АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/2090/4329/2012 р. Головуючий 1 інст. Ізмайлов І.К.
Справа № 2029/2-2540/2011 р. Доповідач Карімова Л.В.
Категорія: відшкодування шкоди
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2012 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів: Бурлака І.В.,

ОСОБА_1,

при секретарі Гопко А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 травня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків завданих неправомірними діями та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2011 року ОСОБА_2 відповідно до вимог ст.ст. 1166,1167 ЦК України звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків, завданих його неправомірними діями, та відшкодування спричиненої моральної шкоди за наступних обставин.

Вказувала, що 26 січня 2011 року вона вигулювала свою собаку породи жорсткошерстий фокстер'єр. Біля будинку № 3 по пров. Неманському у м. Харкові, коли мешканка будинку заходила до двору, з нього вибігла собака породи німецька вівчарка та накинулась на її собаку. На галас вибіг ОСОБА_4 і з криком схопив металевий прут та почав ним бити фокстер'єра, а коли вівчарка відпустила фокстер'єра, наніс декілька ударів ногами по ньому та заколов її собаку металевим прутом. У зв'язку з отриманими травмами її собака померла.

Після уточнення позовних вимог ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача60153,34 грн. у відшкодування майнової шкоди, яка складається з 5000 грн. витрачених на придбанням нею в м. Донецьку 30.07.2011 р. іншої собаки породи жорсткошерстого фокстер'єра; вартості залізничних квитків з м. Харкова до м. Донецька та зворотної дороги, куди вона їздила з матір'ю 30.07.11 р. з метою придбання нової собаки в сумі 284,36 грн.; вартості зіпсованої шуби, в якій вона була 26.01.2011 р., в сумі 890 грн.; витрат на лікування її та членів її сім'ї в зв'язку з погіршенням стану здоров'я після втрати собаки в сумі 742,11 грн.; вартості проїзду в сумі 150 грн. до ветеринарної клініки та обстеження собаки 27.01.2011 p.; вартості проїзду до судів та прокуратури, пов'язаних з вирішенням питань щодо численних постанов про відмову у порушенні кримінальної справи за фактом загибелі собаки в сумі 1165,6 грн.; вартості в сумі 14 грн. двох платних оголошень по встановленню свідків події від 26.01.2011 p.; вартості 6 х платних поштових відправлень зі скаргами до правоохоронних органів та прокуратури, Верховної Ради України, Президента України, в зв'язку з оскарженням постанов про відмову у порушенні кримінальної справи стосовно ОСОБА_5 в сумі 45,7 грн. та 231,57 грн. вартості 6 пачок паперу по 500 листів у кожному, витрачених для складання скарг та запитів.

Просила також стягнути 520 грн. - вартість облікової реєстрації нової собаки та 390 грн. - вартість щеплення придбаній 30.07.2011 р. собаці, а також 3720 грн. - упущеної вигоди у вигляді недоотримання за січень, лютий та березень 2011 р, заробітної плати в об'ємі, що передував подіям 26.01.2011 p., що було викликано поданням та розглядом скарг, а також стресами, в зв'язку з чим працювала неповний робочий день, настанням утоми та суттєвої втрати працездатності; 5000 грн. доходів, які вона не змогла отримати в зв'язку з загибеллю собаки, і які б вона могла отримати у разі майбутнього продажу цуценят від загиблої собаки. Також просила стягнути 280 грн. понесених витрат по сплаті судового збору та 2000 грн. за надані послуги адвоката;

Посилаючись на те, що внаслідок протиправної поведінки ОСОБА_5 їй та членам її сім'ї завдана моральна шкода в сумі 40 000 грн., яка полягає в тому, що з загибеллю собаки вони відчували душевні страждання, втратили радість в житті.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що будь-яких протиправних дій відносно собаки позивачки не вчиняв, а вибігши з свого двору на галас матері, став відтягувати належну йому німецьку вівчарку від собаки позивачки. Дерев'яною палицею він бив тільки свою собаку, а фокстер'єра не бив, тому не спричиняв будь-якої шкоди позивачці.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 травня 2012 року позов ОСОБА_2 задоволено частково: на її користь з ОСОБА_3 стягнуто 2000 грн. моральної шкоди, а також судові витрати в сумі 232 ,80 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати це рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення її позову у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеністю тих обставин, які суд вважав встановленими, порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказувала, що районним судом не враховано, що завдана їй неправомірними діями ОСОБА_3 шкода спричинена не тільки джерелом підвищеної небезпеки, а й злочином, про що свідчить й довідка ветеринара про смерть її собаки, а пята постанова органу досудового слідства про відмову у порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_3 по факту загибелі її собаки скасована, і матеріали повернуті для проведення додаткової перевірки до Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області.

Зазначає, що районним судом не застосовано до виниклих правовідносин й вимоги ч.1 ст. 180 ЦК України, оскільки загибла собака як тварина є особливим обєктом цивільних прав. У звязку з чим вважає безпідставними відмову у задоволенні її вимог щодо стягнення 5000 грн., витрачених нею за придбання нової собаки та витрат за її щеплення та на проїзд за нею.

Посилається на те, що районним судом не враховані надані нею докази на підтвердження її позовних вимог щодо розміру втрачених доходів від загиблої собаки та інших витрат, повязаних зі зверненням до відповідних органів щодо порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_3 та зверненням до суду з цим позовом.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується поясненнями сторін та свідків: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 біля двору будинку№ 3 по пров. Неманському у м. Харкові 26 січня 2011 року відбулася бійка між належною ОСОБА_5 німецькою вівчаркою ( яка знаходилася у дворі цього домоволодіння без привязі) та належною ОСОБА_2 собакою породи жорсткошерстий фокстер'єр, в ході якої собак розтягував відповідач, який при цьому користувався палицею, наносивши нею удари по собаках. В результаті зазначених подій собака, що належала ОСОБА_2 загинула.

Згідно довідки, виданої 27.01.2011 р. ветеринарним лікарем ОСОБА_9, собака породи жорсткошерстий фокстер'єр загинула внаслідок нанесення їй травм несумісних з життям. За попереднім висновком собака загинула в результаті проникаючого поранення в серце та легені.

З пояснень допитаної районним судом у якості свідка ОСОБА_9 вбачається, що висновок про причину смерті собаки ветеринар склала як попередній за результатами візуального огляду, однак достеменна причина смерті (чи від дій вівчарки, чи - людини ) їй невідома.

Судом першої інстанції на підставі наданих сторонами доказів та вимог діючого законодавства обґрунтовано зроблений висновок про те, що відповідачем ОСОБА_3 були порушені правила утримання належної йому собаки породи німецька вівчарка ( яка віднесена до порід, визнаних як потенційно небезпечних) щодо неможливості самостійного виходу вівчарки за межі двору домоволодіння, і на підставі вимог ст. 1187, ч.1 ст. 180 ЦК України покладений на відповідача обовязок по відшкодуванню спричиненої позивачці шкоди.

Посилання апелянта ОСОБА_2 в скарзі на те, що районним судом не враховано, що відповідач повинен нести відповідальність за вчинений ним злочин, не ґрунтуються на вимогах закону щодо підстав кримінальної відповідальності та на матеріалах справи, які не містять відповідного висновку органу досудового слідства, або вироку суду про встановлення вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 399 КК України.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 також підтвердила факт відсутності належних доказів про встановлення вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в частині стягнення матеріальної шкоди за недоведеністю цих вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачем не надано доказів щодо пошкодження належної їй шуби та вартість цієї речі, а також відсутності доказів вартості загиблої собаки.

Такий висновок районного суду ґрунтується на вимогах закону та матеріалах справи.

Заявляючи такі вимоги до суду першої інстанції, ОСОБА_2 просила на підставі ст. 16 ЦК України захистити своє порушене право шляхом відшкодування моральної шкоди та реальних збитків, спричинених неправомірною поведінкою відповідача, однак не надала до суду відповідно до вимог ст.ст. 58-60 ЦПК України належних та допустимих доказів щодо вартості загиблої собаки, втраченої вигоди у вигляді доходів, які б могла отримати від цієї собаки.

Тому районним судом такі вимоги ОСОБА_10 були розглянуті відповідно до ст. 11 ЦПК України.

Між тим ОСОБА_2 не заявляла вимог відповідно до ст. 16 ЦК України щодо захисту її прав та інтересів таким способом як відновлення становища, що існувало до порушення її прав, і такі вимоги ОСОБА_2 не позбавлена можливості заявити до суду.

Районним судом правомірно на підставі наданих позивачем доказів зроблений висновок про недоведеність вимог ОСОБА_2 щодо стягнення збитків, повязаних з недоотриманням заробітної плати через погіршення стану здоровя та витрат, повязаних з лікуванням.

Як вбачається з витягу з амбулаторної карти ОСОБА_2 остання звернулася до лікаря 14.02.2011 р., повязуючи погіршення стану здоровя із подіями, що відбулися 26.01.2011 року, і ОСОБА_2 була надана відповідна медична допомога та надана рекомендація по медикаментозному лікуванню (а.с. 127-127 зворот).

Між тим зазначені в цьому медичному призначенні лікарські засоби не відповідають лікарським засобам, вказаним у фіскальних чеках на їх придбання, наданих позивачкою до районного суду, та їх придбання у липні - вересні 2011 року не узгоджуються з часом знаходження ОСОБА_2 на лікарняному (а.с. 47-53).

Крім того надана позивачем ОСОБА_2 з місця її роботи довідка про доходи не містить розяснень причин зменшення її заробітку за січень-лютий 2011 року (а.с. 139).

Не надано таких доказів апелянтом й до суду апеляційної інстанції.

Доводи ОСОБА_2 про те, що районним судом не обґрунтовано не стягнуто на її користь витрати, які повязані з наданням правової допомоги, судова колегія вважає безпідставними, оскільки позивачем не надано як до суду першої так і апеляційної інстанції належних фінансових документів про сплату нею адвокату ОСОБА_11 його послуг відповідно до п. 4 угоди про надання правової допомоги (а.с. 102).

Стягуючи на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 2000 грн., суд першої інстанції правильно виходив з вимог ст.ст. 23,1167 ЦК України, враховуючи обсяг та глибину моральних страждань позивачки, її ставлення до домашньої тварини, а також принципу розумності.

Судова колегія вважає , що такі висновки суду ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону і враховує також і ту обставину, що ОСОБА_2 у липні 2011 року придбала нову собаку такої ж породи.

Інші доводи апеляційної скарги також були предметом розгляду суду першої інстанції, і цим доводам дана належна правова оцінка.

Судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального права, що є підставою згідно ст. 308 ЦПК України для відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1.ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 травня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: