Справа № 2-682/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2012 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого - судді: Бориславського Ю.Л.,

при секретарі: Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рудненської селищної ради, треті особи - Сьома ОСОБА_2 державна нотаріальна контора, обласне комунальне підприємство ОСОБА_2 обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», ОСОБА_3 про визнання права власності, за позовом третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_4 до Рудненської селищної ради, ОСОБА_1, ОСОБА_3, обласного комунального підприємства ОСОБА_2 обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», третя особа - ОСОБА_2 державна нотаріальна контора - про визнання права власності та за позовом третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, Рудненської селищної ради, третя особа - обласне комунальне підприємство ОСОБА_2 обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», про визнання права власності та ін., суд -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Руденської селищної ради, в якому просить визнати за нею право власності на житлові будинки, що розташовані за адресою м. Львів-Рудно, вул. Гагаріна, 3, позначені у технічному паспорті під літ «А-1» і літ. «Б-2» та право користування земельною ділянкою площею 715 кв.м. за адресою м. Львів - Рудно, вул. Гагаріна, 3 в порядку спадкування. Свої вимоги мотивує тим, що її батько, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 10.05.2008 року. З 26 жовтня 1998 року він постійно проживав у ІНФОРМАЦІЯ_2 міста Львова, що підтверджується довідкою Рудненської селищної ради. Дане майно, а саме будинок № 3 по вул. Гагаріна, смт. Рудно належало на праві власності прабабі позивачки (бабі її батька), - ОСОБА_6.

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 є бабою батька позивачки, яка в 1946 році в ході Операції «Вісла» разом з дочкою - ОСОБА_8 (Ільківною) ІНФОРМАЦІЯ_4 (бабою позивачки та мамою її батька) та чоловіком ОСОБА_8 Ілльою (Ільком) Григоровичем була перевезена з місця народження: с. Варенж, Грубешівського повіту-Польща у Тернопільську область. Пізніше вони усі переселилися з Тернопільської області у смт. Рудно Львів. Дочка ОСОБА_6 - ОСОБА_8 (Ільківна) - народилася 27.11.1939 року У ОСОБА_9, Грубешівського повіту - Польща. В 1959 р. вона змінила своє прізвище в зв'язку з одруженням на прізвище Дзюба. А у 1968 році змінила прізвище назад на ОСОБА_8 у зв'язку з розлученням.

ОСОБА_10 була матір'ю ОСОБА_5 (батька позивачки), і відповідно бабою позивачки, яка померла 16.08.2003 року, тобто раніше за свою матір - ОСОБА_6.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_10 були батько позивачки та ОСОБА_6, які в нотаріальну контору з заявами про прийняття спадщини не звертались.

ОСОБА_6 померла 29.11.2003 року, та після її смерті відкрилась спадщина. Після смерті ОСОБА_6 спадкоємцем мала б бути її донька ОСОБА_10, яка на той час померла. Оскільки, бабця позивачки, ОСОБА_10, на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 - померла, то право на спадкування перейшло до батька позивачки, як внука померлої.

Після смерті ОСОБА_6 батько позивачки не звертався в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, проте, він постійно, починаючи з 26.10.1998 року проживав у ІНФОРМАЦІЯ_5 м. Львова, разом із прабабцею позивачки. Після смерті ОСОБА_6 згідно відомостей Сьомої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори жодних заяв по прийняття спадщини не реєструвалось. Батько позивачки не оформив при житті спадщину, хоча фактично таку прийняв, став власником майна, володів та розпоряджався цим майном.

Таким чином, ОСОБА_5 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 за правом представлення, оскільки на момент смерті спадкодавця постійно спільно проживав з нею та на цей час його мати - ОСОБА_8 вже померла.

Згідно відомостей ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» за ОСОБА_6 зареєстровано право власності на житловий будинок, що розташований за адресою м. Львів-Рудно, вул. Гагаріна, 3 (на технічному плані позначений як А-1) на підставі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя та свідоцтва про право на спадщину.

За вказаним будинком на підставі Рішення Рудненської селищної ради № 144 від 25.09.1975 року була закріплена земельна ділянка у розмірі 715 квадратних метрів, яка на даний час не приватизована.

На думку позивачки вона повинна спадкувати за батьком, ОСОБА_5 як його єдина донька, оскільки інших дітей у батька немає. На момент смерті ОСОБА_5 одружений не був, а з матірю позивачки, ОСОБА_11, він розлучився 14.08.1987 року.

11 липня 2008р. Сьомою ОСОБА_2 державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за № 45074503 на імя позивачки як спадкоємця по батькові - ОСОБА_5 за її заявою про прийняття спадщини (додаток № 14). Однак, оформити свідоцтво про право на спадщину можливості немає, оскільки в неї відсутні оригінали документів про право власності на дане майно.

Родинні відносини позивачки з ОСОБА_5, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 підтверджуються свідоцтвом про народження позивачки та рішенням Франківського районного суду м. Львова про встановлення факту родинних відносин від 19 травня 2009 року.

Як третя особа з самостійними вимогами в справу вступив ОСОБА_4, предявивши позов до Рудненської селищної ради, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання права власності на будинковолодіння, за адресою Львів-Рудно, вул. Гагаріна,3 яке складається із житлових будинків позначених на плані земельної ділянки літерами «А-1» та «Б-2» в порядку спадкування. Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_12, народився 24 січня 1979 року в місті Валки Харківської області, від шлюбу ОСОБА_13 та ОСОБА_14, що підтверджується свідоцтвом про народження.

13 листопада 1991 року між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 шлюб було розірвано, про що свідчить актовий запис №97 та підтверджується свідоцтвом про розлучення, що видане Банківським ВРАГС Харківської області.

Після розлучення ОСОБА_13 переїхав на постійне місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_6, що в с. Рудно, Залізничного району, міста Львова, хоча із цього місця проживання ніколи не виписувався з 05 лютого 1968 року і по день смерті 03 жовтня 2004 року. Вказана подія підтверджується довідкою від 01.02.2011 року за №63 вих, яку видано Рудненською селищною радою.

Дане майно, а саме будинок № 3 по вул. Гагаріна, с. Рудно належало на праві власності ОСОБА_6, яка являлась матірю ОСОБА_13 та ОСОБА_8. ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 - померла 29 листопада 2003 року. ОСОБА_15 - померла 16 серпня 2003 року. ОСОБА_13 - помер 03 жовтня 2004 року. Спадкоємцем після смерті ОСОБА_7 був ОСОБА_13, який в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини не звертався, хоча фактично вступив в управління та володіння майном.

Інших спадкоємців, які б вступили у володіння спадковим майно після смерті ОСОБА_7 чи в порядку прямого спадкування чи в порядку спадкової трансмісії чи представлення не заявились.

Також ОСОБА_4 вказує, що після смерті ОСОБА_7 її син ОСОБА_13 не звертався в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини вступив в управління та володіння спадковим майном, а саме будинковолодінням № 3 по вул. Гагаріна, с. Рудно м.Львова, разом із чоловіком померлої 16 серпня 2003 року ОСОБА_15 - ОСОБА_3.

ОСОБА_13 не оформив при житті спадщину, хоча фактично таку прийняв, став власником майна, володів та розпоряджався цим майном.

Таким чином, ОСОБА_13 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6, оскільки на момент смерті спадкодавця постійно спільно проживав з нею.

ОСОБА_4, на його думку, спадкує за батьком ОСОБА_13, як його єдиний син, оскільки інших дітей у нього не було. На момент смерті ОСОБА_13 одружений не був, а з своєю дружиною та матірю ОСОБА_4 - ОСОБА_16 розлучився 13.11.1991 року.

Оформити свідоцтво про право на спадщину не можливо, оскільки відсутні оригінали документів про право власності на дане майно.

Як третя особа з самостійними вимогами в справу вступив ОСОБА_3, предявивши позов до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на будівництво обєкту самочинного будівництва.

Позовні вимоги мотивував тим, що будівля, позначена на плані під літ. Б-2, була самочинно ним побудована. Тому вважає, що у нього є право на відшкодування вартості цього будівництва, мотивуючи наступним.

ОСОБА_3 проживав у громадянському шлюбі із ОСОБА_8 починаючи з 1970-х років у будинку № 3 по вул. Гагаріна в смт. Рудно. Даний будинок належав на праві власності матері ОСОБА_8, а саме ОСОБА_6. З 1978 року ОСОБА_3 був прописаний за даною адресою, оскільки проживали з ОСОБА_8 в цивільному шлюбі та спільно вели господарство з її мамою.

В смт. Рудно по вул. Гагаріна, 3 також був прописаний та проживав син ОСОБА_6 - ОСОБА_13.

У 1979 році у звязку з тим, що ОСОБА_3отримав квартиру у м. Львові, він був виписаний із смт. Рудно та прописаний за адресою: м. Львів, вул. С. Петлюри, 37/84.

З 1979 року він проживав разом із своєю громадянською дружиною ОСОБА_8 в м. Львові по вул. С.Петлюри, 37/84 разом з її мамою, оскільки вона хворіла судинними хворобами і потребувала стороннього догляду.

ОСОБА_3 також вказує, що з ОСОБА_8 не оформляли офіційного шлюбу через те, що за нею була закріплена квартира в сімейному гуртожитку і у випадку оформлення їхніх стосунків, вона б втратила право на неї. В даному випадку вони керувались виключно меркантильними інтересами, оскільки при СРСР така поведінка громадян, як правило, була масовою і вони не були виключенням з цього правила.

У 1986 році ОСОБА_7 отримала дозвіл Виконавчого комітету Рудненської селищної ради на перебудову існуючого ветхого сараю на цегляний з обладнанням літньої кухні за адресою: смт. Рудно, вул. Гагаріна, 3.

Однак, розпочавши дану перебудову, ОСОБА_3 із своєю громадянською дружиною ОСОБА_8, вирішили, що можуть побудувати дачу поряд із будинком матері ОСОБА_8, здійснивши будівництво не сараю, а невеликого житлового будинку, що вони і зробили. Оскільки вони проживали в громадянському шлюбі, а ОСОБА_3 працював на відповідальній посаді, вони вирішили не звертатися до державних органів за узаконенням самовільного перепланування та будівництва окремого будинку по вул. Гагаріна, 3 в смт. Рудно. В іншому ж випадку, в ті часи ОСОБА_3 міг бути підданий громадському осуду на роботі та втратити посаду, а ОСОБА_6 не могла отримати дозвіл на будівництво ще одного житлового будинку поруч з існуючим, бо не змогла б надати контролюючим органам інформацію про джерела доходів на таке будівництво.

Дане будівництво ОСОБА_3 завершив у 1988 році. Та з того часу і по сьогоднішній день він постійно використовує цей будинок, як своє заміське господарство.

ОСОБА_3 з дружиною були переконані, оскільки їм порекомендували оформити заповіт на все майно, тому від матері - ОСОБА_17 у нотаріальній конторі один раз в 1983 році і другий раз в 1994 році було складено заповіти на все майно на ОСОБА_8

Крім того, у 2002 році ОСОБА_3 було здійснено будівництво цегляної огорожі, взамін частини огорожі, яка вже не могла забезпечити безпеку присадибної ділянки.

Не очікувано в 16.08.2003 року померла громадянська дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_8.

29.11.2003 року померла її мати - ОСОБА_6, 03.10.2004 року помер ОСОБА_13. Похоронами усієї своєї фактичної рідні займався ОСОБА_3 самостійно.

ОСОБА_3 в позовній заяві пояснив, що ніколи не задумувався, що йому потрібно буде оформляти право власності на будинок, який побудований за власні кошти, оскільки вся родина ОСОБА_8 та усі мешканці с.м.т. Рудно, знали що це будівництво проводив він.

Наданий час ОСОБА_3 є вже людиною похилого віку та задумуюється, кому передати нажите майно. Він звертався до нотаріуса, з метою написання заповіту, а нотаріус розяснив, що заповісти ОСОБА_3 зможе лише квартиру по вул. С.Петлюри в м. Львові, а на будинок в смт. Рудно йому слід оформити право власності.

У ОСОБА_3 не збереглося жодних письмових документів, які б змогли підтвердити, що це будівництво проводилося за його кошти, та що він прожив однією сімєю з ОСОБА_8 та ОСОБА_6

Однак ОСОБА_3 зазначає, що цей факт можуть підтвердити практично усі сусіди, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_7.

Даним будинком він відкрито володіє і користується по теперішній час. Він вважає, що правомірно користується даним будинком, оскільки з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проживали однією сімєю, а члени сімї власника - ОСОБА_7 мали право користуватися її майном за її згоди. Зазначене право є похідним від права власника майна.

Оскільки в ОСОБА_3 були відсутні документи на житловий будинок під літерою «Б-2», то він звернувся до суду про визнання права власності і рішенням Залізничного районного суду від 15.10.2010 року таке право було визнано за ним.

До судового розгляду справи по суті, в порядку ст. 31 ЦПК України, ОСОБА_3 позовні вимоги уточнив, просив суд визнати за ним право на будинковолодіння, за адресою Львів-Рудно, вул. Гагаріна,3 яке складається із житлових будинків позначених на плані земельної ділянки літерами «А-1» та «Б-2» в порядку спадкування, з мотивів викладених в заяві.

ОСОБА_1 відмовилась від позову. Суд прийняв відмову ухвалою від 28 грудня 2012 року та провадження у справі закрив.

Позов ОСОБА_18 ухвалою суду залишено без розгляду у звязку з повторною неявкою позивача у судове засідання.

Суд, ухвалив справу розглядати без участі ОСОБА_3, який надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України, та за відсутності відповідачів, які належним чином повідомлені про час, день та місце розгляду справи, проте до суду не прибули, причини своєї неявки суд не повідомили, та враховуючи, що матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_3, підлягає до задоволення частково.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК УРСР 1963 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Згідно статей 548, 549 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, передбачено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Як вбачається з наведеного вище, спадщина після смерті ОСОБА_7 відкрилась 29 листопада 2003 року, та відповідно така повинна була бути прийнята до 29 травня 2004 року. ОСОБА_13 на момент відкриття спадщини проживав за адресою Львів-Рудно, вул. Гагаріна,3. Отже, він прийняв спадщину, фактично вступивши у володіння спадковим майном. До вказаних правовідносин слід застосовувати положення ЦК України в редакції 2003р., а саме - прийняття спадщини в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР.

ОСОБА_13 помер 03 жовтня 2004 року. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України в цей день відкрилась спадщина на спадкове майно, в тому числі будинковолодіння за адресою Львів-Рудно, вул. Гагаріна,3.

За ч.І ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

ч.І статті1269 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_4 не проживав постійно зі своїм батьком, ОСОБА_13 ієм Іллічем, а отже повинен був подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори до 3 квітня 2005 року. ОСОБА_12 заяви в цей період не подав.

Відповідно до ч.І ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Отже, ОСОБА_12 пропустив строк для прийняття спадщини, а тому вважається таким, що не прийняв.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 проживав однією сімєю з ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_13, та ОСОБА_5Я і був поєднаний з ними спільним побутом та вів спільне господарство протягом більш як пяти років до дня відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 До такого висновку суд прийшов оглядаючи матеріали справи 2-о-105/10 Залізничного районного суду міста Львова, в яких містяться письмові докази - пояснення Вербицької О-Х.К., ОСОБА_19, ОСОБА_20, які тривалий час знайомі з сімєю ОСОБА_6 та ствердили, що ОСОБА_3 більше пяти років (з 1970 року) проживав у громадянському шлюбі з ОСОБА_8 та вів спільне господарство і членом її родини, яка складалась ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_13, та ОСОБА_5 Як доказ спільного проживання судом береться до уваги письмові докази у справі №2-1436/2010 року, якими підтверджується, що за кошти ОСОБА_3 було збудовано житловий будинок на прибудинковій території, позначений літерею «Б-2».

Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно ч. З статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Крім того, згідно п. 211 Інструкції „Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 N 20/5 та Зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 р. за N 283/8882 свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву

нотаріусу про прийняття спадщини. ОСОБА_7 - померла 29

листопада 2003 року. ОСОБА_15 - померла 16 серпня 2003 року. ОСОБА_15

ОСОБА_21 - помер 03 жовтня 2004 року. ОСОБА_5 - помер 10

травня 2008 року

В силу викладених обставин спадщину після смерті наведених вище прийняв

ОСОБА_3 і про відмову від неї не заявляв.

Разом з тим, щодо позовних вимог в частині зобовязання Обласного комунального

підприємства ОСОБА_2 обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної

оцінки» зареєструвати за позивачем право власності на будинковолодіння, то суд

приходить до висновку, що дані вимоги не підлягають до задоволення, оскільки рішення

суду є правовстановлюючим документом, а в матеріалах справи відсутні дані, що

позивач звертався із заявою про реєстрацію права власності на нерухоме майно та що

йому було відмовлено у такій реєстрації.

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_3 задовольнити частково.

Встановити, що ОСОБА_3 проживав однією сімєю із ОСОБА_15

ОСОБА_22, яка померла 29 листопада 2003 року, з ОСОБА_8

Іллінічною, яка померла 16 серпня 2003 року, з ОСОБА_13, який помер

03 жовтня 2004 року та ОСОБА_5, який помер 10 травня 2008

року понад пять років з часу відкриття спадщини.

Встановити, що ОСОБА_3, після смерті ОСОБА_13 Євфросинії

ОСОБА_22, яка померла 29 листопада 2003 року, ОСОБА_13, який помер 03

жовтня 2004 року та ОСОБА_5, який помер 10 травня 2008 року

прийняв спадщину та набув права власності на будинковолодіння, за адресою Львів -

Рудно, вул. Гагаріна,3 яке складається із житлових будинків позначених на плані

земельної ділянки літерами «А-1» та«Б-2».

Визнати за ОСОБА_3 право власності, в порядку

спадкування, на будинковолодіння за адресою м. Львів-Рудно, вул. Гагаріна,3, яке

складається із житлових будинків позначених на плані земельної ділянки літерами «А-1»

та «Б-2».

Визнати за ОСОБА_3 право на користування земельною

ділянкою площею 715 кв.м., яка розташована за адресою м. Львів-Рудно, вул.Гагаріна,3.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду

Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня

проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя:

Оригінал рішення.