Справа № 2-271/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" квітня 2012 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючої: судді Рожкової О.С.

при секретарі Маковей О.М., Ленько Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк», третя сторона Національний банк України про визнання кредитного договору удаваним правочином та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач за первісним позовом 09.07.2010 р. звернулась в суд з вказаною позовною заявою, в якій з урахуванням уточнень просив визнати кредитний договір з фізичною особою №014/5904/209914 від 08.02.2008 р. укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Ерсте Банк» удаваним правочином, визнати кредитний договір з фізичною особою №014/5904/209914 від 08.02.2008 р. укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Ерсте Банк» укладеним в національній валюті України в сумі 253 005 гривень на умовах викладених в договорі. При цьому посилається на те, що відповідачем допущені істотні порушення щодо укладення договору всупереч законодавству, яким передбачено, що національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України та порушені її права як споживача.

Представник відповідача подав до суду зустрічну позовну заяву в якій з урахуванням уточнень просив стягнути достроково в солідарному порядку з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 на його користь заборгованість за кредитним договором №014/5904/209914 від 08.02.2008 р. в сумі 40 996,05 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 327 427,25 грн. та судові витрати у сумі 1820 грн. В обґрунтування вимог зазначив , що відповідачі порушують свої зобовязання перед позивачем , кредит та проценти не погашають.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у ньому. Зустрічний позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні.

Представник відповідача позов не визнав у звязку з його безпідставністю, просив в задоволенні відмовити. Позовні вимоги по зустрічній позовній заяві підтримав з підстав викладених у ньому, просив його задовольнити.

Відповідач по зустрічному позову ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про час та день розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 08.02.2008 року між позивачем та відповідачем по первісному позову укладено кредитний договір №014/5904/209914, за яким ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 50 100 дол. США, з кінцевим терміном до 07.02.2028 р., зі сплато за користування кредитом відсотків з розрахунку 12,0 % річних. Кредитні кошти призначались для придбання квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконано в гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземні валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом.

Згідно п.1 ч.2 ст.47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банки на підставі банківської ліценції мають право здійснювати операції з валютними цінностями.

Відповідач має відповідну ліцензію за № 33 від 25.01.2006 р., що підтверджується матеріалами справи.

Згідно ч. ч. 1,2,4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року № 15-93 Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом; генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв'язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання; індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції.

Відповідно до п.2 ст. 6 вказаного Декрету, уповноважені банки та інші фінансові установи, що одержали ліцензію національного банку України від свого імені купують і продають іноземну валюту на міжбанківському валютному ринку України за дорученням і за рахунок резидентів і нерезидентів, мають право від свого Імені і за свій рахунок купувати іноземну валюту готівкою у фізичних осіб - резидентів і нерезидентів, а також продавати її фізичним особам резидентам. А тому суд вважає, що на момент укладання спірного договору Банк мав дозвіл та ліцензію НБУ про видачу кредиту в іноземній валюті.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України.

Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його волі.

Вказані вимоги Закону під час укладення договорів про надання кредиту відповідачем дотримані. Умови договорів в момент їх укладення сторонам відомі та зрозумілі, погоджені та підписані.

Крім того, позивач ОСОБА_1 згідно з ч.2 ст.1056 ЦК України, мала право відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця. Окрім того, відповідно до п.6 ст.14 Закону України «Про захист прав споживачів», у ОСОБА_1 існувала можливість в 14-денний термін відмовитись від кредиту, проте цим правом він не скористався, отже, оцінюючи всі фінансові ризики, позивач не відмовився від отримання кредитних коштів саме у валюті - доларі США.

Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Крім того, встановлено позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Таким чином, встановлено обовязок ОСОБА_1 повернути позику в тій валюті, в якій позика була отримана так як, інше не встановлено в оспорюваному договорі та є всі правові підстави для виконання нею зобовязання в іноземній валюті.

Отже вимоги позивача за первісним позовом є безпідставними, суд відмовляє в їх задоволенні в повному обсязі.

Позовні вимоги позивача по зустрічному позову підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

08.02.2008 року між позивачем та відповідачем по первісному позову укладено кредитний договір №014/5904/209914, за яким ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 50 100 дол. США, з кінцевим терміном до 07.02.2028 р., зі сплато за користування кредитом відсотків з розрахунку 12,0 % річних. В забезпечення виконання основного зобовязання між сторонами укладено договір іпотеки № 014/5904/2/09914/1 від 08.02.2008 р., предметом якого є квартира АДРЕСА_1. Крім того, в забезпечення виконання зобовязань 08.02.2008 р. укладено договір поруки №014/5904/2/09914/2 з ОСОБА_2

Як вбачається з наданого розрахунку заборгованості відповідач ОСОБА_1 зобовязання по кредитному договору не виконує, кредит та відсотки погашає не в повному обсязі, у звязку з чим утворилась заборгованість.

Станом на 27.02.2012 р. заборгованість по кредитному договору становить 40 996,05 дол. США, а саме: заборгованість по кредиту 40 818 дол. США, заборгованість по відсотках 178,05 дол. США.

За правилами ст.ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 611, 615 ЦК України встановлено, що у випадку порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно з відомостями Національного банку України курс гривні до долара США станом на 27.02.2012 року, складав 798,68 грн. за 100 доларів США., а станом на 12.04.2012 р. 798,50 грн. за 100 доларів США.

За таких обставин суд задовольняє зустрічний позов частково та зобовязує відповідачів повернути заборгованість по договору, яка станом на 27.02.2012 року становить 40 996,05 дол. США, а в випадку відсутності цього майна суд стягує з відповідача 327 353,46 грн. з них заборгованість по кредиту 325 931,73 грн. (40 818 дол. США), заборгованість по відсотках 1421,73 грн. (178,05 дол. США).

У відповідності до ст.88 ч.1 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів понесені позивачем витрати по оплаті судового збору у розмірі 1700 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 203,215,216,526,533, 554 ,629,1054 ЦК України, Законом України «Про банки та банківську діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року, Законом України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 10, 11, 209, 212, 215, 292,294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» відмовити в повному обсязі за безпідставністю.

Позов Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_1, ОСОБА_2 повернути Публічному акціонерному товариству «Ерсте Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 40 996,05 дол. США, а в випадку відсутності цього майна стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ «Ерсте Банк» еквівалент в гривні в сумі 327 353,46 грн. з них: заборгованість по кредиту 325 931,73 грн. (40 818 дол. США), заборгованість по відсотках 1421,73 грн. (178,05 дол. США).

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» по 850 грн. з кожного сплаченого судового збору та по 60,00 грн. з кожного витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

В решті позовних вимог залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Cуддя О. С. Рожкова