Номер провадження: 22-ц/1590/2836/2012
Головуючий у першій інстанції Драніков
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі Благорозумному О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу та відсотків, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 29 листопада 2011 року,

встановила:

У липні 2011 р. ОСОБА_5 звернувся до суду з уточненим в подальшому вищеназваним позовом, в якому вказав, що 19.05.09 р. він позичив відповідачу 5000,00 грн., строком на три місяці до 19.08.05 р., про що була складена відповідна розписка. Борг відповідач не повернув, від його повернення ухиляється. Прострочення боргу становить 23 місяця (з серпня 2009 р. по липень 2011 р.). 3% річних за цей час становить 287,50 грн. = 3% : 12 міс. х 23 міс. х 5000,00 грн.. З врахуванням індексу інфляції борг збільшився на 995,74 грн.. Таким чином, загальний борг становить 6283,24 грн. = 5000,00 грн. + 287,50 грн. + 995,74 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 625, 1046, 1049, 1050 ЦК, просив стягнути з ОСОБА_4 на його користь суму боргу в розмірі 5000,00 грн., три відсотка річних від простроченої суми за весь час прострочення в сумі 287,50 грн., суму збільшення боргу у звязку з інфляцією у розмірі 995,74 грн., а всього 6283,24 грн..

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, вказаних ним у позові.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що він написав тільки розписку про отримання грошей, а останні отримав його колишній зять ОСОБА_6, які витратив на оплату кредиту за автомобіль.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 29.11.11 р. позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 гроші в сумі 6283,24 грн..

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Посилається на те, що рішення ухвалено при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи: - отримані ним кошти були витрачені колишнім зятем ОСОБА_6 на погашення кредиту за автомобіль.

В апеляційному суді ОСОБА_4 підтримав доводи та вимоги, викладені в апеляційній скарзі.

ОСОБА_5 письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу треба відхилити за таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що згідно розписки від 19.05.09 р. відповідач взяв у борг у позивача 5000 грн., зобовязавшись віддати їх протягом 3-х місяців. У встановлений строк борг не повернув (а. с. 46).

Апелянт не надав суду першої інстанції доказів, які б спростовували вищевказані висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідні правовідносини між сторонами встановлені, висновки щодо обставин справи зроблені судом першої інстанції на підставі наявних у справі і наданих сторонами доказів: розписки від 19.05.09 р. (а. с. 5); листа відділу статистики у Біляївському районі Одеської області від 03.08.11 р. (а. с. 9) про індекс інфляції; розрахунків боргу з врахуванням 3% річних та інфляції (а. с. 2, 8, 14).

Згідно наявних у справі доказів встановлено, що 19.05.09 р. відповідач взяв у борг у відповідача 5000 грн., які зобовязався повернути протягом 3-х місяців (а. с. 5), тобто до 19.08.09 р., про що написав відповідну розписку. Взятих зобовязань з повернення боргу відповідач не виконав, у встановлений строк борг не повернув. Ці обставини підтверджені ОСОБА_4 в апеляційному суді.

За правилами, передбаченими ст. ст. 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Статтею 625 ЦК передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання,на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Апелянт не надав апеляційному суду доказів, які б спростовували вищевказані висновки суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги є неспроможними.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і

залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, прийняв рішення на підставі наданих сторонами та досліджених у судовому засіданні доказів, повно і всебічно зясувавши обставини, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 29 листопада 2011 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. Є. Федорова

ОСОБА_2