Ульяновський районний суд Кіровоградської області
Справа № 1122/1661/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 212 р. Ульяновський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого Ясінського Л. Ю.

при секретарі Кашнікову І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ульяновка цивільну справу за позовом позивача ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2, про захист честі і гідності та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про зобовязання відповідача спростувати поширені ним недостовірні відомості, що він зраджував своїй дружині з ОСОБА_3, перед громадою села та попросити вибачення перед ним позивачем та його дружиною та відшкодувати моральну шкоду в сумі 5000 грн. за спричинені йому страждання у звязку з приниженням честі і гідності. Свої вимоги мотивує тим, що 13.06.2012 року в центрі села Богданове Ульяновського району відповідач в присутності місцевих жителів почав розпускати плітки, що він ОСОБА_1 мав інтиміні стосунки та є коханцем його колишньої співмешканки ОСОБА_3, внаслідок чого він розірвав сімейні стосунки з останньою. В зв»язку з цими плітками в позивача погіршилися сімейні стосунки та відносини з дружиною, почалися сварки та непорозуміння, дружина почала йому недовіряти, втратила почуття поваги, хоча до цих пліток в сім»ї були ідеальні шлюбні відносини.

Внаслідок чого в позивача погіршилося здоров»я, почалися сильні головні білі та нервові зриви. Він вимушений був звертатись до лікаря за медичною допомогою. Його дружина потрапила до Ульяновської центральної лікарні, що підтверджується випискою із історії її хвороби .

Сім»я позивача стала на грані розриву сімейних відносин. Він людина похилого віку потребує спокою та відпочинку в такому віці. Позивач не може нормально працювати і відпочивати, що завдає йому нормальних страждань.

Позивач стверджує, що поширені ОСОБА_4 відомості не відповідають дійсності і ганьблять його гідність та честь в очах його дружини, сусідів та жителів села Богданове. Із-за такої ганьби позивачеві соромно виходити на вулицю, до магазину, в суспільство. Він ніколи не зраджував своїй дружині, ні з ОСОБА_3, ні з ким іншим.

Вважає, що діями відповідача йому завдано моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях, погіршенню стану зодоров»я його та дружини , неспокійного сну, які він зазнав в зв»язку з приниженням честі та гідності.

Позивач в судовому засіданні крім задоволення його позовних вимог також просив стягнути з відповідача витрати пов»язані з явкою до суду, а саме кошти потрачені ним на пальне.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав. Повно і всебічно зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватись Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Згідно ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростування недостовірної інформації про себе, а також право на відшкодування шкоди, завданої поширенням недостовірної інформації. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У відповідності до ст. 270 ЦК України фізична особа має право на повагу до гідності та честі, недоторканість її ділової репутації, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Згідно ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено, має право на спростування недостовірної інформації у такий же спосіб, у який вона була поширена. Крім того, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Ст. 200 ЦК України, та ст. 1 Закону України "Про інформацію" визначено, що інформацією є документовані або публічно оголошені відомості (певні факти, дані про кого-, що-небудь) про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищу. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Відповідно до ст. ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач не надав суду жодних належних доказів про те, де саме, коли, у якому середовищі, яким чином була відповідачем поширена про нього інформація, яка містить фактичні дані та є неправдивою, що вона змінила до нього та його близьких ставлення оточуючих, знайомих, колег на негативне. В своїх поясненнях і зверненнях до суду позивач сам називає це слухами, плітками. Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_3 в суді показали, що ОСОБА_2 казав їм особисто про інтимні стосунки ОСОБА_1 та ОСОБА_3, яка являлась співмешканкою ОСОБА_2, але конкретної дати не памятають. Вони також не підтвердили поширення цієї інформації іншим особам і в якій саме формі. Позивач посилається на те, що внаслідок приниження відповідачем його честі і гідності погіршився стан його здоровя, та його співменканки, однак він не довів, що погіршення здоровя знаходиться у прямому причинному звязку з неправомірними діями відповідача ОСОБА_2 Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. В судовому засіданні позивач не надав суду жодних доказів спричинення йому та його дружині моральної шкоди, не обґрунтував розмір заявленої суми, не довів наявність причинного звязку між шкодою і протиправними діяннями відповідача. Вимоги до відповідача не конкретні, тому позов про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає. Згідно розяснень вищевказаного Пленуму ВСУ обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Позивач не довів що відповідач поширював недостовірну інформацію, тому відповідач не має підстав доводити її достовірність, оскільки характер, як вказує позивач, поширеної інформації не є фактичним твердженням, а оціночним судженням. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Відповідно до ст.227 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності. Суд також, не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачетст. 16,277 ЦК України, такі вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.10, 11, 57-60,212-215, 223, 294 ЦПК України, ст.ст. 16, 200, 270, 277, 280, 297, 299 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" № 1 від 27.02.2009 року, Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про захист честі і гідності, стягнення моральної та матеріальної шкоди

відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ульяновський районний суд протягом 10 днів , з дня його проголошеня.

Суддя: ОСОБА_6