Справа № 0417/2750/2012
Справа № 2/0417/2229/2012
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 грудня 2012 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Слюсар Л.П.

при секретарі Щіголєвій Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у лютому 2012 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, посилаючись на те, що у серпні 2009 року ОСОБА_2 вирішив продати свій автомобіль ОСОБА_4/н АЕ 45-63 ВК та попросив свого знайомого ОСОБА_3 найти покупця на даний автомобіль. В свою чергу ОСОБА_3 запропонував купити даний автомобіль своєму сусіду (позивачу). Подивившись автомобіль він (позивач) погодився придбати його за 5000 доларів. Та оскільки у нього виникли труднощі зі зняттям готівки з депозиту, то він домовився з ОСОБА_2, що спочатку внесе завдаток у сумі 1600 доларів США, а протягом місяця віддасть іншу суму. При цьому сторони між собою в усній формі домовилися, що при передачі останньої суми грошей автомобіль буде знаходиться у технічно справному стані. Після чого позивач у себе вдома передав ОСОБА_2 гроші у сумі 1600 доларів США. Факт передачі завдатку було зафіксовано розпискою, яку надав ОСОБА_2 власноручно, а також підписана ОСОБА_3 власноручно, які, стверджували що вони є співвласниками вище зазначеного автомобіля. Грошові кошти були отримані саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 так як на момент надання розписки вони ( ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ) разом мали доручення від власника автомобіля і мали діяти тільки разом, також ОСОБА_3 виступав в якості гаранта виконання угоди.

16 вересня 2009 року ОСОБА_1 зняв зі свого депозитного рахунку грошову суму, яка була необхідна для виплати всієї суми за автомобіль. Після чого ОСОБА_1, спільно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, згідно попередньої домовленості відправились на станцію технічного огляду, для того щоб оглянути автомобіль марки ОСОБА_4/н АЕ 45-63 ВК. Під час огляду в присутності ОСОБА_5 на станції технічного огляду виявили, що стан автомобіля значно погіршився, та на даний момент є близький до аварійного. ОСОБА_1, дотримуючись домовленості, запропонував ОСОБА_2М та ОСОБА_3 повернути суму завдатку, на що ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відповіли відмовою.

Таким чином, 14.04.2010 року ОСОБА_1, з заявою, звернувся до Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, в якій просив органи міліції вжити заходи до гр.ОСОБА_2 та гр.ОСОБА_3, які від ОСОБА_1 у якості завдатку отримали грошові кошти у сумі 1600 (одна тисяча шістсот) доларів США (що відповідно до курсу НБУ на день передачі завдатку складало 14 000 (чотирнадцять тисяч) гривень, але після того як ОСОБА_1 в зв'язку з близьким к аварійному стоном вище зазначеного автомобіля, відмовився придбати у ОСОБА_2 та ОСОБА_3, вище зазначений автомобіль, останні відмовилися повертати ОСОБА_1 суму завдатку.

За даним фактом проводилась дослідча перевірка в ході якої було встановлено, що наміру у ОСОБА_2, на заволодіння грошима ОСОБА_1, не було, так як ОСОБА_2, пообіцяв повернути всю суму ОСОБА_1

В ході дослідчої перевірки 24.05.2011 року Індустріальним РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області на підставі п.2 ст.6 КПК України, була винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи, за відсутністю складу злочину, оскільки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, виникли цивільно-правові відносини.

Згідно домовленості між кредиторами (ОСОБА_2 та ОСОБА_3О.) за розпискою від 26.08.2009 р. та боржником ( ОСОБА_1І.), датою виконання зобов'язання було визначено на 26.09.2009 року. Враховуючи суму завдатку та вищезазначені обставини (невиконання зобов'язання з вини кредитора) на 29.09.2009 року сума боргу складала 24800 грн. 00 коп.

Враховуючи індекс інфляції за період прострочення виконання зобов'язання ОСОБА_2 та ОСОБА_3, з 26 вересня 2009 року по 26 січня 2012 року, а також ч. 1 ст. 571 ЦК України сума заборгованості ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 складає 32508 грн. 92 коп.

Просив суд: стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як солідарних боржників, на його користь суму боргу в розмірі 32508 грн. 92 коп.; стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як солідарних боржників, на його користь судовий збір у сумі 325 гривень 09 копійок.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд в задоволені позову відмовити, оскільки саме позивач відмовився від укладання договору купівлі-продажу автомобіля.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився. Про час і місцем слухання справи повідомлявся за місцем реєстрації.

Свідок ОСОБА_6, син позивача, розповів, що в серпні 2009 року він повертався із поліклініки та зустрів знайомого ОСОБА_3, який сказав, що продається хороший автомобіль і вони разом поїхали до ОСОБА_2. Разом на автомобілі поїхали на базу в Пісщанку, щоб батько поглянув на машину. Батько візуально оглянув машину, але мав сумніви щодо її придбання. Технічний паспорт знаходився у ОСОБА_2. В цей же день в пятницю батько дав завдаток за автомобіль, а в понеділок повинні були оформити автомобіль. Була домовленість, що якщо на СТО не підтвердять технічний стан автомобіля, то батько відмовляється від договору і йому повернуть продавці гроші. Коли через місяць оглянули автомобіль то виявилось, що автомобіль в поганому технічному стані і для чого брати металолом, тому і відмовились від укладання договору купівлі- продажу.

Свідок ОСОБА_7, сусідка, розповіла про те, що вона гуляла біля будинку, бачила як приїхав ОСОБА_3, який запитав, чи дома ОСОБА_6, він хотів продати автомобіль. Разом вони поїхали в Пісщанку до батька ОСОБА_8 на роботу, подивилися машину і вирішили її купити. Гроші за автомобіль в розмірі 1600 доларів США брали ОСОБА_3 і ОСОБА_2 разом, розписувалися разом.

Суд, заслухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 серпня 2009 року між ОСОБА_1 з однією сторони і відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений попередній договір щодо купівлі-продажу автомобіля ОСОБА_4/н АЕ 45-63 ВК. Були обговорені істотні умови договору, а саме строк укладання договору та сума договору, яка склала 5000 доларів США. Відповідно до розписки ОСОБА_1 передав ОСОБА_2М, завдаток за автомобіль ОСОБА_4/н АЕ 45-63 ВК в сумі 1600 доларів США. Факт передачі завдатку було зафіксовано розпискою, власноручно написаною ОСОБА_2 (а.с. 12).

У відповідності до ч. 1 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 571 ЦК України якщо порушення зобовязання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобовязань сталося з вини кредитора, він зобовязаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку його вартості.

В судовому засіданні встановлено, що у серпні 2009 року гр. ОСОБА_2 вирішив продати свій автомобіль ОСОБА_4 попросив свого знайомого ОСОБА_3 найти покупця на даний автомобіль. В свою чергу ОСОБА_3 запропонував купити даний автомобіль сусіду ОСОБА_1 Подивившись автомобіль ОСОБА_1 погодився придбати його за 5000 доларів США. Однак у ОСОБА_1 виникли труднощі зі зняттям готівки з депозиту, то він домовився з ОСОБА_2, що спочатку внесе завдаток у сумі 1600 доларів США, а через декілька днів віддасть суму, яка залишилася. Так в пятницю 26 серпня 2009 року був переданий завдаток в розмірі 1600 доларів США, однак в понеділок переоформлення автомобіля не відбулося. Отже в обумовлений строк договір був неукладений.

Позивач ОСОБА_1 не заперечував той факт, що 26 серпня 2009 року при передачі завдатку технічний стан автомобіля не перевірявся, і автомобіль лише був оглянутий візуально, а технічний стан автомобіля був перевірений лише одного разу через місяць після передачі завдатку. Після перевірки технічного стану автомобіля на СТО він передумав купувати автомобіль, оскільки автомобіль мав значні технічні недоліки. Кошти з депозиту він не знімав, оскільки передумав купувати автомобіль.

Отже відмову саме позивача ОСОБА_1 від укладання договору підтвердив в судовому засіданні, як сам позивач, також підтвердили представник відповідача ОСОБА_2, та вказав про це свідок ОСОБА_6

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до Постанови про відмову в порушені кримінальної справи від 24.05.2011 року за матеріалами ЖРЗПЗ №2899 від 14.04.2010 року за заявою громадянина ОСОБА_1 в порушені кримінальної справи за ознаками складу злочину передбаченого ст.190 ч.1 КК України відмовлено, у звязку з тим що між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 виникли цивільно - правові відносини.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 не заперечував той факт, що ОСОБА_2 повернув ОСОБА_1 частину коштів в розмірі 200 доларів США, однак оскільки ОСОБА_2 не відмовляється від продажу автомобіля, а саме позивач ОСОБА_1 добровільно відмовився від виконання умов договору, і оскільки не укладання договору відбулося з вини позивача, то кошти повинні залишитися у ОСОБА_2

Виходячи із вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності та те, що судом встановлено, що саме ОСОБА_1 відмовився від укладання договору купівлі продажу автомобіля, позивачем не надано суду жодного доказу, що підтвердили б технічний стан автомобіля ні при передачі задатку, а ні після огляду його через місяць на СТО, тому суд вважає, що вимоги позивача необґрунтовані та не доказані тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись: ст.ст. 509, 526, 546, 570, 571 ЦК України, ст.ст. 3, 7, 11, 15, 57, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.П.Слюсар