АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2012 року м. Дніпропетровськ 19 січня 2012 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Деревянка О.Г.,

суддів: Красвітної Т.П.,Черненкової Л.А.,

при секретарі Горлаковій Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Закритого акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Закритого акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" про стягнення страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2009 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 10 истопада 2008 року уклала з відповідачем договір страхування наземного транспорту, 26 листопада 2008 іоку сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої згорів застрахований автомобіль, позивачу іавдано значну матеріальну шкоду, понесені витрати. Позивач тривалий час був без своєї машини, поніс утрати на життєздатність. Страхова компанія як відповідач шкоду не виплатила. В добровільному порядку відповідач не погоджується виплачувати будь-яку шкоду, вважає такі дії відповідача неправильними і просила стягнути з них завдану їй матеріальну шкоду, судові витрати задовольнивши позов у повному обсязі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ЗАТ "Страхова компанія "Інгосстрах" про стягнення страхового відшкодування та витрат - задоволені частково.

Стягнуто з ЗАТ «СК «Інгосстрах» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 456000 грн., пеню в сумі 2950 грн. 32 коп., судовий збір в сумі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 120 грн., а всього 460770 грн. 32 коп.; В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ЗАТ «СК «Інгосстрах» посилаючись на неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового рішення, яким у задовольнити позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та Заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ЗАТ «СК «Інгосстрах» підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що 10 листопада 2008 року між ОСОБА_2Р .та ЗАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № IN31189996 належного позивачці транспортного засобу - автомобілю «Mersedes- Benz 500 SL Roadster», 2001 року випуску, державний номер НОМЕР_1. Відповідно до умов договору (п.7.1.1,7.1.2) страхова компанія прийняла на себе обовязок по відшкодуванню в межах страхової суми збитків, причинених позивачці як власнику вказаного транспортного засобу за ризиками викрадання, ДТП, інший подій. За умовами договору страхова сума склала 456000 грн. (а.с.5-7)

26 листопада 2008 року о 01.00 годині на 12 (+ 900 м) км. автошляху Львів-Самбір Пустомирівського району Львівської області сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль позивачки згорів (повне знищення автомобіля).

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 18 грудня 2008 року ОСОБА_2 визнана винною у вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 124 КУпАП, зі стягненням штрафу, (а.с.12,13)

Згідно страхового акту № И-4279 від 19 березня 2009 року пригода сторонами визнавалася страховим випадком, але страховою організацією було прийняте рішення про відмову позивачу у виплаті страхового відшкодування через надання завідомо неправдивих відомостей щодо обєкту страхування та несвоєчасним повідомленням страхової організації про настання страхового випадку, (а.с.30-31)

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Стаття 991 ЦК України та ст. 26 вказаного Закону встановлюють перелік підстав для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування, зокрема в разі подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про обєкт страхування (п.2 ч. 1 ст. 989 ЦК).

Відповідач відмовив ОСОБА_2 у здійсненні страхової виплати, керуючись п.п. 16.1.3,16.1.5 Договору страхування наземного транспорту № ШЗ1189996 від 10.11.2008 р. (далі за текстом Договір), відповідно до якого підставою для подання Страхувальником завідомо неправдивих відомостей про предмет страхування або про факт настання страхового випадку, та у звязку з несвоєчасним повідомленням Страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин у строки, передбачені цим Договором, або створення Страховику перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

У системному звязку з п. 2 ч. 1 ст. 989 ЦК України, згідно з яким страхувальник зобовязаний при укладенні договору страхування надати страховикові інформацію про всі відомі V Чому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, підставою для відмови -страховиком від здійснення страхової виплати є введення його в оману страхувальником завідомо шляхом умисного неповідомлення про такі відомі йому обставини, які мають істотне значення для визначення ймовірності настання страхового випадку і розміру можливих збитків від його настання (страхового ризику). Тобто це повинні бути такі обставини, знання яких страховиком призвело б до відмови в укладенні договору або суттєво внесло зміни в тарифікацію договору страхування. Неповідомлення страхувальником про відомі йому обставини, які мали бути відомими і для страховика, не може бути підставою для відмови в здійсненні страхової виплати. Навіть необережна (халатна) непоінформованість страховика про істотні для оцінки страхового ризику обставини не звільняє його від обовязку здійснити страхову виплату в разі настання страхового випадку.

Згідно п. 13.2.1., при укладенні Договору Страхувальник зобовязаний предявити , Страховику ТЗ, свідоцтво про реєстрацію ТЗ та інші документи, що засвідчують його майновий ' нтерес у страхуванні цього ТЗ (довіреність на право користування або розпорядження ТЗ, довідку- рахунок, митну декларацію та ін.), та п. 13.2.2. надати Страховику інформацію про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику.

З матеріалів справи вбачається, що відсутні будь-які данні про те, що позивачем при укладенні Договору не було предявлено страховому агенту свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, і такі данні в матеріалах справи відсутні. Ці доводи відповідача є надуманими і обєктивно нічим не підтверджені.

Тому колегія суддів вважає, що ухвалюючи рішення про задоволення позову та стягнення з відповідача страхового відшкодування, суд першої інстанції правильно виходив з того, що при укладенні та підписанні договору страхування ОСОБА_2 надала страховику всі необхідні для укладення Дговору документи, без яких договір не було б оформлено.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 991 ЦК країни страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати в разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних причин про настання страхового випадку.

У системному звязку з п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України, яким на страхувальника покладено обовязок повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, установлений договором, правове значення має повідомлення страховика про настання страхового випадку в строк, який дає страховику можливість дослідити обставини випадку і дійти висновку про визнання його страховим випадком чи про відмову в цьому. Сам по собі факт надання страховику заяви про виплату страхового відшкодування іншою особою, за наявності факту своєчасного , повідомлення страховика про настання страхового випадку не може бути підставою для відмови в здійсненні страхової виплати.

З матеріалів справи вбачається, що про настання страхового випадку ОСОБА_2 повідомила страховика 26 листопада 2008 року, тобто у той же день і її заява відповідачем прийнята. (а.с.14)

Доводи відповідача про те, що позивачка особисто заяву не подавала, чим порушила п. 15 договору не можна прийняти, оскільки п. 15.1. 5. Договору передбачено обовязок страхувальника протягом 48 годин і моменту, коли йому стало відомо про настання такої події, сповістити про це Страховика в письмовій формі, тому такі посилання відповідача не ґрунтуються на Договорі.

Таким чином, відмова страховика у виплаті страхового відшкодування з тих підстав, що Страхователем надано завідомо неправдиві відомості щодо обєкту страхування та несвоєчасне повідомлення про настання страхового випадку без поважних причин не може вважатися обґрунтованою.

Відповідно до п. 15.14. договору у разі страхування транспортного засобу на повну вартість та у випадку його конструктивного знищення (коли вартість відновлювального ремонту перевищує 80 % страхової суми), Страховик може виплатити страхове відшкодування у межах страхової суми з вирахуванням зносу за період, що пройшов з початку страхування, безумовної франшизи, та попередніх виплат за Договором.

Абзацом третім цього пункті передбачено, якщо передача прав власності Страховику буде неможливо з інших причин, Страховик виплачує Страхувальнику страхове відшкодування в розмірі не більше ніж 70% страхової суми за Договором з урахуванням попередніх виплат за Договором. Дія Договору страхування в такому випадку закінчується без перерахунку страхового платежу Страхувальник розпоряджається ТЗ за власним розсудом.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає необхідним зменшити розмір стягнутого з відповідача на користь позивачки страхового відшкодування, та стягнути з Закритого акціонерного товариства « Страхова компанія "Інгосстрах" на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 314 640 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.209,218,303,307,309,313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах"- задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2011 року - змінити, зменшити суму стягнутого страхового відшкодування до 314 640 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: