Справа № 1318/2300/2012
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"23" серпня 2012 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Казана І.С.

при секретарі Кафтан О.Ю.,

із участю: позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника-адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів із ОСОБА_2 посилаючись на те, що вони перебували у шлюбі, від якого з відповідачем народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на утримання котрого до досягнення вісімнадцяти років відповідач виплачував аліментні зобовязання. Оскільки син сторін навчається у Дрогобицькому нафтовому технікумі та відповідач не надає належної та необхідної матеріальної допомоги, хоча має в тому зобовязання і можливість, тому позивач просила присудити до стягнення в судовому порядку аліменти на утримання дитини на час навчання в розмірі ј частки від заробітку(доходу) відповідача щомісячно і до закінчення сином ОСОБА_4 навчання.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 у підтримання своїх вимог посилалася на обставини, викладені у зверненні до суду. Відповідач ОСОБА_2 по суті власних пояснень позов визнав частково і пояснив, що фактично надавав і надає матеріальну допомогу на утримання сина, котрий періодично і, зокрема, на даний час проживає із ним; отримує самостійно кошти за виробничу практику.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, зясувавши обставини справи та перевіривши їх наданими суду доказами, суд прийшов до висновку, що позов про стягнення аліментів слід задовольнити частково, - виходячи з наступних підстав:

Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого в них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, котрий на даний час є вже повнолітнім та перебуває на утриманні позивача.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. ст. 3, 6 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Згідно ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р. принцип 6, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові, розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно ст. 199 ч. 1 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

За законодавством України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття та, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Тому, аналізуючи зібрані докази, пояснення позивача і відповідача, слід присудити стягувати аліменти з часу звернення позивача до закінчення навчання, як передбачено Сімейним кодексом.

Згідно виданої Дрогобицьким нафтовим технікумом довідки №238 від 18.07.12р. відомо, ОСОБА_5 там навчається і не перебуває на повному державному забезпеченні; термін завершення навчання 30.06.2013 року.

У судовому засіданні під час розгляду цивільної справи встановлено, що ОСОБА_2 частково виконував обовязок по утриманню повнолітнього сина, а також брав участь у його вихованні в час, коли той продовжує навчання. Однак, дані обставини не були істинними, що потягнуло звернення позивача до суду із спором про стягнення аліментів. У звязку з цим суд надає віри позивачу ОСОБА_1 в тому, що фактично на утримання сина ОСОБА_4 на час навчання саме нею використовувались та затрачалися значні кошти на утримання повнолітньої дитини: на харчування, одяг, при необхідності на лікування та інші потреби, але про це документально підтвердити їй складно, оскільки фактично не збирала доказів.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Із пояснень відповідача при зясуванні обставин справи установлено, що він не згідний із позовом, так як фактично утримував сина та надалі утримуватиме, коли він перебуватиме із ним. ОСОБА_2 офіційно працює, відповідно отримує середньомісячний дохід у межах від дванадцяти до вісімнадцяти тисяч гривень.

Позивач ОСОБА_1 працює, однак, також має нерегулярний дохід, що в середньому на один місяць становить в межах від однієї тисячі до тисячі сто гривень.

Як безспірно із пояснень відповідача та позивача встановлено, що син сторін ОСОБА_5 безпосередньо отримав за червень та липень місяці поточного року понад шість тисяч гривень за практику на виробництві, аналогічно повинен отримати кошти за серпень і так щомісяця до середини жовтня; із листопада продовжить навчання; також має на меті заощадити кошти, щоб придбати власну автомашину.

Статтею 183 Сімейного кодексу України регламентовано, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Тому, аналізуючи наведене, пояснення сторін, враховуючи інтереси вже повнолітньої дитини сторін, що продовжує навчання, обставини при визначенні розміру аліментів, передбачені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу, суд прийшов до висновку в необхідності присудити стягувати аліменти в розмірі по 1/6 частці від заробітної плати (доходу) з відповідача щомісячно на утримання сина ОСОБА_4 до закінчення ним навчання включно до червня 2013 року з часу предявлення такого позову.

Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При присудженні такої суми і частковому задоволенні позову суд виходить із засад змагальності щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства; з аналізу пояснень сторін, представлених документів. Під час провадження в справі та під час судового розгляду відповідач ОСОБА_2 не звертався із клопотанням про доказування та не довів суду, що належним чином добровільно надавав кошти на утримання дитини (аліменти) у сумі, достатній для задоволення її розумних потреб; що може бути звільненим від обовязку утримувати сина.

Відтак, за рішенням слід присудити до стягнення щомісячні кошти (аліменти) з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 з 30.07.2012р. на утримання дитини, розяснивши сторонам, що визначений розмір аліментів може бути згодом збільшений чи зменшений (припинений) судом на вимогу платника або одержувача аліментів.

У звязку з таким вирішенням між сторонами спору, відповідно до встановленого порядку розподілу судових витрат такі підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 у розмірі 214,6грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214 - 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 141, 155, 180 183, 199 СК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_4 та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5, працюючого на посаді заступника директора бурового підприємства «Зонд»у м. Полтаві, - на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, котра зареєстрована і проживає у м. Самборі по вул. генерала Шухевича, 7 Львівської області, - аліменти на час навчання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 1/6 частці усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та починаючи із 30 липня 2012 року і до закінчення ним навчання включно у червні 2013 року.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць в розмірі 1/6 частки усіх видів його заробітку (доходу) підлягає обовязковому негайному виконанню.

Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у сумі 214,6грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції протягом десяти днів із дня його проголошення.

Суддя