Справа № 22-ц/2690/1902/2012
Головуючий у 1 інстанції: Новак А.В.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2012 року Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

Головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.

при секретарі - Трончуку М.Ю.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» за довіреністю - ОсадчогоАнатолія Михайловича на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30 травня 2011 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО- страхування» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

ВСТАНОВИЛА:

20 липня 2010 року ПрАТ «Просто-страхування» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2, у якому просило стягнути з нього затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 3 059, 34 грн.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 травня 2011 року у задоволенні позову ПрАТ «Просто-страхування» було відмовлено.

16 червня 2011 року представник ПрАТ «Просто-страхування» за довіреністю - Осадчий А.М. подав апеляційну скаргу на вказане рішення, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм процесуального і матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, які мають значення для справи, просить суд його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов ПрАТ «Просто-страхування». В обґрунтування заявлених вимог апелянт вказує на те, що на підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України позивач був звільнений від доказування вини відповідача у завданні шкоди на підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України та від доведення правильності стягнення з відповідача 1/3 частини загального розміру шкоди.

У судовому засіданні представник ПрАТ «Просто-страхування» за довіреністю - Осадчий А.М. апеляційну скаргу підтримав та просив суд її задовольнити.

ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час та місце апеляційного розгляду, тому розгляд справи за апеляційною скаргою на підставі ч.

2 ст. 305 ЦПК України проведено за його відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка Д.Р., пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що 07 червня 2007 року о 08:00 год. на перехресті вул. Боженка - вул. Федорова водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем Хюндай, державний номерний знак НОМЕР_2, при виїзді на перехрестя не врахував дорожню обстановку, не вжив заходів, щоб уникнути небезпеки, чим порушив п.п. 12.1, 12.3 ПДР України, та допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21124, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, який перед початком руху не переконався, що це буде безпечно, чим порушив п. 10.1 ПДР України. Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали пошкодження. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва віл 26 червня 2007 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було визнано винними у вчиненні правопорушення, що передбачено ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 68, 00 грн. (а.с.9).

Згідно з Актом № 1417/5066 товарознавчого дослідження вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Хюндай, державний номер НОМЕР_2, становить 84 712, 06 грн.

Відповідно до рахунку-фактури № ТТ-0013985 вартість відновлюваного ремонту вказаного автомобіля становить 84 571, 02 грн.

На час пошкодження належного ОСОБА_3 автомобіля був чинним договір № 121008

добровільного страхування транспортних засобів, укладений між ОСОБА_3 (страхувальник) та ПрАТ «Просто-страхування» (страховик).

На підставі розрахунку страхового відшкодування № 5066, складеного співробітниками

ПрАТ «Просто-страхування» 12 липня 2007 року, ПрАТ «Просто-страхування» було перераховано на рахунок ДП «Паритет-Сервіс» суму у розмірі 84 148, 02 грн. за ремонт належного ОСОБА_3 автомобіля, що підтверджується платіжним дорученням № 9527 від 17.07.2007 року (а.с. 25).

На час вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення був чинним поліс

№ ВА/4894930 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким ПрАТ «СТ «Іллічівське» було застраховано цивільно-

правову відповідальність ОСОБА_4 перед третіми особами за шкоду, заподіяну здоров'ю, життю та майну забезпечуваним транспортним засобом - автомобілем марки ВАЗ 21124, д.н. НОМЕР_1 (а.с 51). Згідно з вказаним полісом ліміт відповідальності страховика за

шкоду, заподіяну майну становить 25 500 грн., франшиза 510 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не

доведено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 1/3 суми завданої шкоди, та не надано доказів наявності обставин, які мають істотне значення при вирішенні питання про відшкодування майнової шкоди на підставі п. 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

На підставі ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 було порушено один пункт ПДР України проти двох пунктів, порушених ОСОБА_3, колегія суддів вважає за можливе стягнути з останнього на користь ПрАТ «Просто-страхування» 3 059, 34 грн., що складає 1/3 від затрат, здійснених відповідачем.

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано вважав недоведеними позовні вимоги ПрАТ «Просто-страхування», оскільки вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.06.2007 року.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30.05.2011 року скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО- страхування» за довіреністю - Осадчого Анатолія Михайловича - задовольнити.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30 травня 2011 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» затрати по виплаті страхового відшкодування у розмірі 3 059 (три тисячі п'ятдесят дев'ять) гривень 34 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 30, 59 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене протягом 20 днів з дня набрання нимф законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді