АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/2690/1110/2012 Головуючий у І інстанції Новак А.В.
Доповідач Рубан С.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2012 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Слюсар Т.А., Осипенко М.І.

при секретарі Чайці І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 березня 2008 року в справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Мостобуд» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: - орган опіки та піклування Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації про виселення у зв'язку із припиненням дії договору, -

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 березня 2008 року позов Відкритого акціонерного товариства «Мостобуд» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: - орган опіки та піклування Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації про виселення у зв'язку із припиненням дії договору - задоволено.

Виселено ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду, ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 березня 2008 року, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовити повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник відповідачів підтримав апеляційну скаргу.

Представник позивача проти задоволення апеляції заперечував.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Звертаючись до суду з позовом позивач зазначав, що 01 квітня 2005 року між ВАТ «Мостобуд» та ОСОБА_1 було укладено договір на оренду житлового приміщення за №70, на підставі якого ОСОБА_1 було надане житлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з терміном дії до 31 грудня 2005 року. Додатковою угодою №1 до Договору №70 на оренду житлового приміщення від 01.04.2006 року термін дії договору на оренду житлового приміщення був продовжений до 25 грудня 2006 року. Разом з орендарем ОСОБА_1 в орендованій квартирі проживає дружина - ОСОБА_2 та неповнолітня дочка - ОСОБА_3. Відповідачі на даний час продовжують користуватися даною квартирою без відповідних на те підстав.

Посилаючись на те, що термін дії договору оренди житлового приміщення закінчився, однак відповідачі не звільняють дане житлове приміщення і продовжують без належних на те підстав ним користуватись, просив задовольнити позов та виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1, без надання іншого житлового приміщення.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 01 квітня 2005 року між ВАТ «Мостобуд» в особі начальника Мостозагону №2 Редьки І.С., що діяв на підставі Положення про структурний підрозділ та довіреності №207-юр від 28.04.2005 року (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) уклали договір на оренду житлового приміщення за №70. Згідно з умовами вказаного договору ОСОБА_1 було надано за визначену плату в орендне користування квартиру АДРЕСА_1. Термін дії договору був встановлений з 01.04.2005 р. по 31.12.2005 р.

Відповідно до додаткової угоди №1 до договору №70, термін дії договору було продовжено з 01 січня 2006 року по 25 грудня 2006 року. Термін дії договору в подальшому продовжено не було.

Договором оренди від 01.04.2005 року, а саме п.п.4.2.5 передбачено, що орендар зобов'язується звільнити житлове приміщення, яке надано в оренду, після закінчення обумовленого цим Договором терміном його дії.

Відповідно до довідки, виданої ВАТ «Мостобуд» від 03 жовтня 2007 р. за №102, ОСОБА_1 проживає в орендованій квартирі разом із дружиною ОСОБА_2 та дочкою ОСОБА_3

Задовольняючи позов суд першої інстанції вірно виходив з того, що жиле приміщення надавалось на підставі договору оренди, строк дії якого закінчився, відповідачі не перебувають у трудових відносинах з позивачем, самостійно звільнити орендовану кімнату відповідачі не бажають, ордер на спірну квартиру відповідачам не видавався, на вказаній житловій площі відповідачі не зареєстровані на момент ухвалення рішення суду, тобто відсутні будь-які законні підстави для подальшого їх проживання.

Відповідно до ч.3 ст.116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Доводи апеляційної скарги про те, що будинок по АДРЕСА_1, є гуртожитком, та рішенням Київської міської ради за 2009 рік встановлено мораторій на виселення фізичних та юридичних осіб із гуртожитків, а відтак у суду не було підстав для виселення відповідачів із спірного приміщення, колегія суддів не може прийняти до уваги , оскільки рішенням Київської міської ради №144/2720 від 17.03.2005 р. ВАТ «Мостобуд» були передані у власність та користування будинки комунальної власності територіальної громади м. Києва, що на АДРЕСА_2 у Голосіївському районі м. Києва.

Безпосередньо будинок АДРЕСА_1, розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 12.11.2001 р. №2419, віднесено до маневреного фонду. Житлові приміщення у будинку №13 використовуються для розміщення працівників ПАТ «Мостобуд» на період виконання зобов'язань останнього з будівництва Подільського мостового переходу.

У свою чергу наявність розпорядження Київської міської держадміністрації від 12.11.2001 р. за №2419 спростовує твердження відповідачів щодо статусу буд. АДРЕСА_1 як гуртожитку.

Стосовно інтересів неповнолітньої дочки відповідачів, то її інтереси захищаються батьками, які являються відповідачами по справі.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 березня 2008 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ протягам 20 днів.

Головуючий:

Судді: