Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-4206/ 12 р. Головуючий у 1 інстанції:Калюжна В.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2012 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Онищенка Е.А.

Суддів: Подліянової Г.С.

ОСОБА_2

При секретарі: Карацюпі О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_7 Ніколь Олександрівни третя особа: Відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Орджонікідзевського районного відділу Управління міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зобовязання зняти з реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИЛА :

У березні 2012 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зобов'язання зняти з реєстраційного обліку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником 1/2 частини квартири № 64 у будинку № 13 по бул. Центральному у м. Запоріжжі на підставі свідоцтва про право власності № 324 від 09.12.1997 року. Крім позивачки у даній квартирі зареєстровані відповідачі, однак мешкає у квартирі лише вона, яка і оплачує комунальні послуги, які нараховуються на усіх зареєстрованих у квартирі членів родини. Відповідачі ніколи не мешкали у квартирі, їх реєстрація була здійснена лише формально. З червня 2011 року ОСОБА_5 не з'являвся у квартирі, відповідачі добровільно визначили собі інше місце проживання і спірним приміщенням не користуються понад 6 місяців без поважних причин. Посилаючись на ст. 71, 72 Житлового кодексу УРСР позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2012 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, районний суд виходив з того, що відповідач ОСОБА_5 є співвласником квартири, тому визнання його таким, що втратив право користування квартирою з підстав ст. 71 ЖК України , не передбачена законом. Норми ст. ст. 71, 72 ЖК України щодо прав інших відповідачів також не можуть бути застосовані у даному спорі, оскільки порушені права позивача підлягають захисту в іншій спосіб.

З таким висновком суду першої інстанції можна погодитись з наступних підстав.

Судом встановлено, що право власності на квартиру № 64 у жилому будинку № 13 по бул. Центральний у м. Запоріжжі належить в рівних частках позивачці ОСОБА_3 та відповідачу ОСОБА_5 по 1/2 частині на підставі свідоцтва № 324 про право власності на житло, виданого виконкомом Орджонікідзевської райради 09.12. 1997 року (а.с. 6-7).

Відповідачі зареєстровані в зазначеній квартирі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_3 просила про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, доводячи в суді обставини, передбачені ст. ст. 71, 72 ЖК України.

Відповідно до ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд

Отже висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову про визнання втрати права користування відповідача ОСОБА_3В на жилу площу з підстав ст. 71 ЖК України є правильним, оскільки можливість позбавити співвласника спірної квартири права користуватись нею не передбачена законом.

ОСОБА_6, ОСОБА_7. ОСОБА_8 є членами сімї співвласника житла відповідача ОСОБА_5

Положення ст.ст.71,72 ЖК України, на яку посилається позивачка регулюються главою 2 цього кодексу, яка передбачає тлумачення закону для користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду, тоді як глава 6 регулює відносини користування жилим приміщенням в будинках (квартирах) приватного житлового фонду.

Вимог щодо захисту права власності на житло в розумінні приписів ст..391,405 ЦК України позивачка ОСОБА_3 не заявляла. Доказів на підтвердження обставин, передбачених зазначеними нормами матеріального права, остання не надавала.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позовні вимоги до відповідачів предявлені лише на підставі відсутності їх у спірній квартирі понад шість місяців без поважних причин. Будь-яких вимог щодо порушення відповідачами прав позивача у користуванні і розпорядженні квартирою або щодо виникнення між сторонами правовідносин з договору найму житла, що передбачено ст.ст.391,810,811 ЦК України, не предявлялось і в обґрунтування позовних вимог не висувалось, тому підстави щодо порушення відповідачами ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 прав позивача в сенсі вимог ст.71,72 ЖК України і для застосування відповідних норм матеріального права у даному спорі відсутні.

За змістом ст. 4 ЦПК України суд не має права обирати спосіб захисту на власний розсуд, оскільки це є виключним правом позивача.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що судом повно і всебічно зясовані обставини справи, висновки відповідають цим обставинам і набутим доказам, характер правовідносин між сторонами визначений правильно, норми матеріального і процесуального права при розгляді спору не порушені, застосовані правильно, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, а доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права є необґрунтованими та не спроможними і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2012 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: