧНМН №776 від 12 лютого 2010 року, видане Волосківською сільською радою ОСОБА_1, суперечить чинному законодавству щодо порядку його видачі, обліку і погашення.

Представник позивача за первісним позовом відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини, просив первісний позов задовольнити, зустрічний позов не визнав.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 в судовому засіданні первісний позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що збори власників майна, що знаходиться у спільному володінні, від 21 червня 2010 року протокол №2 були легітимними, про їх проведення всі співвласники майна були повідомлені належним чином, в тому числі і ОСОБА_1, який без будь-яких поважних причин не зявився на збори. Зустрічний позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, зазначених у зустрічній позовній заяві.

Відповідачі за первісним та зустрічним позовами ОСОБА_5 та ОСОБА_4 первісний позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні, зустрічний позов визнали.

Представник відповідачів за первісним та зустрічним позовами - ОСОБА_6 первісний позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що всі співвласники майна були повідомлені належним чином про проведення зборів 21.06.2010 року та були присутні на зборах, окрім ОСОБА_1, а вимоги закону щодо дійсності правочину не поширюються на рішення загальних зборів. Зустрічний позов визнав, зазначивши, що фактично 13.02.2010 року збори не проводились, відсутній протокол та реєстр присутніх на зборах осіб. Відповідачі дізнались про ці збори лише після звернення ОСОБА_1 до суду та надання ним витягу з протоколу №1. Оскаржуване свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП видане також з порушенням вимог законодавства, напис на свідоцтві зроблений особою, яка немає повноважень.

Представник третьої особи за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом Волосківської сільської ради Менського району Чернігівської області ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що згідно із договором про безоплатне користування майном від 09.08.2010 року співвласники передали майно в безоплатне користування СТОВ Надія-Агро строком на 8 років, після закінчення терміну дії даного договору ТОВ Надія-Агробуло зобовязане виплатити співвласникам 100% вартості майна, тому співвласники не можуть претендувати на майно, вважає, що в задоволенні первісного позову необхідно відмовити. Щодо вимог за зустрічним позовом, визнав позовні вимоги у частині визнання недійсним свідоцтва про право власності на майновий пай, посилаючись на те, що свідоцтво на сьогоднішній день погашене, в іншій частині зустрічний позов не визнав.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показала, що являється дружиною позивача за первісним позовом ОСОБА_1, з 2001 року була уповноваженою особою співвласників майна, а також працювала бухгалтером в ТОВ Надія-Агрота здійснювала облік майна спільної часткової власності. Майно спільної часткової власності в 2001 році було передано в безоплатне користування ТОВ Надія-Агрона 8 років. Розмір майнового паю ОСОБА_1 з 2 063 грн. до 11 257 грн. збільшився за рахунок купівлі ним майнових паїв у ОСОБА_16 та у неї. Згідно рішення зборів співвласників майна від 13.02.2010 року, протокол №1 ОСОБА_1 було виділене спірне майно на підставі поданої ним заяви про виділення йому майна в натурі. Про проведення даних зборів всі співвласники повідомлялися усно, але присутніми, окрім неї, були її чоловік ОСОБА_1, ОСОБА_3 й ОСОБА_5, останні мали довіреності від інших співвласників. Записи у Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ЧНМН №776 від 12 лютого 2010 року, виданому ОСОБА_1, здійснювала на підставі повноважень, наданих їй групою співвласників згідно договору про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності від 09.08.2001 року.

Заслухавши пояснення сторін, свідка, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні первісного позову та про часткове задоволення зустрічного позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо здійснення співвласниками майна реорганізованого сільськогосподарського підприємства права спільної часткової власності. Спірні правовідносини врегульовані нормами ЦК України та рядом підзаконних нормативно-правових актів.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

З матеріалів справи вбачається, що згідно акту передачі майнового паю від 09 серпня 2001 року на виконання рішення Менського районного суду Чернігівської області від 22.01.2001 року ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_10, ОСОБА_13, ОСОБА_8, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_5, ОСОБА_14, ОСОБА_1, ОСОБА_16, ОСОБА_9, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_15 отримали від СК імені Мічуріна майно пайового фонду, в тому числі й спірне майно (а.с. 85-90).

09 серпня 2001 року співвласники майна уклали між собою договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності. Даним договором співвласники делегували ОСОБА_15 повноваження представляти їх інтереси та визначили її права (а.с. 13-17).

Відповідно до протоколу №1 від 09.08.2001 року зборів співвласників майна було прийнято рішення про передачу майна спільної власності у безоплатне користування СТОВ ОСОБА_22 Агро, та укладено між СТОВ Надія-Агрота уповноваженою особою ОСОБА_15 договір про безоплатне користування майном від 09.08.2001 року, згідно з яким співвласники передали в безоплатне користування СТОВ Надія-Агромайно загальною вартістю 79235,00 грн., в тому числі й спірне майно, строком на 8 років (а.с.95-100 ).

Після закінчення строку дії зазначеного договору, рішенням зборів власників майна, що знаходиться у спільному володінні, від 13.02.2010 року Протокол №1 ОСОБА_1 було виділено 53,0 м.кв. будівлі кормоцеху, трактор ЮМЗ-6, 1983 року випуску; зерно ячменю в кількості 2 525 кг.; зерно вівса в кількості 915 кг.; (а.с. 7, 161).

Згідно рішення зборів співвласників майна, що знаходиться у спільному володінні, від 21.06.2010 року Протокол №2 рішення зборів від 13.02.2010 року було визнано недійсним. ОСОБА_1 в рахунок його частки було виділено: передню балку із ГР МТЗ 80, шину тракторну, овес, ячмінь та кошти в сумі 9 018 грн. (а.с. 172-176).

В обґрунтування позовних вимог про визнання недійсним рішення зборів власників майна від 21 червня 2010 року Протокол №2 позивач за первісним позовом ОСОБА_1 посилається на порушення відповідачами загальних вимог щодо чинності правочину, передбачених ст. ст. 203, 204 ЦК України. Зокрема, вважає, що рішення загальних зборів, як правочин, може бути визнано недійсним лише судом, а не наступними загальними зборами.

Відповідно ч. 1 ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України.

Проаналізувавши зазначені норми закону, суд приходить до висновку, що положення статей 202-204 ЦК України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки загальні збори власників майна, що знаходиться у спільному володінні, не є правочином в розумінні ст. 203 ЦК України, а в даному випадку вбачається спір щодо здійснення співвласниками права спільної часткової власності відповідно до ст. 358 ЦК України.

Із змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що підставами для визнання за ним права власності на трактор ЮМЗ-6, 1983 року випуску, зерно ячменю в кількості 2 525 кг, зерно вівса в кількості 915м кг., 53,0 кв.м. будівлі кормоцеху він зазначає Свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), рішення загальних зборів власників майна, що знаходиться у спільному володінні, від 13 лютого 2010 року протокол №1 та акти прийому-передачі від 17 лютого 2010 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, преюдиційне значення для вирішення даного спору мають рішення Менського районного суду від 12 листопада 2010 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні майном та рішення цього ж суду від 14 вересня 2011 року, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до СТОВ Надія Агро, ОСОБА_3 про витребування майна із незаконного чужого володіння, яке в цій частині залишене без зміни рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 24 жовтня 2011 року. Зазначеними судовими рішеннями встановлено, що пунктами 3.1.4, 3.3.4 договору про безоплатне користування майном від 09.08.2001 року передбачено, що співвласники зобовязуються після припинення дії договору прийняти 100% вартості майна тільки в грошовому виразі і не претендувати на майно, а СТОВ Надія-Агрозобовязується виплатити співвласникам 100% вартості їх часток згідно свідоцтв. Протокол №1 від 13.02.2010 року співвласників спільного майна не може бути належним доказом на підтвердження права власності ОСОБА_1 на спірне майно, оскільки рішенням зборів співвласників майна, що знаходиться у спільному володінні, від 21.06.2010 року рішення зборів від 13.02.2010 року визнано недійсним і вказане рішення є чинним.

Із вказаних судових рішень вбачається, що жодним з них не було покладено на ОСОБА_3 чи іншу особу будь-яких зобовязань повернути майно ОСОБА_1, яке, на думку останнього, незаконно знаходиться у користуванні СТОВ Надія-Агро. Таке зобовязання відсутнє і в договорах про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності від 09.08.2001 року та договору про безоплатне користування майном від 09.08.2001 року.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні первісного позову.

Частково задовольняючи зустрічний позов, суд виходить з наступного.

Відповідно до пунктів 13 та 14 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки від 28 лютого 2001 року № 177, майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства, яке видається сільською, селищною або міською радою згідно із списком осіб, які мають право на майновий пай підприємства. До зазначеного списку додаються акт розрахунку уточненого пайового фонду, уточнена структура пайового фонду, уточнений перелік майна пайового фонду. Оформлені свідоцтва реєструються у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.

Згідно Списку осіб, які мають право на майновий пай СК ім. Мічуріна, частка ОСОБА_1 визначена у розмірі 2 063 грн..

18 серпня 2000 року Волосківською сільською радою на імя ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на майнову частку (пай), згідно якого він має право на майновий пай у загальному пайовому фонді КСП ім. Мічуріна, вартість якого станом на 01.03.2000 року складає 2063 грн. (а.с. 157 зворот).

Відповідно до Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України 14 березня 2001 року №62, власникам Свідоцтв майно виділяється на підставі рішення загальних зборів осіб, які мають право на майнові паї реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства та актів приймання-передавання майна. При видачі майна у натурі конкретному власнику у відповідності із рішенням загальних зборів співвласників майна підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна вилучає Свідоцтво і робить на ньому запис про видачу майна в натурі.

Згідно акту передачі майнового паю від 09 серпня 20001 року, складеного державним виконавцем Менського районного управління юстиції на виконання виконавчих листів Менського районного суду від 22.01.2001 року, ОСОБА_1, як і інші власники майнових паїв, в тому числі ОСОБА_15 та ОСОБА_16, які згідно договорів купівлі-продажу продали ОСОБА_1 свої майнові паї (а.с. 158, 159 зворот), використав своє право на отримання майнової частки (паю) в натурі від СК ім. Мічуріна.

Проте, як вбачається із свідоцтв про право на майнову частку (пай), виданих Волосківською сільською радою 18 серпня 2000 року ОСОБА_1, ОСОБА_15 та ОСОБА_16, вони були погашені (анульовані) лише 12 лютого 2010 року й ніким не вилучались після отримання майнової частки (паю) в натурі зазначеними особами (а.с. 157 зворот), чого не заперечували в судовому засіданні й представник позивача та свідок ОСОБА_15.

Згідно Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ЧНМН №776 від 12 лютого 2010 року ОСОБА_1 має право на пайовий фонд майна СК ім. Мічуріна с. Волосківці, частка якого визначена в розмірі 11 257 грн., а місцезнаходженням майна зазначено СТОВ Надія-Агро(а.с. 8).

Дане свідоцтво видане на підставі Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економікивід 28 лютого 2001 року № 177, яким визначаються розміри паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих, у яких не завершено процес паювання майна і не здійснено належного оформлення та реалізації цих прав відповідно до законодавства.

Проте, СТОВ Надія-Агро не є субєктом, який реформується, а згідно Статуту є підприємством, заснованим на базі особистого майна засновників, утвореним на засадах угоди громадянами шляхом обєднання їх майна та підприємницької діяльності у сільському господарстві з метою одержання прибутку. Майно, яке група співвласників, в тому числі й позивач, отримали від СК ім. Мічуріна було передано ними в безоплатне користування СТОВ Надія-Агрона підставі договору від 09.08.2001 року, а тому з часу отримання майнової частки (паю) в натурі від СК ім. Мічуріна, між співвласниками склалися правовідносини щодо здійснення ними права спільної часткової власності відповідно до норм ЦК України.

Крім того, в Свідоцтві уповноваженою особою ОСОБА_15 зроблено відмітку про виділення майна в натурі ОСОБА_1, що суперечить нормам, які регулюють порядок видачі, обліку та погашення Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, оскільки лише підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна вилучає Свідоцтво і робить на ньому запис про видачу майна в натурі, а ОСОБА_15 була уповноважена представляти інтереси лише співвласників майнових паїв, отриманих в результаті паювання майна КСП ім. Мічуріна.

Як вбачається з оглянутої в судовому засіданні Книги обліку виданих свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства СК ім. Мічуріна зроблено запис під № 776 про видачу свідоцтва № 776 ОСОБА_1, де у графах розмір майнового паюта юридична адреса підприємства-користувача внесені виправлення, які ніким не застережені та відсутні будь-які посилання на підставі чого вони зроблені.

На підставі викладеного та враховуючи, що дані зазначені у Свідоцтві не відповідають первинним даним, які містяться у документах Волосківської сільської ради і які є підставою для видачі Свідоцтва, суд приходить до висновку про задоволення зустрічних позовних вимог про визнання Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ЧНМН № 776 від 12 лютого 2010 року, виданого ОСОБА_1 недійсним.

Що ж стосується позовних вимог за зустрічним позовом про визнання недійсним зборів власників майна, що знаходиться у спільному володінні, від 13 лютого 2010 року, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні зазначених вимог в звязку з їх безпідставністю.

Згідно ст. 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Проте, жодною із сторін не надано оригіналу Протоколу №1 зборів власників майна, що знаходиться у спільному володінні, від 13 лютого 2010 року, наявні в матеріалах справи витяг із Протоколу №1 зборів власників майна, що знаходиться у спільному володінні, та належним чином не завірена ксерокопія Протоколу №1 зборів власників майна, що знаходиться у спільному володінні, від 13 лютого 2010 року, містять у своєму змісті певні розбіжності, а саме у витязі головою зборів зазначені ОСОБА_5 й ОСОБА_3, а у протоколі лише ОСОБА_3.

За відсутності оригіналу Протоколу №1 зборів власників майна, що знаходиться у спільному володінні, від 13 лютого 2010 року та наявності суперечливих пояснень сторін у судовому засіданні, суду не представилось можливим встановити, які саме питання вирішувались даними зборами, хто був головою на цих зборах та хто представляв інтереси співвласників за довіреностями, чиї права були порушені. Також не виявилось можливим зясувати, де взагалі знаходиться оригінал Протоколу №1.

На підставі викладеного, кеpуючись ст.ст. 16, 328, 358, 364, 386, 392 ЦК України, Постановою Кабінету Міністрів України Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економікивід 28 лютого 2001 року № 177, Порядком розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики України 14 березня 2001 року №62 ст.ст. 10, 11, 58-61, 212- 215 ЦПК Укpаїни, суд -

В И Р I Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_14, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_12, сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю (СТОВ) ОСОБА_22 Агропро визнання недійсним рішення зборів власників майна та визнання права власності на майно - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_12, Волосківської сільської ради Менського району Чернігівської області про визнання недійсними зборів та рішення зборів власників майна, що знаходиться у спільному володінні, від 13 лютого 2010 року та визнання недійним свідоцтва про право власності на майновий пай - задовольнити частково.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ЧНМН № 776 від 12 лютого 2010 року, виданого ОСОБА_1.

В іншій частині зустрічного позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Менського районного суду Чернігівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення.

Суддя Н.В. Волошина