Справа № 2-2011/11 Провадження № 22-ц/0290/2335/2012Головуючий в суді першої інстанції:ОСОБА_1
Категорія: 27 Доповідач: Панасюк О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2012 м. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі: головуючого судді Панасюка О.С., суддів Сопруна В.В., Медвецького С.К., з участю секретаря Руденко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 26 червня 2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави,

встановила:

В квітні 2011 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк (далі ПАТ КБ) «ПриватБанк» звернулося в суд з цим позовом, вказуючи, що 13 лютого 2007 року між сторонами був укладений кредитний договір № VILWAN00001277, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала кредит в сумі 56212,16 грн. зі сплатою 16,08 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11 лютого 2012 року.

В забезпечення виконання зобовязання 13 лютого 2007 року сторони уклали договір застави, за яким ОСОБА_2 передала у заставу ПАТ КБ «ПриватБанк» належний їй автомобіль ВАЗ, моделі 21104, 2007 року випуску, легковий седан, № кузова ХТА9355, державний реєстраційний № НОМЕР_1.

Оскільки ОСОБА_2 належним чином не виконувала зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим допустила заборгованість в розмірі 69834,18 грн., з яких: 37653,17 грн. борг по тілу кредиту, 22321,51 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 1125,18 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 8734,32 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязання за договором, просило в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, зі зняттям автомобіля в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень для здійснення продажу.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представник позивача змінив позовні вимоги зменшив розмір заборгованості за кредитом на суму боргу по процентах за користування кредитом в розмірі 22321,51 грн., просив витребувати у відповідачки та передати позивачу предмет застави автомобіль ВАЗ, моделі 21104, 2007 року випуску, легковий седан, № кузова ХТА9355, державний реєстраційний № НОМЕР_1, комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та звернути стягнення на нього шляхом продажу автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, зі зняттям автомобіля в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень для здійснення продажу.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 26 червня 2012 року позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила скасувати рішення суду і ухвалити нове про відмову і задоволенні позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Ч.ч.1,2 ст.303 ЦПК України передбачає, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; апеляційний суд досліджує лише ті докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Таким чином, судова колегія розглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених ПАТ КБ «ПриватБанк» в суді першої інстанції.

Встановлено, що 13 лютого 2007 року між сторонами був укладений кредитний договір № VILWAN00001277, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала кредит в сумі 56212,16 грн. зі сплатою 16,08 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11 лютого 2012 року; в забезпечення виконання зобовязання 13 лютого 2007 року сторони уклали договір застави, за яким ОСОБА_2 передала у заставу ПАТ КБ «ПриватБанк» належний їй автомобіль ВАЗ, моделі 21104, 2007 року випуску, легковий седан, № кузова ХТА9355, державний реєстраційний № НОМЕР_1. ОСОБА_2 належним чином не виконувала зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим допустила заборгованість в розмірі 47512,67 грн., з яких: 37653,17 грн. борг по тілу кредиту, 1125,18 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 8734,32 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязання за договором.

Відповідно до п. 24 договору застави рухомого майна звернення стягнення на предмет застави за вибором заставодержателя здійснюється з додержанням встановленого чинним законодавством порядку будь-яким із способів:

- шляхом передачі предмету застави у власність заставодержателю у рахунок виконання зобов'язань за кредитним договором;

- шляхом продажу заставодержателем Предмету застави з укладенням договору купівлі-продажу з третьою особою-покупцем або на публічних торгах; шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю, в тому числі з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця.

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися заставою.

Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 2 Закону України «Про заставу» визначаються основні положення про заставу. Відносини застави, не передбачені цим Законом, регулюються іншими актами законодавства України.

Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Частиною 6 ст. 20 Закону України «Про заставу» встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави.

Інше передбачено Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», чинним з 1 січня 2004 року, який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених із метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Прикінцевими і перехідними положеннями Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Стаття 1 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Отже, Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальним законом з питань правового режиму регулювання обтяжень рухомого майна. Положення Закону України «Про заставу» застосовуються лише в частині, що не суперечать Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень» установлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 цього Закону визначено, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зокрема, продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах.

Таким чином, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження суд може обрати один із способів звернення стягнення, обраний обтяжувачем на власний розсуд (аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 26 грудня 2011 року, справа № 3-139гс11), а відтак колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо не застосування судом першої інстанції положень частини 7 ст. 20 Закону України «Про заставу» про проведення реалізації заставного майна, на яке звернено стягнення, лише державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріуса, а також ст. 21 цього Закону про реалізацію заставленого майна спеціалізованим підприємством з аукціонів (публічних торгів).

Так само не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про неправомірність витребування предмету застави у відповідачки та передачу його позивачу, тому що згідно з частиною 2 ст. 575 ЦК України застава рухомого майна може передаватись у володіння заставодержателя або за його наказом у володіння третій особі (заклад), а п. 34.8 договору застави передбачено, що в разі порушення Заставодавцем/Позичальником будь-якого із зобовязань за кредитним договором Заставодавець зобовязаний доставити предмет застави за адресою Вінницької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» у строк 7 днів з моменту предявлення Заставодержателем письмової вимоги з вказівкою суми заборгованості, строк сплати якої настав.

Крім того, згідно зі ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Повідомлення повинно містити таку інформацію:

1) зміст порушення, вчиненого боржником;

2) загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги;

3) опис предмета забезпечувального обтяження;

4) посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов'язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу;

5) визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач;

6) вимогу до боржника виконати порушене зобов'язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Відповідно до частин 2 та 3 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача.

Якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду.

Разом з тим, за змістом частини 1 ст. 309 ЦПК України неправильне застосування норм матеріального права, які не призвели до неправильного вирішення спору по суті, є підставою для зміни рішення суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження.

Проте, суд першої інстанції у своєму рішенні зазначив лише загальний розмір вимог, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження, не вказавши його складових, а відтак рішення необхідно змінити, зазначивши в його резолютивній частині складові боргу ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «ПриавтБанк», що підлягають сплаті з вартості предмета застави.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Другий абзац резолютивної частини рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 26 червня 2012 року викласти в такій редакції: «В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № VILWAN00001277 від 13 лютого 2007 року в сумі 47512,67 грн., з яких: 37653,17 грн. борг по тілу кредиту, 1125,18 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 8734,32 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязання за договором, витребувати в ОСОБА_2 (21000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) та передати Публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна перемоги, 50, код ЄДРПОУ 1460570):

-предмет застави автомобіль ВАЗ, модель: 21104, рік випуску: 2007, тип ТЗ: ОСОБА_3, № кузова/шасі: ХТА9355, реєстраційний номер: АВ0384АМ, що належить на праві власності ОСОБА_4 (21000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2);

-комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля ВАЗ, модель: 21104, рік випуску: 2007, тип ТЗ: ОСОБА_3, № кузова/шасі: ХТА9355, реєстраційний номер: АВ0384АМ, що належить на праві власності ОСОБА_4 (21000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2)».

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

З оригіналом вірно: