Дата документу: 21.12.2012
Номер провадження 2/0818/3288/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2012 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Воробйова А.В., при секретарі Зубович А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом заступника прокурора Запорізької області в інтересах держави в особі Державної податкової адміністрації у Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

Заступник прокурора Запорізької області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі ДПА у Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення коштів, в якому вказує наступне.

Проведеною прокуратурою перевіркою встановлено, що наказом голови Державної податкової адміністрації в Запорізькій області ОСОБА_1 № 595 від 22.10.2008 року із займаної посади було звільнено заступника начальника Бердянської об'єднаної Державної податкової інспекції Запорізької області ОСОБА_2

Постановою Бердянського міськрайонного суду від 08.05.2009, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2010 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.06.2011, вказаний наказ визнано незаконним, ОСОБА_2В поновлено на посаді, стягнуто з ДПА в Запорізькій області на користь ОСОБА_2 25083 грн. 84 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На виконання судового рішення ДПА в Запорізькій області виплачено на користь ОСОБА_2 27.05.2009 - 3873 грн. 24 коп., а 13.05.2010 - залишок середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Про вищевикладене прокуратурі області стало відомо лише 04.07.2011 року із завдання Генеральної прокуратури України №05/2/1-549вих-11 від 29.06.2011 року. Також постанова Бердянського міськрайонного суду від 08.05.2009 року була предметом перегляду в апеляційній а касаційній інстанціях за скаргами ДПА в Запорізькій області, матеріали справи районним судом одержано 22.06.2011 року, у звязку з чим строк позовної давності, встановлений ст.233 КЗпП України, підлягає поновленню.

На підставі викладеного, заступник прокурора Запорізької області просить поновити строк позовної давності та стягнути з ОСОБА_1 на користь ДПА в Запорізькій області 25 083 грн. 84 коп..

В судовому засіданні прокурор та представник позивача ДПА в Запорізькій області позов підтримали, наполягаючи на обставинах та підставах, викладених у позовній заяві.

Відповідач позов не визнав. Вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними і такими, що не підлягають задоволенню. Просить в задоволенні позову відмовити. Письмові заперечення залучені до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом голови Державної податкової адміністрації в Запорізькій області ОСОБА_1 за № 595 від 22.10.2008 року із займаної посади було звільнено заступника начальника Бердянської об'єднаної Державної податкової інспекції Запорізької області ОСОБА_2.

Постановою Бердянського міськрайонного суду від 08.05.2009 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2010 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.06.2011, вказаний наказ визнано незаконним, ОСОБА_2В поновлено на посаді, стягнуто з ДПА в Запорізькій області на користь ОСОБА_2 25083 грн. 84 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Як зазначено у позовній заяві, на виконання судового рішення ДПА в Запорізькій області виплачено на користь ОСОБА_2 27.05.2009 - 3873 грн. 24 коп., а 13.05.2010 - залишок середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно до п.8 ст.134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини

підприємству, установі, організації, у випадках, коли: службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу;

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 року № 14 "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками", та пунктом 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", визначено, що обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної установі у зв'язку з оплатою незаконно звільненому працівникові часу вимушеного прогулу покладається на службову особу, за наказом якої звільнення здійснено з порушенням закону. При цьому винна в незаконному звільненні працівника службова особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини установі. Відповідальність у цих випадках настає незалежно від форми вини.

Згідно ст.60 ч.1, 3, 4 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставина, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що прокурором та представником позивача, не надано належних доказів, які б свідчили про виплату ОСОБА_2 спірної грошової суми.

Так, платіжне доручення від 27.05.2009 року на суму 3 873 грн. 24 коп., суду не надано. Який саме залишок, в якому розмірі та яким платіжним документом підтверджено виплату ОСОБА_2 13.05.2010 року у позові не зазначено та відповідних доказі не надано.

В обґрунтування позову, суду надано копії платіжних доручень №279 від 10.06.2009 року (а.с.14), №215 від 13.05.2010 року (а.с.17), копію платіжної відомості №16 за 1 половину травня 2010 року (а.с.15-16), та копію платіжного доручення №223 від 13.05.2010 року (а.с.18).

Суд вважає, що вищезазначені документи не є належними доказами, оскільки не містять відомостей про виплату грошових коштів на підставі постанови Бердянського міськрайонного суду від 08.05.2009 року в розмірі 25 083 грн. 24 коп..

Копія платіжного доручення №279 від 10.06.2009 року, підтверджує факт перерахування не ДПА в Запорізькій області, а бердянською ОДПІ на о/р в ЗРУ КБ «Приватбанк»на імя ОСОБА_2 грошової суми в розмірі 3 085,59 грн., згідно наказу ДПА в Запорізькій області №118-о від 10.06.2009 року. Суд вважає, що вказане платіжне доручення не доводить факту отримання ОСОБА_2 грошових коштів, оскільки відповідних банківських документів, позивачем не надано.

Копії платіжних доручень №215 та №233 від 13.05.2010 року, не містять відомостей про виконання ДПА в Запорізькій області зобовязань перед Галицькою. Т.В., а містять відомості про перерахування Бердянською ОДПІ грошових коштів у вигляді заробітної плати працівникам за 1 половину травня 2010 року у розмірі 181 000 грн. та 3000 грн., відповідно.

Копія платіжної відомості №16, в якій серед інших, вказано прізвище ОСОБА_2 та зазначена сума 21900, свідчить про нарахування Бердянською ОДПІ відпускних, лікарняних листів, заробітної плати за 1 половину травня 2010 року, а не виконання судового рішення.

В звязку з викладеним, суд вважає позовні вимоги недоведеними і такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 62, 84, 88, 209, 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог заступника прокурора Запорізької області в інтересах держави в особі Державної податкової адміністрації у Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення коштів відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А.В. Воробйов