Справа №22-4046/12
Головуючий у 1 інстанції - Зінченко С.В.
Доповідач - Українець Л.Д.
УХВАЛА

Іменем України

22 лютого 2012 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ еляційного суду міста Києва

В складі : головуючого - Українець Л.Д. суддів

- ОСОБА_1

- ОСОБА_2

при секретарі - Демянчук Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення ОСОБА_4»янського районного суду м. Києва від 11 січня 2012 року в праві за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, реті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7 про припинення права на частку в спільному майні,-

встановила:

У березні 2011 року позивач звернулася в суд з позовом про припинення права на частку в спільному майні. Просила припинити право відповідача на 25/100 часток у квартирі №24 по ОСОБА_8Лепсе, буд.34-б, що у м. Києві з виплатою відповідачу грошової компенсації 25/100 часток у спільному майні та визнати за нею право власності на кв.124 по ОСОБА_8Лепсе, буд.34-б у м. Києві.

Мотивувала свої вимоги тим, що така частка є незначною, обєкт права спільної власності є неподільним, його спільне використання всіма співвласниками є неможливим з вини відповідача та припинення права відповідача на спірну частку не завдасть їй істотної шкоди.

Зазначила, що вона з 2008 року є власником У* частин квартири 124 по бульвару І.Лепсе в м. Києві разом зі своїм сином ОСОБА_6

25.06.2009 року відповідач придбала 25/100 частин квартири в матері колишнього її чоловіка ОСОБА_9 - ОСОБА_10 відповідно до договору купівлі-продажу квартири.

Зазначала, що ОСОБА_5 в квартирі з часу її придбання не проживала, участі в її утриманні не приймає, за житлово-комунальні послуги не сплачує та взагалі проживає в іншому місці - Житомирській області, де займається підприємницькою діяльністю.

Крім того, ОСОБА_5М, вчиняються дії щодо унеможливлення проживання її родини в квартирі з метою змусити їх продати їхню частку за ціною нижчою за ринкову, а саме: ОСОБА_5 підселяє до квартири незнайомих молодих людей, які ведуть себе нахабно та агресивно, погрожують їй та її сину, з приводу чого вони неодноразово звертались до органів МВС.

ОСОБА_4»янського районного суду м. Києва від 11 січня 2012 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати дане рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

У апеляційній скарзі зазначила, що рішення є незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом

неповно з»ясовано обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Судом безпідставно відмовлено в залученні до матеріалів справи договорів оренди на частину майна відповідача, з яких вбачається, що кімната здавалася постійно в оренду за декілька сотень гривень, не маючи на меті отримання прибутку, а лише впливаючи таким чином на її сім»ю.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та її син ОСОБА_6 є власниками 75/100 частин квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.02.2009 року (а.с. 6-7).

Власником 25/100 частин квартири є ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 25.06.2009 року (а.с. 40).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Соломянського районного суду м. Києва від 04.12.2008 року (а.с. 10-12) встановлено порядок користування квартирою за яким за ОСОБА_3 та ОСОБА_6 визнано право користування кімнатами 18,0 кв.м., 12,4 кв.м, а за ОСОБА_9 визнано право користування кімнатою 10,3 кв.м.. Підсобні приміщення - кухню, ванну кімнату, туалет та кладову кімнату, балкон залишено в спільному користуванні. Рішення набрало законної сили.

Статтею 14 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межі.

Згідно з ч. 4 ст. 358 ЦК України якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обовязковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Виходячи з наведеного, порядок користування квартирою №124 в будинку №34Б по бульвару І.Лепсе в м. Києві, визначений рішенням Соломянського районного суду м. Києва, є обов'язковим як для ОСОБА_3 та ОСОБА_6, так і для ОСОБА_5М„ як нового співвласника квартири.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами, співвласниками квартири, існують напружені стосунки з приводу спільного використання квартири, які провокують чисельні конфлікти, що підтверджується письмовими доказами.

Як на підставу скасування рішення суду, апелянт посилається на ст. 365 ЦК України, згідно якої право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї.

За змістом зазначеної норми закону припинення права особи на частку в спільному майні допускається лише в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім»ї.

Колегія суддів погоджується з висновками суду щодо відсутності правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що частка відповідача складається з ізольованої кімнати і відповідно між сторонами визначений конкретний порядок користування житлом.

Зазначена частка не є незначною розумінні обєкта нерухомого майна придатного для використання за певним призначенням, оскільки кімната ізольована площею 10,3 кв. метри.

Відповідач не має іншого житла в місті Києві. Та обставина, що вона проживає в Житомирській області, не є підставою для припинення її частки в спірній квартирі. З часу придбання частки у квартирі відповідач здійснила ремонт кімнати, яку займає, що підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11

Також встановлено, що ОСОБА_5 разом з чоловіком проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1, де їм надано житло для тимчасового проживання, оскільки населений пункт віднесено до зони безумовного відселення внаслідок аварії на ЧАЕС , а тому заслуговують на увагу доводи відповідача, що в разі припинення права на частку в спільній квартирі її родина може залишитись без житла.

В силу ч.2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов»язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги та надані докази, колегія суддів приходить до висновку, що суд повно та всебічно зясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, оскільки доводами апеляційної скарги є ті ж доводи, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Та обставина, що відповідач здавала кімнату в оренду, не є підставою для скасування судового рішення, оскільки ця обставина не є в розумінні ст. 365 ЦК України підставою для припинення права власності на спірну частку.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення ОСОБА_4»янського районного суду м. Києва від 11 січня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді: