РІШЕННЯ

іменем України

11.09.2012 м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді Бібіка О.В.,

за участю секретаря судового засідання Онацької В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Зміїв цивільну справу за позовом Задонецької сільської ради Зміївського району Харківської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів,

встановив:

17 серпня 2012 року Задонецька сільська рада Зміївського району Харківської області звернулася з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів. В обґрунтування позовних вимог вказано, що ОСОБА_1 працював на посаді голови Задонецької сільської раді з 2002 року по теперішній час. В період з 08 червня по 04 липня 2012 року в Задонецькій сільській раді спеціалістами Валківської міжрайонної держфінінспекції була проведена планова виїзна ревізія фінансово-господарської діяльності та виконання бюджету по Задонецькій сільській раді за період з 01 червня 2009 року по 31 грудня 2009 року, 2010 2011 роки та завершальний звітний період 2012 року.

Ревізією було встановлено, що на підставі рішення ХХХІІ сесії Задонецької сільської ради Зміївського району V скликання від 22.02.2010 року відповідачу за результатами роботи сільської ради за 2009 рік було встановлено премію в сумі 3000 грн., що є порушенням ст.. 3 Бюджетного кодексу України, в якій визначено, що бюджетний період для всіх бюджетів становить один календарний рік, отже видатки повинні проводитися в межах бюджетного періоду, тобто за 2009 рік в 2009 році, про що був складений акт.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти позову та пояснив, що в період отримання грошових коштів у сумі 3000 грн. він працював на посаді голови Задонецької сільської ради. Вказану суму отримав як заохочувальну компенсаційну виплату, що входить до структури заробітної плати при виконанні працівником своїх трудових обовязків за трудовим договором. Підставою для виплати спірної премії було розпорядження № 9/04-01 від 23.02.2010 року, тому він отримав законно заохочувальну виплату і підстав для її повернення не має.

Після перерви о 14 годині 11 вересня 2012 року представника позивача надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. До заяви долучив копію своєї трудової книжки.

Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного.

На час виплати премії відповідачу ОСОБА_1 в сумі 3000 грн. у квітні 2010 року він працював на посаді голови Задонецької сільської ради Зміївського району Харківської області, що підтверджується довідкою № 788 від 16.08.2012 року виконавчого органу Задонецької сільської ради Зміївського району Харківської області (а.с. 9)

Вказана обставин визнана також представником позивача, а тому у відповідності до ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню та визнається судом як належний доказ.

Із акту ревізії фінансово-господарської діяльності та виконання бюджету по Задонецькій сільській раді за період з 01 червня 2009 року по 31 грудня 2009 року, 2010 2011 роки та завершальний звітний період 2012 року № 720-24/99 від 09.07.2012 року вбачається, що на підставі рішення ХХХІІ сесії V скликання від 22.02.2010 року згідно розпорядження по сільській раді за № 9/04-01 від 23.02.2010 року працівникам ради за результатами роботи за 2010 рік було встановлено премію, а саме, голові сільської ради ОСОБА_1 в сумі 3000 грн. (а.с. 16)

26.07.2012 року за № 491/09-01 була направлена вимога відповідачу ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутих грошових коштів у сумі 3000 грн. в строк до 05.08.2012 року у добровільному порядку та вказано банківські реквізити, на які необхідно перерахувати суму (а.с. 25-26)

Суд вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши наявні у справі докази, вважає, що в позові слід відмовити в повному обсязі виходячи з наступного.

Відповідач ОСОБА_1 в період отримання спірної суми працював на посаді голови Задонецької сільської ради Зміївського району Харківської області, про що мається запис в трудовій книжці на його ім`я. Вказаний факт, як і факт отримання грошей, сторони визнали в судовому засіданні, а отже ці обставини не підлягають доказуванню і вважаються встановленими.

З огляду на вказане, отримані відповідачем грошові кошти входять відповідно до ч. 3 ст. 2 ЗУ «Про оплату праці» в структуру заробітної плати до інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Зазначене підтверджується і актом ревізії фінансово-господарської діяльності та виконання бюджету по Задонецькій сільській раді за період з 01 червня 2009 року по 31 грудня 2009 року, 2010 2011 роки та завершальний звітний період 2012 року № 720-24/99 від 09.07.2012 року. (а.с. 9-22)

Сторони визнали в судовому засіданні, що підставою для виплати відповідачу вказаної премії стали рішення ХХХІІ сесії V скликання від 22.02.2010 року та розпорядження по сільській раді за № 9/04-01 від 23.02.2010 року.

Отже, до вказаних правовідносин слід застосувати норми трудового законодавства. на що вказує і ст. 32 ЗУ «Про оплату праці», зокрема, трудові спори з питань оплати праці розглядаються і вирішуються згідно з законодавством про трудові спори.

Положення глави 83 ЦК України регулюють два види позадоговірних зобовязань, зокрема, зобовязання, що виникають внаслідок або безпідставного набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої особи (потерпілої).

Оскільки, правовідносини щодо предмету спору між позивачем та відповідачем виникли на підставі трудового договору, то застосувати положення ст. ст. 1166 та 1212 ЦК України суд вважає не можливим.

Крім зазначеного, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Позивачем не надано доказів не добровільності виплати, розрахункової помилки щодо нарахування премії і недобросовісності відповідача ОСОБА_1 при отриманні вказаної премії.

Судом розяснялось позивачу право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви. Однак, до початку розгляду справи по суті це право реалізовано ним не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядав цивільну справу керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд вважає, що відмова в позові не позбавляє позивача права на судовий захист при зміні підстав та предмету позову за правилами вирішення трудового спору згідно зі спеціальним законодавством, яке регулює питання оплати праці відповідно до ст. 233 КЗпП України.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 10, 11, 212-215 ЦПК України, суд,

вирішив:

Задонецькій сільській раді Зміївського району Харківської області у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.В.Бібік