Номер провадження: 22-ц/1590/6228/12
Головуючий у першій інстанції Луняченко
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі Павлін О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділ частки майна, що є у спільній частковій власності шляхом грошової компенсації її вартості, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2012 року,

встановила:

У жовтні 2010 р. ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним уточненим в подальшому позовом, в якому вказав, що квартира АДРЕСА_1 (далі Квартира) складається з однієї кімнати площею 17,3 кв. м.. Він є власником 2/3 частин квартири. Домовитися з іншим співвласником 1/3 частини квартири ОСОБА_4 щодо порядку володіння та користування квартирою не можливо. Останній бажає одноособово користуватися квартирою. Без його згоди вселив в квартиру свою матір, яка користується всією квартирою. Компенсувати йому вартість 2/3 частин квартири відповідач не бажає, як не бажає отримати грошову компенсацію вартості його 1/3 частини квартири. Продати квартиру та поділити гроші відповідач також не згоден. На отримання грошової компенсації вартості його 2/3 частин квартири (згідно звіту про оцінку 141 616,00 грн.) він згоден. Вказана грошова компенсація повинна бути зроблена попередньо до визнання за ним права власності на всю квартиру.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11 16, 358, 364, 365 ЦК, остаточно просив стягнути з ОСОБА_4 на його користь: 1) 141 424,00 грн. у якості компенсації вартості його 2/3 часток квартири АДРЕСА_2, визнавши за ОСОБА_4 право власності на вказані 2/3 частки квартири; 2) 1417,00 грн. судового збору, 120,00 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи та 800,00 витрат на проведення експертизи, всього 2337,00 грн..

Представник позивача в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засіданні не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13.04.12 р. відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Стягнути з ОСОБА_4 на його користь: 1) 141 424,00 грн. у якості компенсації вартості належних йому 2/3 часток квартири АДРЕСА_2, визнавши за ОСОБА_4 право власності на вказані 2/3 частки квартири; 2) 1417,00 грн. судового збору, 120,00 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи, 708,00 грн. судового збору та 800,00 витрат на проведення експертизи, всього судових витрат у розмірі 3045,00 грн..

Апелянт посилається на те, що рішення ухвалено при невідповідності висновків суду обставинам, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального (ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 364 ЦК України, ст. 50 ЖК України) та процесуального (ст. 213 ЦПК) права: - спірна однокімнатна квартира є неподільною річчю. Поділити її в натурі на 1/3 та 2/3 частин без втрати її цільового призначення неможливо; - необґрунтованим є висновок суду про те, що для вирішення питання виділення частки квартири в натурі необхідні спеціальні знання, оскільки обовязкове призначення експертизи при розгляді такого спору процесуальним законодавством не передбачено. Вимоги про виділення своєї частки в натурі позивач не заявляв; - відповідач, вселивши в квартиру свою матір, користується всією квартирою, чим перешкоджає позивачу у володінні та користуванні своєю власністю; - користування однокімнатною квартирою двома співвласниками та членами їх сімей неможливо, як і спільне проживання осіб різної статті старше 9 років, крім подружжя; - не засновано на нормах права посилання суду на неможливість виконання рішення суду в майбутньому у звязку з тим, що відповідач не має можливості відразу компенсувати позивачу вартість його частки.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи та вимоги, які викладені в апеляційній скарзі.

ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу треба відхилити за таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є власником 2/3 частин, а відповідач 1/3 частин спірної однокімнатної квартири. Представником позивача визнано, що відповідачем не порушено і не порушується на даний час його право власності, оскільки він має ключ від спірної квартири, відповідач не ставить питання про його виселення або позбавлення його частки у спільній частковій власності. Питання про встановлення порядку користування квартирою позивач не ставить, вимог про виділ його долі в натурі не заявляв. ОСОБА_4 не має матеріальних можливостей одразу компенсувати позивачу вартість належної йому частини квартири (а. с. 185 зворотна сторона -186).

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом правильно встановлено наявність між сторонами правовідносин щодо права спільної часткової власності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його часки.

За правилами, передбаченими ч. ч. 4, 5 ст. 319 ЦК України власність зобовязує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Висновки суду першої інстанції зроблені, відповідні правовідносини між сторонами встановлені, на підставі наявних у справі і наданих сторонами доказів: свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.11.07 р. (а. с. 9); договору дарування від 17.07.09 р. (а. с. 14 15); технічного паспорту квартири від 16.07.09 р. (а. с. 17); довідки з домової книги від 20.10.10 р. (а. с. 20); паспорту громадянина ОСОБА_5 Федерації ОСОБА_3 (а. с. 22); адресної довідки від 01.11.10 р. щодо ОСОБА_4 (а. с. 26); звіту про незалежну оцінку з визначення ринкової вартості 1/3 частини однокімнатної самостійної квартири (а. с. 95 109).

Апелянт не надав суду доказів, які б спростовували вищевказані висновки суду першої інстанції, як не надав апеляційному суду доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги. Доводи апелянта про порушення є необґрунтованими, оскільки вони не ґрунтуються на обставинах справи та нормах чинного законодавства. Матеріали справи не містять доказів про реальну можливість ОСОБА_4 сплатити позивачу грошову компенсацію вартості 2/3 частин спірної квартири. Покладення такого обовязку на ОСОБА_4 є завуальованим примусом ОСОБА_4 купити більшу частину квартири, що може привести до звернення стягнення на квартиру, її примусового продажу й порушення законних прав відповідача. Крім того, позивач не позбавлений права звернення до суду з позовом у порядку, передбаченому ст. 365 ЦК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, прийняв рішення на підставі наданих сторонами та досліджених у судовому засіданні доказів, повно і всебічно зясувавши обставини, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин, вірно застосував норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову. Рішення суду є справедливим, законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2012 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: А. П. Заїкін

Судді: М. В. Процик

ОСОБА_1