справа № 4с/1416/15/2012
ЛЕНІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

16 березня 2012 року м.Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві скаргу ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про звільнення нежитлового приміщення та передачу його на зберігання іншій особі

встановив:

У січні 2011 року ОСОБА_3 звернувся із скаргою до Ленінського районного суду м.Миколаєва про визнання неправомірними дій Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (далі Ленінський ВДВС) про звільнення нежитлового приміщення та передачу його на зберігання іншій особі.

У обґрунтування скарги вказав, що на примусовому виконанні у Ленінському ВДВС знаходиться виконавчий лист Ленінського районного суду м.Миколаєва по справі № 2-3439/10, який видано 09.11.2010, про стягнення з нього на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» боргу в сумі 583395,55 грн.

23.11.2011 Ленінським районним судом м.Миколаєва винесено ухвалу по справі № 2-4359/11 про зупинення реалізації арештованого нерухомого майна до вирішення спору за позовом ОСОБА_5 до Леніського ВДВС, ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» про виділення частки майна із спільної сумісної власності подружжя. У результаті чого, реалізація нерухомого майна, яка була призначена на 24.11.2011 через прилюдні торги, не відбулася.

Незважаючи на ухвалу суду, службові особи Ленінського ВДВС вчиняють виконавчі дії в частині звернення стягнення на майно, реалізацію якого зупинено судом, вимагаючи звільнити нежитлове приміщення для передачі його на зберігання іншим особам на договірних засадах, про що повідомлено листом від 13.01.2012 № 162.

У судове засідання сторони виконавчого провадження та державний виконавець не зявилися, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином.

Враховуючи, що матеріли справи № 2-3439/10 містять достатньо доказів, що мають відношення до даної скарги, суд вважає за можливе розгляд скарги здійснити за відсутності скаржника та державного виконавця.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Згідно частини другої статті 11 цього Закону державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 07.09.2010 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» із ОСОБА_3 стягнуто борг у сумі 583395,55 грн., шляхом звернення стягнення на нежитлове приміщення магазину по проспекту, 42 в м.Миколаєві.

09.11.2010 Ленінський районний суд м.Миколаєва видав виконавчий лист, який предявлено стягувачем для примусового виконання до Ленінського ВДВС, виконавче провадження по якому відкрито 13.11.2010.

15.11.2010 державним виконавцем проведено опис та арешт нежитлового приміщення за адресою: пр.Миру, 42 у м.Миколаєві. У звязку із тим, що вказане приміщення використовується для реалізації медикаментів, 13.01.2012 на адресу боржника було направлено листа з вимогою звільнити нежитлове приміщення від майна інших осіб для передачі його на зберігання іншій особі.

Вказані дії службових осіб Ленінського ВДВС боржник вважає неправомірними.

Із матеріалів справи № 2-3439/10 вбачається, що через невиконання боржником вимог вказаного вище листа Ленінським районним судом м.Миколаєва 12.03.2012 прийнято ухвалу, якою дозволено державному виконавцю Ленінського ВДВС примусове проникнення до нежитлового приміщення по пр. Миру, 42 в м.Миколаєві, яке належить на праві власності ОСОБА_3, для виконання рішення суду.

Згідно пункту 7 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» до обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження віднесено зупинення судом реалізації арештованого майна.

Із змісту скарги не вбачається, що державним виконавцем здійснюється реалізація нерухомого майна, а тому суд не вбачає підстав для визнання дій Ленінського ВДВС неправомірними в частині вилучення та передачі на зберігання іншим особам вказаного майна.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Таким чином, процесуальний закон встановлює вичерпний перелік посадових осіб державної виконавчої служби, оскарження дій, бездіяльності або рішень можливе в порядку, встановленому розділом VII ЦПК України. Натомість, боржник оскаржує дії Ленінського ВДВС, що не передбачено процесуальним законом.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення скарги.

Враховуючи викладене та керуючись статями 383, 386 та 387 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 про визнання дій Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про звільнення нежитлового приміщення та передачу його на зберігання третій особі неправомірними відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути до Апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.В.Коваленко