Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 2-3380/2012 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2012 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Коцюрби М.П.

за участю секретаря Кучер В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільно набутого майна,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільно набутого майна.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що між ОСОБА_1 та Відповідачем 09 лютого 1974 року був укладений шлюб, про що свідчить реєстраційний запис № 6846. В звязку з погіршенням подружніх стосунків сторони втратили взаємоповагу один до одного, що призвело до звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний з 17 лютого 2009 року.

Сторони вирішили всі питання повязані з розірванням шлюбу, але щодо порядку розподілу спільно набутого майна згоди не дійшли.

05 квітня 2012 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було ухвалене рішення відповідно до якого було визнано за ОСОБА_1 Федоровичем право власності на ? житлового будинку та земельної ділянки площею 0,1330 га, які розташовані по вул. Червоноармійська, 52, в с. Хотів, Києво-Святошинського району, Київської області та автомобіль AUDI А6, синього кольору, легковий седан, номер кузова WAUZZZ4AZSN026627, державний номер НОМЕР_1.

Вказаним рішенням за ОСОБА_2 визнано право власності на ? житлового будинку та земельної ділянки площею 0,1330 га, які розташовані по вул. Червоноармійська, 52, в с. Хотів, Києво-Святошинського району, Київської області. З ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_3 частину вартості автомобіля у розмірі 24 120 грн. 00 коп.

Зазначене рішення набрало законної сили.

Проте, не вирішеним залишилось питання щодо поділу предметів домашнього вжитку та побутової техніки, що були придбані подружжям під час шлюбу.

Позивач зазначає, що в шлюбі було набуте наступне майно: меблі (столи, стільці, шафи, софа, диван, тумби, меблевий гарнітур, кресла) вартістю - 17 000 гривень; кухонне обладнання (меблі, плита, холодильник, електроприлади, посуд, бойлер) вартістю 14 000 гривень; побутові предмети та електроприлади (телевізор, відеомагнітофон, компютер, праска та ін.) вартістю 12 000 гривень; килими вартістю - 6 000 гривень; речі які знаходяться в літній кухні та гаражі (плита, автопричеп, водяний насос, газова колонка, та ін.), в тому числі металевий гараж вартістю 14 000 гривень.

Орієнтовна загальна вартість предметів домашнього вжитку, які знаходяться в будинку по вулиці Червоноармійська, 52, в с. Хотів складає 63 000 гривень.

Після розірвання шлюбу, Позивач неодноразово пропонував Відповідачу вирішити питання щодо розподілу зазначених предметів в добровільному порядку шляхом укладення відповідного договору, але Відповідач відмовився. Позивач зазначає, що оскільки Відповідач користується вказаними предметами на даний час, а тому їх необхідно залишити у власності Відповідача та компенсувати Позивачу їх вартість.

Позивач зазначає, що в період шлюбу сторонами був придбаний автомобіль АUDI А6, синього кольору, легковий седан, номер кузова НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1. 26.03.2012 року, тобто до ухвалення рішення про розподіл спільно набутого майна предметом якого був вказаний автомобіль, він був пошкоджений внаслідок ДТП, винним в скоєнні якого було визнано громадянина ОСОБА_4 Відповідно до довідки аварійного комісара № 136/12 від 14.06.2012 року вартість відновлювального ремонту складає 12 535,30 гривень.

На час розгляду справи про розподіл спільно набутого майна в квітні 2012 року, були відсутні документи щодо розміру вартості відновлювального ремонту автомобіля і були отримані позивачем лише 14.06.2012 року. Тому вказана сума не була врахована під час визначення компенсації частини вартості автомобіля і повинна бути розподілена між подружжям.

Позивач просив суд визнати за ОСОБА_2 право власності на предмети домашнього вжитку, які знаходяться в будинку по вул. Червоноармійська, 52 в с. Хотів, а саме: меблі (столи, стільці, шафи, софа, диван, тумби, меблевий гарнітур, кресла) вартістю - 17 000 гривень; кухонне обладнання (меблі, плита, холодильник, електроприлади, посуд, бойлер) вартістю 14 000 гривень; побутові предмети та електроприлади (телевізор, відеомагнітофон, компютер, праска та ін.) вартістю 12 000 гривень; килими вартістю - 6 000 гривень; речі які знаходяться в літній кухні та гаражі (плита, автопричеп, водяний насос, газова колонка, та ін.), в тому числі металевий гараж вартістю 14 000 гривень; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості предметів домашнього вжитку в розмірі 31 500 (тридцять одна тисяча пятсот) грн. 00 коп.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину вартості відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 6 267 (шість тисяч двісті шістдесят сім) грн. 65 коп.; судові витрати покласти на Відповідача.

В судовому засіданні Позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази по справі, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У статті 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як встановлено в судовому засіданні, між ОСОБА_1 та Відповідачем, 09 лютого 1974 року був укладений шлюб, про що свідчить реєстраційний запис № 6846. В звязку з погіршенням подружніх стосунків сторони втратили взаємоповагу один до одного, що призвело до звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний з 17 лютого 2009 року.

05 квітня 2012 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було ухвалене рішення відповідно до якого було визнано за ОСОБА_1 Федоровичем право власності на ? житлового будинку та земельної ділянки площею 0,1330 га, які розташовані по вул. Червоноармійська, 52, в с. Хотів, Києво-Святошинського району, Київської області та автомобіль AUDI А6, синього кольору, легковий седан, номер кузова WAUZZZ4AZSN026627, державний номер НОМЕР_1.

Вказаним рішенням за ОСОБА_2 визнано право власності на ? житлового будинку та земельної ділянки площею 0,1330 га, які розташовані по вул. Червоноармійська, 52, в с. Хотів, Києво-Святошинського району, Київської області. З ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_3 частину вартості автомобіля у розмірі 24 120 грн. 00 коп.

Зазначене рішення набрало законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ. У яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Проте, не вирішеним залишилось питання щодо поділу предметів домашнього вжитку та побутової техніки, що були придбані подружжям під час шлюбу.

Як передбачено ст.ст. 60, 61 Сімейного кодексу України (далі СК України), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута на час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно з вимогами ч. 2 ст. 27 ЦПК України всі наявні докази для підтвердження своїх вимог та заперечень сторони повинні надати до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 137 ЦПК України зазначено, що у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

Між тим Позивач не надав відомостей на підтвердження вартості зазначених в позовній заяві предметів домашньої обстановки та вжитку та наявності цих предметів на час розгляду спору судом.

Крім того, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину вартості відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 6 267 (шість тисяч двісті шістдесят сім) грн. 65 коп., оскільки автомобіль марки Ауді А6, 1993 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, вже був розподілений між сторонами рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області.

На підставі ст. 129 Конституції України, ст. ст. 60, 61 Сімейного кодексу України та керуючись 10, 27, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільно набутого майна відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з його проголошення чи протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: М.П. Коцюрба