Броварський міськрайонний суд Київської області
справа 1007/7497/2012
РІШЕННЯ

Іменем України

23 листопада 2012 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Телепенька А.Д.

при секретарі Срібній Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Центрального відділення ПАТ «Марфін Банк» у м. Києві про визнання договору іпотеки недійсним, виключення обтяження на обєкт нерухомого майна ,-

в с т а н о в и в:

У липні 2012 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Центрального відділення ПАТ «Марфін Банк» у м. Києві про визнання договору іпотеки недійсним, виключення обтяження на обєкт нерухомого майна.

В обгрунтування вимог позивачі посилаються на те, відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 14.10.2002 року вони володіють та розпоряджаються квартирою № 17 у будинку № 1 по вулиці Енгельса в м. Бровари Київської області.

В забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору між ОСОБА_5 та ВАТ «Морський транспортний банк» 24.01.2008 року укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за № 52, відповідно до якого було передано в іпотеку нерухоме майно вищевказану квартиру. У звязку із посвідченням цього договору накладено заборону на відчуження даної квартири, яка зареєстрована нотаріусом в реєстрі за № 53.

01.01.2009 року ОСОБА_5 помер.

Відповідно до рішення Броварського міськрайоного суду Київської області від 14.06.2010 року визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Цим же рішенням суду ВАТ «Морський транспортний банк» (правонаступник ПАТ «ОСОБА_3 банк») у задоволенні позову про визнання іпотечного договору дійсним, звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання права на отримання предмета іпотеки та виселення відмовлено.

24.02.2012 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про зняття заборони відчуження спірної квартири, але отримав від Банку відмову.

У звязку із викладеним просили визнати недійсним іпотечний договір від 24.01.2008 року, укладений між ОСОБА_5 та ВАТ «Морський транспортний транспортний банк», виключити запис з державного реєстру іпотек на квартиру АДРЕСА_2, вилучити обтяження на обєкт нерухомого майна вказану квартиру.

У судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав та просив їх задовільнити.

Представник відповідача у судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочому розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 доказування не може грунтуватися на припущеннях.

У ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Броварського міськрайоного суду Київської області від 14 червня 2010 року задолено позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, до відкритого акціонерного товариства Морський транспортний банк, ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_8 про визнання правочину недійсним.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу укладений 24 січня 2008 року між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та неповнолітньою ОСОБА_3 та ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_3.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_1, треті особи: центр опіки дитини служби у справах дітей Броварської міської ради, відкрите акціонерне товариство Морський транспортний банк, приватний нотаріус ОСОБА_6 про визнання права власності на квартиру, визнання правочину дійсним відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову відкритого акціонерного товариства Морський транспортний банк до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_9, центр опіки дитини служби у справах дітей Броварської міської ради та комунальне підприємство Броварської міської ради Броварське бюро технічної інвентаризації про визнання іпотечного договору дійсним, звернення стягнення на предмет іпотеки, проведення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання права на отримання документів необхідних для отримання предмета іпотеки та виселення відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Київсьої області від 12 січня 2011 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 08 липня 2011 року зазначене рішення залишено без змін.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязанна вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

У статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

Із договору іпотеки, укладеного 24.01.2008 року між ОСОБА_5 та ВАТ «Морський транспортний банк», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за № 52, відповідно до якого було передано в іпотеку нерухоме майно вищевказану квартиру, вбачається, що цим договором забезпечується виконання зобовязань іпотекодавця за кредитиним договором від 24.01.2012 року №00384/RK, укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем, а саме між ОСОБА_5, якому на момент укладення цього договору належала на підставі договору купівлі-продажу спірна квартира, та ВАТ «Морський транспортний банк». Також позивачами не надано доказів того, що відповідач по справі ПАТ «Марфін Банк» є правонаступником ВАТ «Морський транспортний банк».

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між позивачами та відповідачем не існує договірних зобовязань, оскільки договір кредиту укладений між іншими особами, тому й договір застави, який є видом забезпечення виконання зобовязання, не може бути визнаний недійсним за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Отже, посилання позивачів, які не є сторонами у договорі, на те, що зазначений іпотечний договір повинен бути скасований у відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України, оскільки сторони у належній формі не досягли усіх істотних його умов, є безпідставними.

Не підлягають задоволенню вимоги позивачів про виключення запису з державного реєстру іпотек на квартиру АДРЕСА_4 та вилучення обтяження на обєкт нерухомого майна вказаної квартири, оскільки відповідач не є органом чи особою, які уповноважені накладати заборону відчуження нерухомого майна та не накладав цю заборону.

Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд стягує з другої сторони понесені й документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати стягуються на користь позивача у розмірі, пропорційному до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 22, 509, 546 ЦК України, ст. ст. 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Центрального відділення ПАТ «Марфін Банк» у місті Києві про визнання договору іпотеки недійсним, виключення обтяження на обєкт нерухомого майна відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.Д. Телепенько