Справа № 2-989/12р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2012 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі :

головуючого судді Мельник І.О.

при секретарі Бондар Н.І.

з участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, в якому просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 3836 грн. 91 коп. та моральну шкоду в розмірі 2000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до вироку Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 лютого 2011 року у справі № 1-44/2011 р., який набрав законної сили, відповідача ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Позивач зазначає, що вказаним вище злочином йому, як потерпілій особі, заподіяно матеріальну шкоду на суму 3836 грн. 91 коп, яка складається зі стаціонарного лікування, а саме проведення операції по видаленню металевих фіксаторів, якими було скріплене місце перелому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 11 травня 2010 року з вини відповідача ОСОБА_3

Зокрема, позивач зазначив у позовній заяві, що матеріальна шкода складається із придбання медичних препаратів під час стаціонарного та амбулаторного лікування на суму 3515 грн. 35 коп. та придбання рентген плівки на суму 61 грн. А також послався на те, що йому за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси з відповідача ОСОБА_3 було стягнуто грошові кошти в сумі 25055 грн. 37 коп., однак реально позивачем було отримано лише 24794 грн. 81 коп., при цьому невідшкодованою залишилась сума в розмірі 260 грн. 56 коп., а саме через недоплату було заявлено вимогу про стягнення грошових коштів в розмірі 260 грн. 56 коп., а всього заявлено матеріальну шкоду в сумі 3836 грн. 91 коп.

Крім матеріального збитку позивач ОСОБА_2 зазначив, що йому також була спричинена і моральна шкода, яка виразилася у фізичному болі та стражданнях з приводу проведення третьої операції по видаленню металевих фіксаторів з переламаної внаслідок ДТП лівої ноги, а також через байдуже ставлення відповідача до нього, як потерпілого. Крім того в обґрунтування заподіяної моральної шкоди позивач зазначив, що після проведеної третьої операції він пересувається переважно з палицею та після отриманої травми внаслідок дорожньо-транспортної пригоди і до теперішнього часу повноцінним себе не відчуває. Спричинену моральну шкоду позивач оцінив у розмірі 2000 грн.

В ході судового розгляду справи позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 позовну заяву підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник цивільний позов визнали частково, а саме: в частині відшкодування матеріальної шкоди, лише на суму, вказану у товарному чеку в розмірі 890 грн., фіскальні чеки про придбання лікарських засобів вважали неналежними доказами, оскільки заперечували придбання саме цих ліків позивачем на власне лікування. В решті позовних вимог просили суд відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача та їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вироку Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 лютого 2011 року у справі № 1-44/2011, який набрав законної сили, відповідача ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Зокрема встановлено, що він 11 травня 2010 року близько 21 год. 20 хв. на автомобілі марки ВАЗ 21101, державний номерний знак НОМЕР_1, перебуваючи за кермом в стані алкогольного спяніння та рухаючись по вул. Сурікова від с. Хутори в напрямку проспекту Хіміків в м. Черкаси, грубо порушуючи вимоги п.п. 2.9 а); 2.3. б); 2.4 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та не відреагував на її зміну, зухвало проігнорував вимоги працівників ДАІ про зупинку його транспортного засобу та тікаючи від патрульного автомобіля ДАІ, поблизу будинку № 14а скоїв наїзд на гр. ОСОБА_2 під час того, як той рухався вздовж вулиці Сурікова в м. Черкаси в попутному напрямку. Своїми діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на те, що вина відповідача встановлена відповідним вироком суду, за таких обставин суд вважає, що дане питання не підлягає доведенню в порядку розгляду даної справи.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що позивач дійсно проходив стаціонарне лікування та йому була зроблена операція, що підтверджується письмовими доказами у вигляді виписок з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_2 Крім того, за час лікування позивач поніс матеріальні витрати на придбання медичних препаратів під час стаціонарного та амбулаторного лікування на суму 3515 грн. 35 коп. та придбання рентген плівки на суму 61 грн., що підтверджується товарним чеком № 72 від 27.02.2012 року на суму 890 грн.60 коп. та фіскальними чеками на придбання медичних препаратів та рентген плівки. Таким чином, сума матеріальної шкоди, яку поніс позивач становить 3576 грн. 35 коп.

Разом з тим, суд не може задовольнити вимогу позивача стягнути на його користь 260 грн. 56 коп. як суму, залишену невідшкодованою за вироком суду, оскільки вказана сума грошових коштів вже була стягнута за вироком суду від 22 лютого 2011 року та не може бути предметом розгляду справи в порядку цивільного судочинства. А тому в цій частині позову необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Враховуючи той факт, що під час перенесення третьої операції по видаленню металевих фіксаторів позивачу ОСОБА_2 був заподіяний фізичний біль та страждання, а також те, що причиною вказаної операції стала дорожньо-транспортна пригода з вини відповідача ОСОБА_4, а також враховуючи той факт, що позивач після перенесеної третьої операції вимушений пересуватися з палицею, від чого отримує душевні страждання та переживання, суд вважає, що заявлений розмір моральної шкоди в розмірі 2000 грн. підлягає до часткового задоволення, а саме в розмірі однієї тисячі грн. (1000 грн). Саме такий розмір в 1000 грн. суд вважає виваженим та розумним та таким, що відповідає обставинам справи.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення частково.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст. 5, 10, 11, 16, 57-60, 213-215ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 3536,93 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 грн., а всього 4536,93 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 214,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий: Мельник І.О.