РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 0616/4740/12

провадження у справі № 2/0616/1339/12

21 листопада 2012 року м. Новоград-Волинський

Новоград - Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Романюк Ю.Г., за участю секретаря Василенко Т.М. та осіб, які беруть участь у справі:

позивач: не прибув,

представника відповідача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»в особі Новоград-Волинського відділення ЖРУ «ПриватБанк»про визнання кредитного договору припиненим, -

ВСТАНОВИВ:

27 вересня 2012 року позивач звернувся в суд з позовною заявою до відповідача про визнання кредитного договору припиненим, в якій просить визнати кредитний договір №ZRW1GK00004020, укладений 20.08.2007 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк»(Новоград-Волинським відділенням ЖРУ «ПриватБанк»), припиненим з 22.05.2012 року, у зв'язку з повним погашенням заборгованості за цим кредитним договором та стягнути на його користь судові витрати в сумі сплаченого судового збору 107 грн. 30 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 20.08.2007 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір №ZRW1GK00004020, за умовами якого відповідач надав йому кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 17 липня 2007 року по 16 липня 2017 року включно, у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 22500,00 дол. США на наступні цілі: 20 000,00 дол. США на покупку нерухомості, а також у розмірі 2 500,00 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.13, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,0 % від суми наданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,2 % від суми виданого кредиту. Позивач вказав, що 22.05.2012 року він достроково погасив залишок кредитної заборгованості, який він обрахував самостійно виходячи з даних, зазначених в квитанції про залишок заборгованості, наданої відповідачем. Після чого звернувся до відповідача із заявою про видачу довідки про відсутність кредитної заборгованості. Відповідач відмовився видавати таку довідку та повертати правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, мотивуючи свої дії наявністю у позивача заборгованості. Оскільки відповідачем не визнається факт повного виконання позивачем зобов'язань по укладеному кредитному договору, позивач просить визнати кредитний договір припиненим з 22.05.2012 року в судовому порядку.

Представник відповідача подав письмові заперечення на позов, в яких зазначив, що відповідач позов не визнає в повному обсязі виходячи з того, що у зв'язку з неналежним виконанням позивачем умов договорів страхування майна та особистого страхування, укладених одночасно з кредитним договором, а відповідно й умов кредитного договору, станом на 12.10.2012 р. за позивачем рахується заборгованість по кредитному договору №ZRW1GK00004020 від 20.08.2007 року - в розмірі 3492,12 доларів США. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 за безпідставністю.

15.11.2012 року позивач подав до суду письмові пояснення на заперечення відповідача. Зазначає, що аргументи відповідача та розрахунок заборгованості поданий останнім не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки факт належного виконання позивачем зазначених відповідачем договорів підтверджується квитанціями про своєчасне повернення кредитних коштів, які відповідач спрямовував на сплату страхових внесків за договорами страхування майна та особистого спрямування. Суми платежів, зазначені у квитанціях, і час сплати даних платежів, на думку позивача, свідчать про те, що він перераховував кошти саме на погашення кредиту, пов'язану зі сплатою відповідачем страхових внесків. Також зазначає, що кредитним договором передбачається лише обов'язок сплачувати винагороду за надання фінансового інструменту, в той же час відповідач нарахував заборгованість з комісії, яка умовами кредитного договору не передбачена. Окрім того, відсутність віз уповноваженого представника Банку на договорах страхування, на думку позивача, означає, що у відповідача відсутні правові підстави для нарахування йому заборгованості по кредитному договору. Виходячи із вказаного, позивач вважає, що умови і кредитного договору, і договорів страхування виконувалися ним належним чином, а тому не визнає факту наявності заборгованості, яка становить 3492,12 доларів США.

Позивач у судове засіданні не прибув, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Подав до суду письмові заяви, в яких просив розглядати справу у його відсутності та задовольнити позов в повному обсязі. Разом із заявою подав письмову промову у судових дебатах, зміст якої зводить до того, що законність та правомірність кредитного договору, договору застави та договорів страхування укладених між ним та відповідачем ним не оспорюється. Однак він вважає, що договори страхування не можуть бути підставою для нарахування йому заборгованості по кредитному договору, з підстав, зазначених у письмових поясненнях та ще й тому, що з вини відповідача він був позбавлений можливості вчасно сплачувати платежі за договорами страхування. Вважає, що відповідач належним чином не виконав свої зобовязання перед позивачем: не повідомив останнього про розмір та дату перерахування страхових платежів та про розмір заборгованості за кредитним договором.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у письмових запереченнях. На спростування тверджень позивача про необґрунтованість розрахунку подав письмові пояснення, в яких міститься детальне розшифрування щодо поданого розрахунку виникнення заборгованості позивача перед Банком по кредитному договору №ZRW1GK00004020 від 20.08.2007 року. Просив суд позивачу в задоволенні позову про визнання кредитного договору №ZRW1GK00004020, укладеного 20 серпня 2007 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» ( Новоград - Волинським відділенням ЖРУ «ПриватБанк»), припиненим з 22.05.2012 року відмовити з підстав, зазначених у письмових запереченнях.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, повно і всебічно зясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 серпня 2007 року між позивачем та відповідачем - Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк»(Новоград-Волинським відділенням ЖРУ «ПриватБанк») (далі - Банк) укладено кредитний договір №ZRW1GK00004020 (далі - Кредитний договір) (а.с.7-9), за умовами якого Банк надав позивачу кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 17 липня 2007 року по 16 липня 2017 року включно, у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 22500,00 дол. США на наступні цілі: 20000,00 дол. США на покупку нерухомості, а також у розмірі 2500,00 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 Кредитного договору; зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16.07.2017 року; винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,0 % від суми наданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,2 % від суми виданого кредиту; відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 Кредитного договору та винагорода за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного договору.

20 серпня 2007 року між позивачем та відповідачем, на забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором, укладено договір іпотеки ВЕХ №13 від 20.08.2007 року (а.с.61-63,64,65).

20 серпня 2007 року між позивачем та ТДВ «СК «Кредо»укладено договір особистого страхування № ZRW1LK00052980 від 20.08.2007 року (далі Договір особистого страхування) (а.с.66,67), відповідно до якого страховик зобовязується у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику або вигодонабувачеві, а страхувальник зобовязується своєчасно сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови правил страхування, Договір особистого страхування укладено на виконання Договору іпотеки, укладеного між Банком то позивачем, з метою забезпечення виконання зобовязань позивачем за Кредитним договором.

20 серпня 2007 року між позивачем та ТДВ «СК «Кредо»укладено договір страхування майна № ZRW1LK00052979 від 20.08.2007 року (далі Договір страхування майна) (а.с.68,69), відповідно до якого страховик зобовязується у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику або іншій особі визначеній у цьому договорі страхувальником на користь якої укладено цей договір, а страхувальник зобовязується своєчасно сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 7.1 Кредитного договору, періодом сплати вважається період з «20»по «25»числа кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 306,74 дол. США для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди.

Пунктом 2.1.3. Кредитного договору передбачено, що відповідно до даного договору Позичальник звертається до Банку про надання йому кредиту на оплату чергових страхових платежів відповідно Договорів страхування, укладених відповідно до п. 2.2.7 даного договору, і доручає Банку щорічно перераховувати необхідну для цього суму коштів згідно Договорів страхування. Перерахування кредитних коштів Банк зобовязується провадити у випадку не предявлення Позичальником документів, що підтверджують сплату чергових страхових платежів за рахунок інших джерел, до дат їхньої сплати передбачених Договорами страхування.

Відповідно до пункту 2.2.7. Кредитного договору, у випадку не подання Позичальником Банку підтверджуючого документа про сплату чергових страхових платежів по погодженим з Банком Договорам страхування, Банк сплачує страхові платежі за рахунок кредиту відповідно до п. 2.1.3. даного договору. Позичальник зобовязується погасити суму кредиту, направлену на оплату чергового страхового платежу, і сплатити відсотки за його користування не пізніше 30 днів з дня перерахування Банком страхового платежу. У разі не погашення цієї частини кредиту в зазначений термін, вона вважається простроченою і Позичальник зобовязаний сплатити відсотки її користування, відповідно до п.п. 3.2., 3.8. даного договору.

Відповідно до пунктів 10-12 Договору особистого страхування, страховий платіж становить 505,00 грн. за сплачуємий період (рік) з датою сплати «20»числа «08»місяця щороку.

Відповідно пунктів 9-11 Договору страхування майна, страховий платіж становить 757,50 грн. за сплачуємий період (рік) з датою сплати «20»числа «08» місяця щороку.

Судом встановлено, що позивач у період з 23.12.2010 року по 22.05.2012 року в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором сплатив відповідачу 15557 доларів США, що слідує з наведеної у позовній заяві таблиці (а.с.3) та підтверджується відповідними квитанціями, долученими до матеріалів справи (а.с.34-39). 22.05.2012 року позивач сплатив відповідачу в рахунок погашення кредитної заборгованості 10341,00 доларів США, що стверджується копією квитанції (а.с.39), після чого звернувся до відповідача із заявою, в якій просив вирішити питання про припинення дії кредитного договору та остаточне вирішення всіх пов'язаних з цим питань (а.с.23-24).

Відповідач не визнав зазначені в заяві позивача обставини та відмовив в її задоволенні, мотивуючи це наявністю у позивача непогашеної заборгованості (а.с.25).

В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що визнає факт сплати позивачем сум заборгованості за кредитним договором, які підтверджені відповідними квитанціями (а.с. 34-39) та відображені у розрахунку позивача (а.с.3).

Судом встановлено, що дані проплати також відображені у розрахунку, поданому Банком (а.с.79-82) та чітко прослідковуються у поданій відповідачем виписці з 20.08.2007 року по 23.10.2012 року по рахунку ОСОБА_2 (а.с.70-78).

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачем 22 вересня 2008 року було сплачено 310,00 доларів США (а.с.35,71), що еквівалентно становить - 1262,50 грн. (станом на 22.09.2008 року курс долара США, відповідно до службового розпорядження НБУ становив 4,8510 грн. за 1 долар США).

За вересень 2008 року щомісячний платіж відповідно до Кредитного договору становив 306,74 доларів США. Загальна сума страхових платежів по двом договорам страхування становить - 1262,50 грн. (505,00 грн. + 757,50 грн.). Так, відповідно загальна сума страхових платежів у доларах США складала: 260,25 доларів США (1262,50 грн. : 4,8510 доларів США).

Позивачем не було надано Банку копій документів, які б підтверджували сплату страхових платежів у строки та у порядку, передбаченому Кредитним договором. В звязку з тим, що 22.09.2008 року позивачем було внесено в рахунок погашення кредиту всього 310,00 доларів США, з яких 260,25 доларів США Банк перерахував як страхові платежі за рахунок кредиту, сума щомісячного платежу за вересень 2008 року склала 49,75 доларів США, відтак за позивачем рахувався залишок недоплаченого щомісячного платежу в вересні 2008 року.

Як встановлено судом, згідно умов Кредитного договору, позивач зобовязувався погасити суму кредиту, направлену на оплату чергового страхового платежу, і сплатити відсотки за його користування не пізніше 30 днів з дня перерахування Банком страхового платежу. У разі не погашення цієї частини кредиту в зазначений термін, вона вважається простроченою і Позичальник зобовязаний сплатити відсотки її користування, відповідно до п.п. 3.2., 3.8. даного договору.

Однак, страхові щорічні платежі не сплачувались позивачем самостійно і в наступних роках. Позивач частково погашав прострочену заборгованість по кредиту, але не погашав пеню, не доплачував відсотки.

Враховуючи такі обставини, Банк самостійно перераховував страхові платежі за рахунок кредиту, відповідно до пункту 2.1.3. кредитного договору та нараховував позивачу відсотки за користування простроченою частиною кредиту і пеню. Таким чином, станом на 12.10.2012 р. у позивача виникла заборгованість по кредитному договору №ZRW1GK00004020 від 20.08.2007 року в розмірі 3492,12 доларів США.

Дані обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами: копією кредитного договору №ZRW1GK00004020 від 20 серпня 2007 року (а.с.7-9), копією заяви ОСОБА_2 від 07.08.2012 року (а.с.23-24), копією листа-відповіді ПриватБанку від 21.08.2012 року (а.с.25), копією квитанції ПриватБанку від 23.12.2010 року про розмір повної суми заборгованості позивача (а.с.33), копіями квитанцій про сплату заборгованості (а.с.34-39), копією договору іпотеки ВЕХ № 13 від 20.08.2007 року (а.с.61-63), копією витягу про реєстрацію у державному реєстрі іпотек (а.с.64), копією витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна (а.с.65), копією заяви ОСОБА_2 про укладення договору особистого страхування від 20.08.2007 року (а.с.66), копією договору особистого страхування № ZRW1LK00052980 від 20.08.2007 року (а.с.67), копією заяви

ОСОБА_2 про укладення договору страхування майна від 20.08.2007 року (а.с.68), копією договору страхування майна № ZRW1LK00052979 від 20.08.2007 року (а.с.69), виписка з 20.08.2007 року по 23.10.2012 року по рахунку ОСОБА_2 (а.с.70-78), розрахунком заборгованості за договором кредитного договору №ZRW1GK00004020 від 20 серпня 2007 року, станом на 21.10.2012 року (а.с.79-82), копією розпорядження від 12.10.2012 року про встановлення курсів купівлі-продажу іноземної валюти за гривню (а.с.83).

Кожна особа має право в порядку, встановленому чинним законодавством України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 16. ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення.

Відповідно до змісту ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно п. 5.3 Кредитного договору від 20.08.2007 року, припинення дії даного договору здійснюється відповідно до діючого законодавства України. А згідно з ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зо крема, свобода договору, яка полягає у визнанні за суб'єктом цивільного права можливості і укладати договори (або утримуватись від укладення договорів) і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

За змістом статей 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як встановлено судом, відповідач свої зобовязання за Кредитним договором виконав, надавши позивачу кредит, проти чого останній не заперечує.

При укладенні Кредитного договору позивач був повідомлений про умови кредитування в Банку. Відповідно до Кредитного договору, відповідач зобовязувався повертати кредит, сплачувати нараховані відсотки та винагороду за надання фінансового інструменту. А відповідно до Договору особистого страхування, укладеного на виконання Договору іпотеки, укладеного між відповідачем та позивачем, з метою забезпечення виконання зобовязань позивачем за Кредитним договором, та Договору страхування майна, зобовязувався своєчасно та в повному обсязі сплачувати страхові платежі.

Натомість, позивач належним чином не виконав умови Договору особистого страхування та Договору страхування майна, а відповідно, і умови Кредитного договору: позивачем належним чином та в повному обсязі не сплачувались суми кредиту, направлені на оплату чергового страхового платежу, і не здійснювалась сплата відсотків за його користування.

У звязку з неналежним виконанням позивачем своїх зобовязань перед Банком,станом на 12.10.2012 року розмір заборгованості позивача по Кредитному договору склав 3492,12 доларів США, що підтверджується поданим відповідачем розрахунком заборгованості.

Твердження позивача про те, що відсутність віз уповноваженого представника Банку на договорах страхування, означає, що у відповідача відсутні правові підстави для нарахування йому заборгованості по кредитному договору, суд не може прийняти як доказ та покласти в основу даного рішення, оскільки позивач неодноразово зазначав у своїх письмових поясненнях, що законність та правомірність кредитного договору, договору застави та договорів страхування укладених між ним та відповідачем ним не оспорюється і у встановленому законом порядку зазначені договори ним не оскаржувались. Натомість, позивач кожен з вищезазначених договорів підписав власноручно, вчиняв дії на виконання цих договорів - тобто прийняв та певним чином виконував умови цих договорів. Відтак, суд приходить до висновку, що відповідач правомірно нарахував позивачу заборгованість по Кредитному договору, оскільки підстави не вважати такі договори законними підставами для нарахування заборгованості відсутні.

Твердження позивача про те, що кредитним договором передбачається лише обов'язок сплачувати винагороду за надання фінансового інструменту, в той же час відповідач нарахував заборгованість з комісії, яка умовами кредитного договору не передбачена - спростовуються наступним.

Як уже зазначалось вище, відповідно до пункту 7.1. Кредитного договору позивач зобов'язаний сплачувати винагороду щомісяця в період сплати 0.2% від суми виданого кредиту, тобто 0,2% х 20000,00 грн. (отриманого кредиту) = 40% винагорода.

Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача, в розрахунку заборгованості Банк вищезазначену винагороду назвав - комісією, яка складає 40% річних.

Твердження позивача, про те, що саме з вини відповідача він був позбавлений можливості вчасно сплачувати платежі за договорами страхування, оскільки відповідач належним чином не повідомив його про розмір та дату перерахування страхових платежів та про розмір заборгованості за кредитним договором, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а тому не можуть братись судом до уваги.

Як слідує з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, позивачем був заявлений позов, зокрема, на підставі ст. 599 ЦК України, згідно якої зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином у зв'язку з повним погашенням ним заборгованості за Кредитним договором.

Жодних належних і допустимих доказів на підтвердження того, що позивабуло повністю та належним чином проведено виконання зобовязання за Кредитним договором, тобто повністю погашено заборгованість за цим договором, а також, що відповідачем було порушено умови Кредитного договору та незаконно чи неправомірно нарахована заборгованість за даним договором, першим суду надано не було. Натомість, відповідач довів суду факт неналежного виконання позивачем своїх зобовязань за Договорами страхування та Кредитним договором, наявність заборгованості за Кредитним договором та правомірність нарахування такої заборгованості.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що на момент розгляду справи, підстави для визнання кредитного договору №ZRW1GK00004020, укладеного 20 серпня 2007 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк»(Новоград-Волинським відділенням ЖРУ «ПриватБанк»), припиненим з 22.05.2012 року відсутні, а тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись статтями 3, 10, 11, 15, 57-60, 88, 208-210, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 3, 11, 598-599, 610-612, 627, 629, 1054 Цивільного кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»в особі Новоград-Волинського відділення ЖРУ «ПриватБанк»про визнання кредитного договору №ZRW1GK00004020, укладеного 20 серпня 2007 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк»(Новоград-Волинським відділенням ЖРУ «ПриватБанк»), припиненим з 22.05.2012 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення суду складено та підписано 26 листопада 2012 року.

Суддя Ю.Г. Романюк