Справа № Провадження №22-ц-4401/12 22-ц/1090/5871/12 Головуючий у І інстанції Скарлат О.І.
Категорія44Доповідач у 2 інстанціїФінагєєв
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 серпня 2012 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в складі:

головуючого Яворського М.А.,
суддів: за участю секретаря:Фінагєєва В.О., Кашперської Т.Ц., Соловйова А.В.
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 21 червня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, треті особи: садівницьке товариство «Гідробудівельник», Демидівська сільська рада Вишгородського району Київської області про повернення самовільно зайнятої частини земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом про повернення самовільно зайнятої частини земельної ділянки. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником земельної ділянки площею 0,073 га, що розташована в СТ «Гідробудівельник»Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області для ведення садівництва. Суміжним землекористувачем є відповідач ОСОБА_6, який розпочав будівництво паркану на належній позивачці земельній ділянці, при цьому межі земельної ділянки визначив самостійно, на звернення позивачки щодо припинення робіт по встановленню паркану не реагує. В зв'язку з чим, позивач просить повернути частину самовільно зайнятої земельної ділянки, зобов'язати відповідача привести самовільно зайняту земельну ділянку у придатний для використання стан, а саме знести самовільно встановлену огорожу та прокладений по земельній ділянці водопровід, заборонити відповідачу чинити перешкоди у встановленні позивачу паркану між земельними ділянками позивача та відповідача та стягнути судові витрати.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 21 червня 2012 року позов задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_6 повернути частину самовільно зайнятої земельної ділянки, яка належить ОСОБА_7, площею 0,0726 га, що розташована в садівницькому товариству «Гідробудівельник» Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області шляхом знесення самовільно встановленої огорожі. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, в зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та порушенням норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що судом не взято до уваги рішення виконавчого комітету №143 від 27.11.1997 року про надання земельних ділянок відповідно до якого ОСОБА_8.(попередньому власнику земельної ділянки позивача) було виділено 0,06 га для ведення садівництва, а не 0,0726 га на які виготовлені державні акти ОСОБА_8 та позивачу. Крім того, співвідповідачем по справі має бути ОСОБА_9, яка є також суміжним землекористувачем спірної земельної ділянки.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки площею 0,0726 га призначеної для ведення садівництва, розташованої в СТ «Гідробудівельник»Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 виданого 07 квітня 2008 року.

Позивач вказану земельну ділянку отримала на підставі договору купівлі-продажу від 13.06.2007 року, яка належала ОСОБА_10 на праві державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 виданого 26 квітня 2000 року.

Відповідач є власником земельної ділянки площею 0,0599 га, призначеної для ведення садівництва, яка розташована в СТ «Гідробудівельник»Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданого 13 лютого 2009 року .

Зазначену земельну ділянку відповідач ОСОБА_6 отримав на підставі договору дарування від 21.11.2003 року, яка належала ОСОБА_11 згідно державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_4 виданого 02 липня 2003 року.

Приймаючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що в ході проведення робіт землевпорядною організацією ФОП «ОСОБА_12»щодо винесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевості) було з'ясовано, що суміжним землевласником ОСОБА_6 самовільно встановлено огорожу на земельній ділянці, яка перебуває у власності ОСОБА_7, що підтверджується листом управління Держкомзему в Вишгородському районі Київської області від 07.11.2011 року № 3073.

Однак колегія судді не може погодитися з зазначеними висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З акту відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості та передачі на зберігання межових знаків від 23 червня 2011 року (а.с. 28-29) не вбачається, що відповідачем ОСОБА_6 зайнята частина земельної ділянки позивача шляхом зведення на ній паркану.

Також не може бути належним доказом зайняття частини земельної ділянки позивача лист управління Деркомзему у Вишгородському району від 07.11.11 року № 3073 (а.с.31), оскільки останній фактично посилається на вищезазначений акт відновлення меж земельної ділянки в натурі.

Таким чином висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, рішення ґрунтується на недоведених обставинах, які суд помилково вважав доведеними. При цьому задовольняючи позовні вимоги позивача суд першої інстанції не перевірив розташування встановленого паркану по відношенню до земельної ділянки відповідача, не з'ясував наявність чи відсутність можливих накладань земельних ділянок та яка саме частина земельної ділянки зайнята відповідачем і чи зайнята вона взагалі.

На підтвердження чи спростування зазначених обставин сторони по справі в супереч вимогам ч. 2 ст. 27 ЦПК України жодних доказів не надали та не просили суд і сприянні в витребуванні таких доказів.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та дійшов до помилкового висновку про наявність підстав до задоволення позову, в зв'язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 21 червня 2012 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6, треті особи: садівницьке товариство «Гідробудівельник», Демидівська сільська рада Вишгородського району Київської області про повернення самовільно зайнятої частини земельної ділянки відмовити.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: