справа № 2-882/2011
БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2012 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Білик Г.О.

при секретарях Тікіній І.М.,Самогран С.М., Наумець І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4, приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_5, приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсною та скасування довіреності від імені ОСОБА_1 на ОСОБА_2 від 07 вересня 2010 року та визнання недійсним договору купівлі - продажу квартири,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі- продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного 27 грудня 2010 року між ОСОБА_2, який діяв від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності від 07 вересня 2010 року та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_6, реєстровий № 1280.

В ході розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги та просив також визнати недійсною довіреність від 07 вересня 2010 року, що посвідчена приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_5, зареєстрована в реєстрі №2021 від імені ОСОБА_1 на імя ОСОБА_2.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_2, разом з ним у вказаній квартирі проживав його батько - ОСОБА_7 В червні 2010 року на прохання друга Юрія, ОСОБА_1 дозволив ОСОБА_2 пожити в одній з кімнат вищевказаної квартири, за що ОСОБА_2 буде придбавати продукти харчування та допомагати позивачу сплачувати комунальні послуги.

В тексті заяви позивач зазначає, що спілкування між сторонами супроводжувалось вживанням спиртних напоїв. Коли в червні 2010 року позивач розповів ОСОБА_2С, що квартира, в якій він проживає не приватизована, відповідач почав вмовляти ОСОБА_1 розпочати процес приватизації квартири, мотивуючи це тим, що квартира занадто велика для позивача та його батька, і після приватизації та продажу цієї квартири, можна буде придбати однокімнатну квартиру, а решту коштів від продажу квартири розподілити між позивачем та ОСОБА_2, також наголосив, що в нього є можливість прискорити процес приватизації, але для цього необхідно надати довіреність.

Як стверджує позивач в тексті заяви оскільки він одразу не погодився надати довіреність ОСОБА_2 на приватизацію на імя ОСОБА_1 вищезазначеної квартири, ОСОБА_2 розлютився та почав погрожувати позивачу та його батькові фізичною розправою, в підтвердження своїх погроз ОСОБА_2 неодноразово бив ОСОБА_1 Оскільки ОСОБА_1 боявся ОСОБА_2С, тому погодився дати довіреність на приватизацію квартири. 07 вересня 2010 року була оформлена оскаржувана позивачем довіреність. Після чого, ОСОБА_2 забрав паспорт ОСОБА_1 та повідомив, що поверне його після того, як закінчить оформлення приватизації квартири. Позивач неодноразово звертався до ОСОБА_2 з проханням повернути йому паспорт та скасувати довіреність, на що постійно чув від ОСОБА_2 відмови та погрози.

23 жовтня 2010 року ОСОБА_2 побив ОСОБА_1 та наніс йому різану рану правої руки. З даного приводу ОСОБА_1 звертався до лікарні, але про дійсні причини одержання травми, боячись помсти ОСОБА_2 не розповів, а тому травма була записана як побутова. 30 листопада 2010 року позивач став наполягати, щоб ОСОБА_2 повернув йому паспорт та документи на квартиру. Однак, у відповідь ОСОБА_2 став наносити йому побої та зламав щелепу, при цьому ОСОБА_2 повідомив позивача, щоб при зверненні до лікарні останній не смів повідомляти про те, що тілесні ушкодження мені наніс саме відповідач, оскільки в квартирі залишився його батько, і якщо ОСОБА_1 не буде діяти як говорить ОСОБА_2, тоді батька живим вже не побачить.

На твердження позивача, останній перебував на лікуванні до 28 грудня 2010 року, а коли повернувся батько йому повідомив, що приходили брокери і спілкувались з ОСОБА_2, який відразу зник, позивач після повернення з лікарні вже його не бачив. Після чого до ОСОБА_1 звернувся брокер, який повідомив, що його квартира продана ОСОБА_3

В звязку з цим ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтовує тим, що відповідачем ОСОБА_2 до нього був застосований як фізичний так і психологічний тиск з метою одержати довіреність, який проявлявся в численних побиттях, нанесенні різаної рани, зламанні щелепи та погрозах. Крім того, ОСОБА_1 стверджує, що ОСОБА_2 одержав довіреність від нього всупереч його волі, при оформленні довіреності позивачу не було відомо про те, що дана довіреність надає право ОСОБА_2 крім оформлення приватизації, відчужити квартиру. Тому позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

В ході розгляду справи не погоджуючись з первісним позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення., який був прийнятий до розгляду разом з первісним. За ухвалою суду від 22 червня 2 012 року зустрічний позов за заявою позивача залишено без розгляду.

Позивач та його представник ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримали збільшені позовні вимоги та просили їх задовольнити, пояснення надали аналогічні позовній заяві.

Відповідач в судові засідання не зявлявся, про час, дати та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_9 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити, пояснив, що довіреність надана позивачем добровільно без жодного фізичного чи психологічнго примусу.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_10 позов не визнали та просили в його задоволенні відмовити, пояснили, що позивачем був спланований заздалегідь умисел направлений на заволодіння грошима при відчуженні квартири, а в подальшому визнання такого договору купівлі- продажу квартири недійсним, оскільки при зустрічах перед посвідченням правочину ОСОБА_1 твердо проявляв свій намір відчужити квартиру, та своєю поведінкою жодним чином не викликав в покупців сумніву в своєму волевиявленні щодо продажу.

Третя особа - ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала та просила в їх задоволенні відмовити.

Третя особа приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу ОСОБА_5 в судовому засіданні 30 травня 2012 року суду пояснив, що при оформленні оскаржуваної довіреності він неодноразово розяснював ОСОБА_1 наслідки її підписання, на що останній переконливо підтвердив свій намір надати довіреність ОСОБА_2 на продаж квартири.

Третя особа - приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_6 в судове засідання не зявилась, до суду надала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі.

Допитана в судовому засіданні 08 червня 2011 року на стороні позивача свідок ОСОБА_11 суду підтвердила той факт, що відповідач ОСОБА_2 деякий час проживав в квартирі позивача, часто розпивав з ним алкогольні напої, які нерідко закінчувались бійкою, ОСОБА_2 неодноразово застосовував до ОСОБА_1 фізичну силу та психологічний тиск. ОСОБА_12 засвідчила, що ОСОБА_2 примусив ОСОБА_1 підписати довіреність на продаж квартири.

Допитаний свідок ОСОБА_7І.( батько позивача) пояснення по суті позову надати не зміг, імя ОСОБА_12, яка, нібито, проживала з його сином як цивільна дружина у вищевказаній квартирі, не згадав.

Допитаний в судовому засіданні на стороні позивача свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що допомагав ОСОБА_2 підшуковувати покупців на квартиру ОСОБА_1, але після вчинення правочину ОСОБА_2 зник не розрахувавшись з ОСОБА_13 за надані послуги.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14, який працює лікарем психіатром в Броварській поліклініці, засвідчив суду, що 20 грудня 2010 року ОСОБА_1 був у нього на прийомі та отримав довідку встановлено зразка, крім того зазначив, що вказана довідка отримується на прийомі виключно особою, на імя якої видається, при предявленні паспорта.

Допитана в судовому засіданні 26 липня 2011 року свідок на стороні відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_15М.( матір ОСОБА_4І.), пояснила суду, щ зі слів доньки їй відомо про те, що донька особисто зустрічалась з ОСОБА_1, який висловлював свій твердий намір відчужити квартиру. Свідок ОСОБА_16, яка посвідчувала попередній договір купівлі- продажу даної квартири, пояснила суду, що при оформленні вказаного правочину будь-які недоліки в документах були відсутні, ніяких підозр в поведінці ОСОБА_2 нею зафіксовано не було.

Свідок ОСОБА_17, яка працює паспортистом, суду пояснила, що ОСОБА_1 звертався до неї за довідкою форми №3, говорив, що має наміри продати квартиру, оскільки заборгував знайомим кошти, які тепер йому погрожують.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача ОСОБА_8В, відповідача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_10, представника відповідача ОСОБА_9, свідків на стороні позивача ОСОБА_11, ОСОБА_7І.( батько позивача), ОСОБА_13, свідків на стороні відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, свідка допитаного з ініціативи суду ОСОБА_14, повно і всебічно зясувавши обставини в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, приходить до висновку, що в задоволенні позову належить відмовити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 07 вересня 2010 року ОСОБА_1 надав довіреність ОСОБА_2 продати за ціну та на умовах на його розсуд належну йому квартиру за № 69, яка розташована в будинку № 1 по вул. Гагаріна в м.Броварах Київської області, яка була посвідчена приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу ОСОБА_5М, для чого ОСОБА_2 надається право представляти інтереси ОСОБА_1 та вирішувати всі питання, які будуть виникати під час здійснення повноважень необхідних для виконання цієї довіреності, в тому числі розписуватись від імені ОСОБА_1, укладати та підсувати договір купівлі- продажу, отримувати гроші за продану квартиру.

На підставі вищевказаної довіреності 27 грудня 2010 року між ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі- продажу квартири АДРЕСА_3. Продаж квартири вчинено за домовленістю сторін за 400 000 грн. 00 коп., які продавець одержав під час підписання цього договору.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує ст. ст. 230, 231 ЦК України та стверджує, що оскаржувана довіреність ним видана внаслідок застосування ОСОБА_2 щодо нього фізичного та психологічного тиску, крім того на момент оформлення довіреності позивачу не було відомо те, що в довіреності передбачено право ОСОБА_2 відчужити належну позивачу квартиру, так як ОСОБА_1 мав наміри надати відповідачу довіреність лише на оформлення приватизації на квартиру на своє імя.

Відповідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Однак в ході розгляду справи ні позивачем, ні її представником не надано суду доказів надання ОСОБА_1 оскаржуваної довіреності під впливом фізичного та психологічного тиску ОСОБА_2

Суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_11, яка свідчила про побиття ОСОБА_1 ОСОБА_2, оскільки остання пояснювала, що вона проживала в цивільному шлюбі з ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 з травня 2010 року по 23 жовтня 2010 року. В той час як з матеріалів ЖРЗПЗ №9866 від 12 жовтня 2011 року вбачається, що ОСОБА_18 зареєструвала шлюб з ОСОБА_19, актовий запис № 3617 від 27 листопада 2010 року.

Посилання позивача на те, що ОСОБА_2 вимагаючи надати на його імя довіреність на продаж квартири, неодноразово застосовував фізичну силу, зокрема 30 листопада 2010 року зламав йому щелепу не підтверджені в ході розгляду справи та спростовуються медичною документацією, що є в матеріалах справи. А саме відповідно довідки за № 8082 від 27 листопада 2010 року ОСОБА_1 звернувся 27 листопада 2010 року з діагнозом перелом нижньої челюсті зліва, отриманої в побуті, рекомендовано амбулаторне лікування в стоматологічній поліклініці 29 листопада 2010 року.

Як вбачається з листа стоматологічного відділення Броварської центральної районної лікарні від 16 вересня 2011 року ОСОБА_1 звертався на прийом в стоматологічне відділення 29 листопада 2010 року, був оглянутий хірургом та направлений в Київську обласну клінічну лікарню з діагнозом застарілий післятравматичний перелом тіла нижньої щелепи в ділянці кута і суглобового відростка зліва.

Твердження ОСОБА_1 про те, що останній перебував на стаціонарному лікуванні в Київській обласній лікарні до 28 грудня 2010 року не відповідає дійсності та спростовується медичною карткою стаціонарного хворого, відповідно якої позивача виписали 10 грудня 2012 року а також свідченнями лікаря- психіатра ОСОБА_14, який підтвердив той факт, що 20 грудня 2010 року ОСОБА_1 був на прийомі та особисто отримував довідку про перебування на обліку в кабінеті лікара - психіатра-нарколога.

Посилання позивача на те, що щелепу йому зламав саме ОСОБА_2 30 листопада 2011 року не доведені та в ході розгляду справи спростовані матеріалами ЖРЗПЗ №9842 від 27 листопада 2010 року та № 9847 від 28 листопада 2010 року, відповідно яких вказану травму позивач отримав 27 листопада 2010 року після святкування одруження його друга ОСОБА_19 з ОСОБА_12, під час бійки з ОСОБА_20 та ОСОБА_21 на грунті неприязних відносин.

Та обставина, що після перелому щелепи ОСОБА_2 супроводжував ОСОБА_1 до травмпункту спростовується поясненнями ОСОБА_19 в ЖРЗПЗ №9842 від 27 листопада 2010 року, відповідно яких останній засвідчує, що саме він супроводжував ОСОБА_1 до приймального відділення Броварської ЦРЛ.

Твердження позивача в частині того, що ОСОБА_2 заволодів його паспортом є неправдивими та спростовуються медичною карткою стаціонарного хворого, з якої вбачається що ОСОБА_1 при госпіталізації предявив паспорт громадянина України серії СМ №991600.

Обгрунтування ОСОБА_1 в частині того, що йому не було відомо про те, що він надає довіреність на продаж квартири, так як він вважав, що довіреність надається на оформлення документів для приватизації квартири, не відповідає обставинам справи та спростовується поясненнями приватного нотаріуса ОСОБА_5, який повідомив суду , що неодноразово розяснював позивачу наслідки оформлення довіреності, а також матеріалами про відмову в порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_1 за №10649 від 30 грудня 2010 року, в яких містяться особисті пояснення ОСОБА_1 відповідно яких останній 07 вересня 2010 року надав довіреність ОСОБА_2 саме на продаж квартири за ціну та на умовах на розсуд останнього.

У відповідності до ст.231 ЦК України правочин, вчинений проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Згідно ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин вважається судом недійсним.

Таким чином в ході розгляду справи не знайшла свого підтвердження ні обставина застосування відповідачем до ОСОБА_1 психологічного чи фізичного тиску, ні введення його в оману.

Під час розгляду справи суд встановив, що ОСОБА_1 добровільно на власний розсуд надав довіреність відповідачу на продаж квартири. Більше того, твердження про фізичне насильство ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_1 не підтверджені в ході розгляді справи, обставини та час отримання травми ( перелому щелепи) ОСОБА_1 доводяться матеріалами відмовних матеріалів Броварського МВ ГУ МВС України та медичною документацією в матеріалах справи.

Суд критично оцінює пояснення свідків ОСОБА_12, ОСОБА_7, допитаних на стороні позивача, оскільки останні надали свідчення, які не відповідають встановленим в ході судового розгляду обставинам справи.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги те, що ні позивачем, ні його представником в ході розгляду справи не обгрунтовано з посиланням на відповідні докази ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, з огляду на вищевикладене суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 230, 231 ЦК України, ст. 60, 213-215 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4, приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_5, приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсною та скасування довіреності від 07 вересня 2010 року, що посвідчена приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_5, зареєстрована в реєстрі №2021 від імені ОСОБА_1 на імя ОСОБА_2 та визнання недійсним договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного 27 грудня 2010 року між ОСОБА_2, який діяв від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності від 07 вересня 2010 року та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_6, реєстровий № 1280, - відмовити в повному обсязі .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 17 (сімнадцять) грн. 00 коп., витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37 ( тридцять сім) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя Г.О. Білик