_____________________________________________________________________________
Справа№1512/2-1518/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2012 року, Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі Голобородової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до Київської районної адміністрації Одеської міської ради,

та ОСОБА_2

про визнання права користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

6 серпня 2007 року ОСОБА_1 звернувся з позовом, який неодноразово уточнював, та просив визнати його право на користування житловими кімнатами площею 17,5 кв. м, та 9,2 кв. м, у квартирі АДРЕСА_1 Ав м. Одесі.

Представник позивача у судовому засіданні наполягав на задоволенні позову, з підстав викладених у позовній заяві та на підставі показань свідків.

Так у позовній заяві представник позивача зазначив, що з 1999 року ОСОБА_1 з усною згоди ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вселився в житлові кімнати площею 17,5 кв. м, та 9,2 кв. м, у комунальній квартирі АДРЕСА_1 Ав м. Одесі. Він проживав у даній квартирі, як член сім'ї ОСОБА_3, вони вели спільне господарство, він приймав участь у сплаті комунальних платежів, купував та готував їжу ОСОБА_3, через поганий стан здоровя останнього здійснював за ним догляд. 16 лютого 2005 року ОСОБА_3 помер, не встигнувши прописати ОСОБА_1 у дану квартиру, однак ОСОБА_1 й досі проживає у даних кімнатах, використовує їх за цільовим призначення, та на думку представника позивача, ОСОБА_1 на підставі ст. 64, 65 ЖК України набув право на користування жилим приміщенням.

Представник Київської районної адміністрації Одеської міської ради заперечував проти задоволення позову. Він посилався на те, що представником позивача не представлено жодного доказу, що ОСОБА_1 правомірно та за згодою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вселився в дані житлові кімнати, не є членом сім'ї ОСОБА_3, а тому його позов задоволенню не підлягає.

ОСОБА_2 у судові засідання не зявлявся, належним чином за зареєстрованим місцем проживання повідомлявся про час ті місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов не підлягаючим задоволенню.

Так у судовому засіданні встановлено, що 5 лютого 1973 року ОСОБА_3 складом родини 4 особи ( він ОСОБА_3, син ОСОБА_2, син ОСОБА_4 та син ОСОБА_5А.) на підставі ордеру № 287 надано три житлові кімнати площею 33,5 кв. м у комунальній квартирі АДРЕСА_2, основним квартиронаймачем визначений ОСОБА_3 Згодом на підставі рішення виконкому Київської райради народних депутатів № 700 від 26 липня 1996 року були переоформлені особові рахунки, а саме на ОСОБА_6 (складом родини 2 особи вона та її донька ОСОБА_7О.) на житлову кімнату площею 8,5 кв. м, на ОСОБА_3 (складом родини дві особи він та його син ОСОБА_2А.) на дві житлові кімнати площею 26,76 кв. м.

У позовній заяві та у судовому засіданні представник позивача стверджував, що ОСОБА_1 за згодою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на правах члена сім'ї вселився у житлові кімнати площею 26,76 кв. м. у комунальній квартирі № 32 будинку № 64-А в м. Одесі, проживав з ОСОБА_3 однією родиною, опікувався ним, готував їжу, купував медичні препарати, сплачував комунальні платежі, а тому на підставі ст. 64, 65 ЖК України набув право на користування вищезазначеними житловими кімнати.

Суд не погоджується з доводами представника позивача, виходячи з наступного.

Так, ст. 64 ЖК України передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найма жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача можу бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають з відповідачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сімї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб.

Представник позивача стверджував, що ОСОБА_1 за згодою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вселився у дану квартиру, однак жодного належного доказу цьому не надав.

Також представник позивача стверджував, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією родиною, та про те, що ОСОБА_1 опікувався ОСОБА_3, в якості доказу представник позивача посилався на показання свідків.

Однак суд вважає за необхідне зазначити, що до суду не надано жодного письмового доказу проживання однією родиною та введення спільного господарства ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Більш того у судовому засіданні встановлено, що перед своєю смертю ОСОБА_3 проживав у Герітричному будинку милосердя імені святого цілителя Пантелеймона м. Одеси, та поховання ОСОБА_3 було здійсненого робітниками будинку милосердя, про що й не заперечував представник позивача.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що з довіреностей, згідно з якими ОСОБА_1 уповноважував ОСОБА_8 вести його справи у суді та здійснювати інші дії у 2005 році та у 2010 році вбачається, місцем реєстрації ОСОБА_1 є квартира АДРЕСА_3, та в розумінні ст. 6,7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, саме дана квартира й є постійним місцем проживання ОСОБА_1

При викладених обставинах та керуючись ст.ст. 11, 60, 61, 213, 215 ЦПК України, ст. ст. 64,65 ЖК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Київської районної адміністрації Одеської міської ради та ОСОБА_2 про визнання права користування жилим приміщенням залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які не були присутніми під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя : Калініченко Л. В.