Справа № 801/1788/2012
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"26" березня 2012 р. м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про вселення, зобовязання зробити дії, визначення порядку користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про вселення, зобовязання зробити дії, визначення порядку користування жилим приміщенням, вказуючи, що їй на праві власності належить 3/8 частки квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину по заповіту від 12.10.2011 року. ОСОБА_2 належить 1/8 частина квартири, а ОСОБА_3 - Ѕ частина. Відповідачі перешкоджають їй проживати в спірній квартирі, відмовляються надати ключі, перешкоджають перевезти до квартири належне їй майно. Вона оплачує комунальні послуги, але не може користуватися квартирою. Просила усунути їй перешкоди у користуванні часткою квартири АДРЕСА_2, вселити її в зазначену квартиру, зобовязати відповідачів надати їй ключі від вхідних дверей спірної квартири та визначити порядок користування квартирою №6 по вул. Карла Лібкнехта, 5 у м. Бердянську.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити, вказуючи, що позивачу роблять перешкоди у користуванні 3,8 часткою спірної квартири.

ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав і пояснив суду, що він дійсно перешкоджає позивачу вселитися у спірну квартиру і надати ключі, оскільки одну кімнату займає він, а іншу ОСОБА_3, шлюб з якою він розірвав. Не заперечував проти вселення позивача у випадку розділу квартири.

ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечувала і пояснила суду, що квартира складається з двох кімнат, які є суміжними. Вона користується кімнатою №2 і не бажає, щоби через її кімнату проходили інші особи. Позивач забезпечена житлом. Вона не бажає надати позивачу ключі та можливості вселитися у квартиру.

Заслухавши осіб, яке беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Стаття 317 ЦК України передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Стаття 150 ЖК України передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд; продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

За статтею 391 ЦК Україні власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.10.2011 року (а.с.2), витягу про державну реєстрацію прав (а.с.3) ОСОБА_1 є власником 3/8 частини квартири АДРЕСА_3.

Із технічного паспорту на спірну квартиру видно, що крім позивача співвласниками квартири є ОСОБА_3 (1/2 частка) та ОСОБА_2 (1/8 частка) (а.с.4).

Із пояснень відповідачів судом встановлено, що вони перешкоджають позивачу у користуванні спільною квартирою та заперечують надати їй ключі від вхідних дверей до неї, тому ці обставини згідно ст. 61 ч. 1 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Оскільки між співвласниками не досягнуто згоди про порядок володіння та користування квартирою, що є їх спільною частковою власністю, а відповідачі роблять перешкоди ОСОБА_1 у користуванні 3/8 часткою квартири АДРЕСА_3, тому вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю, вселення, зобовязання видати ключі від вхідних дверей спірної квартири підлягають задоволенню.

Згідно ч. 3 статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Зазначена норма матеріального права розповсюджується на спірні правовідносини щодо визначення порядку користування спірною квартирою між співвласниками.

Із технічного паспорту на квартиру від 09.11.1994 року видно, що вона складається з кімнати №2 площею 16,9 кв. м., кімнати №3 площею 10,9 кв. м. (а.с.4). Житлова площа в квартирі складає 27,8 кв. м., тому на 3/8 частку позивача припадає 10,42 кв. м., на 1/8 частку ОСОБА_2 припадає 3,47 кв. м., на Ѕ частку ОСОБА_3 - 13,9 кв. м.

Таким чином, виділ у користування позивача кімнати №3 неможливий, оскільки площа цієї кімнати складає 10,9 кв. м., що більше 0,48 кв. м. від її ідеальної частки, що суперечить ч. 3 ст. 358 ЦК України.

Крім того, позивач заявила вимоги про визначення порядку користування спірною квартирою шляхом виділення їй кімнати, площею 10,9 кв. м., але не врахувала, що визначення порядку користування квартирою передбачає виділ у володіння та користування конкретної площі у квартирі кожному із її співвласників. Враховуючи загальну житлову площу квартири АДРЕСА_3 визначити порядок користування нею з виділенням її співвласникам площі, що відповідає ідеальній частці кожного неможливо. За таких обставин квартиру слід залишити у спільному користуванні співвласників.

Керуючись ст. ст. 61, 209, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 31?, 358, 391 ЦК України, 150 ЖК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 3/8 часткою квартири АДРЕСА_2.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_2.

Зобовязати ОСОБА_2, ОСОБА_3 надати ОСОБА_1 ключі від вхідних дверей квартири АДРЕСА_2.

У задоволенні позовних вимог про визначення порядку користування квартирою №6 по вул. Карла Лібкнехта, 5 у м. Бердянську відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя