АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/1929/2012 Номер провадження 22-ц/1690/1929/2012Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О.С. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2012 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.,

суддів: Мартєва С.Ю., Хіль Л.М.,

за участю секретаря : Колодюк О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 грудня 2011 року

у справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Кредитпромбанкдо ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки ,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 грудня 2011 року позов Публічного акціонерного товариства Кредитпромбанк задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 31/34/08-С від 17 вересня 2008 року станом на 27 жовтня 2011 року в розмірі 424 101,64 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 31/34/08-С від 17 вересня 2008 року, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями № 149 по вул. Леонова у м. Кременчуці, загальною площею 52,2 кв. м., житловою площею 27,3 кв.м., який належить ОСОБА_2 на праві власності та земельну ділянку, на який розташований житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею 472 кв.м., кадастровий номер :07:003:0415, яка належить ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ№ 012993, виданого Автозаводською районної радою м. Кременчука Полтавської області від 08 вересня 2008 року з реалізацією предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Кредитпромбанксудові витрати у сумі 1820 грн.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 квітня 2012 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства Кредитпромбанкдо ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 17.09.2008 року у розмірі 424 101,64 грн. залишено без розгляду за заявою позивача.

З рішенням суду не погодилася ОСОБА_2, у звязку з чим подала на нього апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та постановити нове, яким у позові ПАТ Кредитпромбанквідмовити.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні з наступних підстав.

Відповідно п.3 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено та не заперечується сторонами у справі, що 17 вересня 2008 року між ПАТ Кредитпромбанкта ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 31/34/08-С.

Відповідно до п.1.1 кредитного договору позивач надав третій особі кредитні кошти у розмірі 300 000 грн. під 24% річних та зі строком повернення до 16 вересня 2018 року.

Також встановлено, що 17 вересня 2008 року між ПАТ Кредитпромбанкта ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір № 31/34/101/08-С, зареєстрований в реєстрі за № 6642 та посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу.

Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі й на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1049 ч.1 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1050 ч. 1 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Статтею 536 ч. 1 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами, боржник зобов'язується виплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Відповідно до ст. 625 ЦК України встановлено, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обовязків, встановлених договором позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор має право у разі невиконання боржником зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

ПАТ Кредитпромбанквиконав свої зобовязання перед ОСОБА_3 та надав останньому кредитні кошти.

В свою чергу третя особа ОСОБА_3 допускає прострочення виконання зобовязання за кредитним договором щодо сплати грошових коштів.

Згідно п. 7.1. вказаного договору за прострочення повернення кредитних коштів та/або сплати процентів, поручитель сплачує банку пеню за кожний день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період наявності простроченої заборгованості.

Так, станом на 27 жовтня 2011 року сума заборгованості ОСОБА_3 перед банком з відсотками за користування кредитом становить - 424 101,64 грн., з яких: строкова заборгованість 246 114,50 грн., прострочена заборгованість за кредитом - 38 548,12 грн., нараховані відсотки - 4 866,56 грн., прострочена заборгованість за відсотками 85 543,95 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 40 028,51 грн. та штраф у розмірі - 9 000 грн.

Частиною 1 ст. 33 Закону України Про іпотекупередбачено, що у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 35 Закону України Про іпотеку, у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення.

В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання, у не менш ніж тридцяти денний строк, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Відповідач не надав до суду першої інстанції належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог ПАТ Кредитпрмбанк.

Врахувавши, що ОСОБА_3 не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, про що його та ОСОБА_2 було повідомлено банком та надіслано письмове повідомлення - вимогу із зазначенням суми та періоду заборгованості, у визначені законом строки, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що позовні вимоги ПАТ Кредитпромбанкпідлягають задоволенню.

Також суд прийшов до вірного висновку про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №31/34/10/08-С від 17.09.2008 року, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями № 149 по вул. Леонова у м. Кременчуці, загальною площею 52,2 кв. м., житловою площею 27,3 кв.м., який належить ОСОБА_2 на праві власності та земельну ділянку, на який розташований житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею 472 кв.м., кадастровий номер :07:003:0415, яка належить ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ№ 012993, виданого Автозаводською районної радою м. Кременчука Полтавської області від 08 вересня 2008 року з реалізацією предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №31/34/08-С від 17 вересня 2008 року.

Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку про зміну рішення суду першої інстанції та доповнення його резолютивної частини вказівкою щодо початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Статтею 38 ч. 5 Закону України Про іпотекупередбачено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно

з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Відповідно до ст. 39 Закону України Про іпотеку, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, поміж іншого, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

У відповідності до п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин№ 5 від 30.03.2012 року передбачено що, резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України Про іпотеку, так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обовязковому порядку має зазначатися: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності, незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

Судом першої інстанції під час винесення оскаржуваного рішення не було враховано наведеної норми права та в резолютивній частині рішення не зазначена початкова ціна предмета іпотеки.

Відповідно до п. 4.3 договору іпотеки від 17.09.2008 року ціна договору купівлі-продажу майна, яке перебуває в іпотеці, визначається за згодою сторін, але в будь-якому разі не менше суми, зазначеної в п. 1.4. даного договору. У разі недосягнення згоди щодо ціни договору купівлі-продажу майна, така ціна визначається на підставі проведеної незалежної оцінки субєктом оціночної діяльності, визначеного іпотекодержателем самостійно та визначеної в звіті про оцінку майна, що складається у відповідності з Законом України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Українівіл 12.07.2001 року на рівні не нижче звичайної. В разі зниження вартості майна іпотекодержатель вправі здійснити переоцінку вартості майна, шляхом проведення додаткової незалежної експертної оцінки.

Умови цього пункту мають силу договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Інші відомості про ціну предмету іпотеки у матеріалах справи відсутні, сторони не заявляли у суді першої інстанції клопотання про призначення експертизи з метою визначення ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації, а тому суд апеляційної інстанції зазначає ціну у відповідності до вимог діючого законодавства та домовленості сторін, викладеної у договорі іпотеки № 31/34/10/08-С від 18.09.2008 року ( п. 4.3).

В своїй апеляційній скарзі апелянт вказує, що рішення суду є незаконним, оскільки постановлено без участі відповідача.

Проте колегія суддів не приймає до уваги вказане твердження, оскільки ОСОБА_2 належно була повідомлена про день, час, місце судового засідання, яке відбулося 20.12.2011 року, що підтверджується поштовим повідомленням від 30.11.2011 року про вручення відповідачці судової повістки /а.с.49/.

20.12.2011 року ОСОБА_2 подала заяву про відкладення судового засідання, посилаючись на захворювання, але підтвердження хвороби не надала.

Крім цього, необхідно вказати, що і до цього часу засідання суду першої інстанції неодноразово відкладалися за заявами ОСОБА_2, що дає підстави вважати, що відповідачка навмисно затягувала розгляд справи.

Також апелянт вказує, що письмова вимога про усунення порушень зобовязання за кредитним договором на її адресу банком не направлялася.

Вказане твердження є безпідставним, оскільки з матеріалів справи вбачається, що 12.09.2011 року на адресу ОСОБА_2 направлялася письмова вимога про усунення порушення за зобовязанням, де також вказувалося про наявність грошових зобовязань у розмірі 365 591, 30 грн. та іпотекодавцю встановлювався строк до 17.10.2011 року на погашення заборгованості.

Вказаною вимогою банку ОСОБА_2 попереджалася про задоволення вимог банку шляхом звернення стягнення на майно відповідно до договору іпотеки.

Вказаний лист-вимогу ОСОБА_2 отримала 19.09.2011 року, що підтверджується поштовим повідомленням ( а. с. 6).

Не заслуговують на увагу твердження апелянта про те, що додаткові угоди та договори укладені між Банком та ОСОБА_3 змінюють умови кредитного договору.

З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ Кредитпромбанкта ОСОБА_3 укладалися додаткова угода №1 від 08.01.2009 року, додаткова угода №2 від 09.07.2009 року, додаткова угода № 3 від 03.11.2009 року, додаткова угода № 4 від 20.04.2010 року, якими вносилися зміни до кредитного договору, які не потягли за собою збільшення обсягу відповідальності та погіршення становища іпотекодавця, а навпаки уповільнили графік погашення кредиту.

Таким чином, укладення додаткових угод без участі іпотекодавця не тягне за собою відмову у задоволенні позову банку про звернення стягнення на предмет іпотеки.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність змінити рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 грудня 2011 року та доповнити його резолютивну частину, вказавши початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, в іншій частині рішення необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 303 ч. 1, ст. 307 ч. 1 п. 3, ст. 309 ч. 1 п. 4, ст. 314, ст. 316 ЦПК України, колегія суддів , -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 грудня 2011 року змінити.

Доповнити резолютивну частину рішення суду, вказавши, що початкова ціна предмета іпотеки - житлового будинку з господарськими будівлями № 149 по вул. Леонова у м. Кременчуці, та земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею 472 кв. м. для його подальшої реалізації встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В іншій частині рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 грудня 2011 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : __________ О.Ю. Кузнєцова

Судді: ____________ С.Ю. ОСОБА_4 Хіль