Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-291/2012 р. Головуючий у 1-й інстанції: Федченко І.М.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2012 р. м. Запоріжжя

Колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.

Суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

при секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2011-року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування, -

ВСТАНОВИЛА :

У травні 2011 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування, в якому зазначила, що 16 березня 2007 року між нею та ОСОБА_4, її онуком, було укладено договір дарування. Відповідно до укладеного договору нею подаровано, а відповідачем прийнято в дар квартиру № 8 в жилому будинку № 32-а по вул. Горького в м. Запоріжжя. У 2007 року між нею, та відповідачем було досягнуто згоди про укладення договору довічного утримання, відповідно до якого вона зобов'язалася передати відповідачу у власність свою квартиру, а відповідач в свою чергу зобов'язався допомагати та утримувати її до смерті. Після укладення договору вона залишилась проживати в спірній квартирі. Іншого житла у неї немає. Відповідач ніколи не проживав у спірній квартирі. Відповідач доглядав за нею, купував їй ліки та продукти харчування.

У 2009 році відповідач перестав надавати їй будь-яку допомогу. І тоді у листопаді 2010 року вона звернулася за юридичною допомогою, де і дізналася про те, що в березні 2007 року нею був укладений договір дарування, а не договір довічного утримання і тому юридично вона не має прав вимагати від відповідача доглядати за нею, а також не має права вимагати матеріального забезпечення. Вважає , що при укладенні договору дарування вона неправильно сприйняла істотні умови цього договору, що вплинуло на її волевиявлення, неправильно зрозуміла його природу, права та обов'язки сторін. Тобто договір дарування укладений був нею під впливом помилки, оскільки вони з відповідачем перед його укладанням домовлялися про те, що за умовами цього договору відповідач має доглядати за нею, піклуватися, матеріально забезпечувати продуктами харчування та ліками, і право власності на спірну квартиру перейде до відповідача лише після її смерті. Крім того позивачка вважає, що відповідач скористався її старим віком при укладенні спірного договору дарування, коли у 2007 році запросив її до приватного нотаріуса для укладення договору довічного утримання, а насправді оформив договір дарування. В результаті договір дарування був укладений нею в результаті помилки, внаслідок якої вона помилилася щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін. Просить визнати недійсним договір дарування з дати його укладення.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2011 року позов задоволено.

Визнано недійсним з дати його укладення договір від 16.03.2007 року, нотаріально посвідчений ОСОБА_5, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, і зареєстрований в реєстрі № 583, відповідно до якого ОСОБА_3 було подаровано ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 8,50 грн. та 37 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання недійсним з дати укадення договору дарування спірної квартири суд обгрунтовно виходив з того, що позивач уклала цей договір внаслідок помилки щодо його природи та прав і обов'язків за ним.

З матеріалів справи слідує, що відповідач визнавав те, що між ним та ОСОБА_3 при укладені 16.03.2007 року договору дарування малась домовленість про предачу останньою спірної квартири йому в обмін на її довічне утримання, яке здійснювалося до кінця 2008 року.

Нормами ч.1 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню.

Наведене свідчить, що при укладені 16.03.2007 року договору дарування позивач помилалася відносно природи укладеного договору та прав і обов'язків, передбачених цим договором.

За вимогами норм ст.,ст.215,236 ЦК України підставами недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу, зокрема недотримання того, що б волевиявлення учасника правочину було вільним, відповідало його внутрішної волі та що б праовчин було спрямовано на реальне настання правових наслідків, які обумовлені ним.

Правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

З таких обставин судова колегія вважає, що рішення суду про визнання недійсним з дати укладення договору дарування спірної квартири ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта, який не був стороною оскаржувального договору та не мав на час його укладення правовідносин із сторонами цього договору не спростовують висновків суду у цій справі.

Керуючись ст., ст.307, 308, 313,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2011 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: