Справа № 2-296
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2012 року Соломянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Шереметьєвої Л.А.

при секретарі - Подолян О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Албіз-тур»про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2011 року позивачка звернулася до суду з позовом і просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 41 158гр., яка складається з подвійної вартості туристичного продукту, та 20 000гр.в відшкодування моральної шкоди.

Посилається в позові на те, що 18.07.2011 року нею з відповідачем був укладений договір №18/07-01 на туристичне обслуговування, згідно з яким відповідач, як туроператор, за визначену плату та на визначених договором умовах зобовязався забезпечити надання комплексу туристичних послуг на дві особи, а саме їй та ОСОБА_2

Вона свої зобов»язання за умовами договору виконала в повному обсязі, а саме: надала відповідачу необхідні документи та сплатила вартість туристичного продукту у розмірі 20 579 грн., що є еквівалентом 1785 євро.

Відповідач, в порушення умов договору та закону, допустив щодо неї порушення, не надавши їй:

- касового документу про оприбуткування грошових коштів, внесених в якості оплати вартості туру;

- не надав туристичного ваучеру та не повідомив про те, що туристичній ваучер є обовязковим документом, який посвідчує право закордонної туристичної поїздки і в разі порушення умов договору є підставою для притягнення до відповідальності;

- не повідомив про адреси та телефони українських дипломатичних установ у країні тимчасового перебування або місцевих служб, до яких можна звернутися у разі виникнення труднощів під час туристичної поїздки;

- рівень наданого готелю та номеру не відповідав тому рівню послуг та туристичного продукту, на який вона розраховувала;

- надав недостовірну інформацію щодо характеристики готелю, у тому числі його місце розташування, класифікацію за законодавством країни (місця) тимчасового перебування;

- відомості про підтвердження відповідності послуг готелю встановленим вимогам.

Крім того, відповідач не забезпечив проживання їй з ОСОБА_2 у комфортабельному готелі dos Princess Beach», яке було для них визначальним та проживання в якому було погоджено з ним заздалегідь і було визначальною умовою укладання договору з відповідачем.

Після прибуття до ОСОБА_3 на о. ОСОБА_3 вони виявили, що в додатку №1 до договору був зазначений інший готель, а саме Princess Beach», назва якого схожа на dos Princess Beach».

Виходячи з цих обставин, вважає, що відповідачем не виконані умови укладеного з ним договору та не забезпечено якості та вигляду того туристичного продукту, про який вони домовлялися і на який вона розраховувала.

Крім того, з вини відповідача вона зазнала значних душевних страждань, фізичний дискомфорт та знущання, розчарування, а також почуття провини перед ОСОБА_2, втратила дорогоцінний час для пізнання світу та естетичної насолоди, не отримала жодних позитивних емоцій від подорожі.

Під час подорожі та після повернення з туру значно погіршився стан її здоровя, піднявся тиск, почався головний біль. Доводиться докладати максимум зусиль задля того, щоб відновитись фізично і морально та продовжувати життя.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала.

Посилається на те, що вибір туристичного продукту, включаючи готель, позивачкою було зроблено свідомо, самостійно, про що свідчать підписані нею як договір, так і Заявка на бронювання туристичних послуг та інші документи.

Надання позивачці туристичних послуг здійснено в повній відповідності з замовленим та придбаним позивачкою туристичним продуктом. У Заявці на бронювання туристичних послуг, яка є обов'язковим додатком до договору на туристичне обслуговування та підписана позивачкою, чітко вказано назву готелю «Rodos Princess Beach Hotel».

До початку надання туристичних послуг позивачці в повному обсязі була доведена інформація про програму туристичного обслуговування, характеристику готелю, в тому числі його місце розташування, класифікація, правила тимчасового проживання, адреси і телефони українських дипломатичних установ у країні тимчасового перебування та інша інформація. Те, що позивачка отримала вказану інформацію, підтверджується підписаним нею Інформаційним аркушем, який є додатком до Договору.

Договір на туристичне обслуговування № 18/07-1 був укладений 18.07.2011 року, а туристичне обслуговування розпочато 31.08.2011 року. Один примірник договору на туристичне обслуговування був переданий позивачці в день його підписання.

Тобто, після підписання договору позивачка мала достатньо часу для його вивчення та збирання необхідної інформації про зазначене у договорі та додатків до нього, у Заявці на туристичне обслуговування, про готель з використанням мережі Інтернет та інше, а також відмовитися від замовленого туру, якщо він у чомусь не відповідав її вимогам.

Виходячи з цього вважає, що обсяг та характер туристичних послуг, які надані позивачці, відповідають її замовленню та вимогам закону, а тому просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Ч.2 даної статті визначено, що положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Судом встановлено, що 18.07.2011 року між сторонами був укладений Договір на туристичне обслуговування №18/07-1, відповідно до якого відповідач, як туроператор, зобовязувався забезпечити надання позивачці, як туристу, комплекс туристичних послуг на 2 особи у відповідності з Заявкою на бронювання.

З Заявки на бронювання туристичних послуг, яка є обов'язковим додатком до договору на туристичне обслуговування та підписана позивачкою, вбачається, що нею для проживання обрано готель «Rodos Princess Beach Hotel»на 2 особи, дата заїзду 31.08.2011р., дата відїзду 09.09.2011р., термін проживання 9 днів, категорія номеру Standart s/v, розміщення DBL, харчування AL, трансфер - груповий.

Позивачка в судовому засіданні не заперечувала як обставин підписання нею договору на туристичне обслуговування, так і додатків до нього, зокрема заявки на бронювання.

/ а.с.7 13 /

З інформаційного листа від 18.07.2011 року, який є додатком до договору, вбачається, що позивачка поставила свій підпис про ознайомлення з інформацією про програму туристичного обслуговування, характеристикою готелю, в тому числі його місце розташування, класифікацією, правилами тимчасового проживання, адресами і телефонами українських дипломатичних установ у країні тимчасового перебування та іншою інформацією, а також позивачка зобовязувалася довести отриману інформацію в повному обсязі до осіб, які з нею подорожують.

В судовому засіданні позивачка не заперечувала, що вона отримала вище приведені документи, в яких була вказана назва готелю «Rodos Princess Beach Hotel».

Встановлено також, що 01.09.2011 року позивачкою була вручена претензія представнику приймаючої сторони на о. ОСОБА_2, в якій повідомлялося про те, що готель, в який вона з ОСОБА_2 була заселена, не відповідає замовленому нею, рівень послуг значно нижчий, ніж в замовленому нею та гарантованому відповідачем при укладенні договору готелі dos Princess Beach»та вимагала виконання раніше обумовленого комплексу послуг - заселення в готель «Lindos Princess Beach».

Повторна претензія аналогічного змісту була подана позивачкою при поверненні з відпочинку в офіс ТОВ»Албіз-тур»21.09.2011 року.

/ а.с. 20 -23 /

Свідок ОСОБА_4 менеджер ТОВ»Албіз-тур»в судовому засіданні пояснила, що саме вона обслуговувала позивачку при укладенні договору.

Підтвердила, що позивачка дійсно бажала відпочити в ОСОБА_3 на о. ОСОБА_3 в готелі «Lindos Princess Beach», бажаючи вкластися в виділену на відпочинок суму 1750 євро. Про це йшла мова її електронному листі на адресу ТОВ «Албіз-тур».

Після прибуття в офіс фірми, її не влаштувала цінова пропозиція по готелю «Lindos Princess Beach»на заплановану дату вильоту, яка становила 2115 євро, а тому нею був обраний інший готель - «Rodos Princess Beach Hotel».

До початку надання туристичних послуг їй в повному обсязі була доведена інформація про програму туристичного обслуговування., вручений один примірник договору на туристичне обслуговування від 18.07.2011 року № 18/07-1 з додатками до нього, в тому числі і заявка на бронювання туристичних послуг, де вказувалася назва готелю.

В подальшому позивачка отримала і ваучер на проживання з зазначенням назви готелю Princess Beach Hotel» і до вильоту на відпочином будь-яких претензій з цього приводу не пред»являла.

Згідно п.9.2.2 ст.9.2 Ліцензійних умов провадження туроператорської та турагентської діяльності, затверджених наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва, Міністерства культури і туризму України № 111/55 від 11.09.2007 року туроператор під час організації виїзного туризму повинен оформити ваучер у випадку, передбаченому чинним законодавством України.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про туризм»до договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше непередбачено законом та не суперечить суті зобовязання.

Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій (електронній) формі. Договір на туристичне обслуговування може укладатися шляхом видачі ваучера.

Тобто, закон при укладенні договору на туристичні послуги в письмовій формі не вимагає обовязкової наявності ваучеру.

З цього випливає, що саме договір на туристичне обслуговування №18/07-1 від 18.07.2011 року підтверджує наявність договірних відносин між сторонами.

З наведеного вище випливає, що відповідач виконав умови укладеного з позивачкою 18.07.2011 року договору про надання туристичних послуг, забезпечив проживання позивачки разом з ОСОБА_2 у готелі «Rodos Princess Beach Hotel»відповідно до умов укладеного та підписаного нею договору на туристичне обслуговування та додатків до нього, про що позивачкою була отримала необхідна інформацію стосовно цього готелю.

Посилання позивачки на те, що відповідач не забезпечив її проживання у готелі Princess Beach» суперечить умовам Договору на туристичне обслуговування та додатків до нього.

Суд не приймає до уваги твердження позивачки та її представника в судовому засіданні, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх

осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків,

письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів,

висновків експертів.

Ст. 58 кодексу визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обгрунтовуючи совї вимоги, позивачка в судовому засіданні посилалася на те, що перед укладенням договору вона вела з відповідачем електронну переписку і домовилася з менеджером відповідача щодо умов проживання в готелі «Lindos Princess Beach», інформацію про який отримала в мережі Інтернет та від своїх колег, які в ньому відпочивали.

Підтвердила, що при підписанні Договору ознайомилася з його змістом та додатками до нього, в т.ч. Заявкою на бронювання готелю. Зазначила, що при підписанні договору особливу увагу звертала на назву готелю, обсяг послуг у ньому, сервіс та харчування.

Не заперечувала, що в Заявці на бронювання при укладенні договору був вказаний готель «Rodos Princess Beach Hotel», а не «Lindos Princess Beach», пояснивши при цьому, що вважала ці назви ідентичними.

Про обставини переговорів та умов підписаного договору дала свої пояснення в судовому засіданні свідок ОСОБА_4

Відповідно до п.8.6. Договору на туристичне обслуговування від 18.07.2011 року № 18/07-1 після набрання чинності цим Договором, всі попередні переговори, листування та будь-які інші усні або письмові домовленості сторін з питань, що так чи інакше стосуються цього Договору, втрачають юридичну силу.

За таких обставин суд не приймає до уваги твердження позивачки щодо того, що при укладенні договору з відповідачем ними шляхом електронної переписки була досягнута згода щодо назви готелю «Lindos Princess Beach».

Крім того, позивачка пояснила, що на відпочинок вона мала бюджет у розмірі 1 750 євро.

З цінових пропозицій по о. ОСОБА_3 вбачається, що ціна відпочинку в готелі «Lindos Princess Beach»в період, замовлений позивачкою, складав 2 115 євро, в той час, коли «Rodos Princess Beach Hotel» 1 903 євро.

Представник відповідача суду пояснила, що з врахуванням наданої позивачці знижки вона вклалася в виділений на відпочинок бюджет, чого не можна було досягнути в готелі «Lindos Princess Beach».

/ а.с.51 -52 /

Позивачка в судовому засіданні підтвердила, що їй дійсно відповідачем була зроблена знижка при укладенні договору і виділена нею сума була достатньою для оформлення договору.

Як вбачається з умов договору та додатків до нього, ньому чітко вказаний готель os Princess Beach Hotel».

Сторони не заперечували, що категорія готелів Princess Beach Hotel» і «Lindos Princess Beach»співпадає становить 4*.

Крім того, відповідно до п.п.6.12, 6.13 Договору туроператор не несе відповідальності за суб'єктивне сприйняття якості послуг і претензії з цього питання до розгляду не приймаються та туроператор не несе відповідальності за стан обладнання номерів готелів, транспортних засобів, пляжів, барів та інших місць відпочинку, що спричинили відповідні незручності для туриста.

Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона зобов»язань довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57-60 ЦПК України.

Ст.ст.60,61 ЦПК України встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу обов»язків по доказуванню між сторонами.

За загальним правилом, встановленим ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язан довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

Виходячи з цих обставин, приведеного вище судом аналізу, суд вважає безпідставними посилання позивачки в судовому засіданні щодо невиконання відповідачем умов Договору про надання туристичних послуг та їх неналежну якість.

Відповідно до ч. 1 ст. 1087 ЦК України розрахунки за участю фізичних осіб, не повязані із здійсненням ними підприємницької діяльності, можуть провадитися у готівковій або в безготівковій формі за допомогою розрахункових документів у електронному або паперовому вигляді.

Згідно п.3.3. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженою Постановою Правління НБУ від 15.12.2004 року №637 та зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 13.01.2005 року за №40/10320 приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами, підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства. Про приймання підприємствами в касу за прибутковими касовими ордерами видається засвідчена відбитком печатки цього підприємства квитанція.

З наданих суду прибуткових касових ордерів № 702 від 18.07.2011 року та №1019 від 29.08.2011 року вбачається, що відповідачем прийнято від позивачки та ОСОБА_2, як оплату за туробслуговування о. ОСОБА_2 два платежі 10 000 грн. та 10 579гр.

/ а.с. 54 /

Представник відповідача в судовому засіданні підтвердила приймання відповідачем готівки в касу за прибутковими касовими ордерами та надання позивачці та ОСОБА_2 касового документу про оприбуткування прийнятих грошових коштів.

При таких обставинах у суду не має підстав вважати, що відповідачем порушений порядок приймання готівки в касу та був намір ухилитися від виконання умов договору та ухилитися від відповідальності за порушення взятих на себе зобовязань.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З точки зору ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Суд вважає, що позивачка, оплативши вартість туристичного продукту згідно бронювання та його підтвердження, повинна була отримати та отримала комплекс послуг: авіаквитки Бориспіль-Родос- Бориспіль, проживання в готелі Princess Beach Hotel»з 31.08.2011р. по 09.09.2011 року, харчування, трансфер, страхування.

Даний комплекс послуг був наданий відповідачем повністю і використаний в такому самому обсязі.

Ст.628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Виходячи з цього, добровільності з боку позивачки при укладенні договору, погодження сторонами умов договору,закріплене підписами сторін у ньому,суд вважає, що відповідач виконав свої зобов'язання перед позивачкою в повному обсязі відповідно до умов укладеного договору.

Відповідно до ч. 1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Виходячи з викладеного вище, висновків суду про відсутність підстав для задоволення вимог позивачки, суд приходить до висновку, що за обставин, викладених вище, позивачці не була і не могла бути завдана моральна шкода з вини відповідача, а тому підстави для задоволення вимог позивачки і в цій частині відсутні.

Керуючись ст.ст.23,526,610, 628, 901, 1167 ЦК України, ст.ст.10-11,57- 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Албіз-тур»про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя