АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/3385/12 Справа № 2-2279/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2012 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Міхеєвої В.Ю.

при секретарі Солодовій І.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_2 та апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк»

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2012 по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованності за кридитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», треті особи ОСОБА_4 та Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання договорів недійсними,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2009 року ПАТ «Універсал Банк» звенулося до суду із позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованності за кредитним договором.

У жовтні 2010 року ОСОБА_3 звернулася також до суду із зустрічним позовом про визнання договорів недійсними.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2012 року позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_3 Ю,О.та ОСОБА_3 у солідарному порядку на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №057-2008-2155 від 25 червня 2008 року в сумі 729516 грн. 59 коп., розподілені судові витрати, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарі ОСОБА_4 представник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення зустрічного позову та відмову в задоволенні первісного позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ПАТ «Універсал Банк» в апеляційній скарзі також просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення їх позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга ПАТ «Універсал Банк» підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_4 відхиленню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обгрунтованним. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного законодавства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов ПАТ «Універсал Банк» частково суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_6 всупереч вимогам договору не сплачують кредит, у звязку з чим з них підлягає стягненню заборгованість в сумі 729516 грн. 59 коп.

Проте з таким висновком погодитися не можна з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 25 червня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк») та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №057-2008-2155 (на придбання майна), за умовами якого Банк надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 134000 доларів США з умовою повернення кредиту до 10 червня 2028 року та сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,45% річних (а.с. 7).

В забезпечення виконання зобовязання за даним кредитним договором 25 червня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки за №057-2008-2155-Р (а.с. 25).

Відповідно до листа-вимоги до ОСОБА_3 від 05 травня 2009 року №057/104, ОСОБА_3 належним чином не виконує умови договору, станом на 05 травня 2009 року відповідач допустив заборгованість перед банком за кредитним договором в сумі 137925,10 доларів США, яка складається з: 4596,67 доларів США прострочена заборгованість, 132094, 63 доларів США строкова заборгованість за кредитом та 1233 доларів США проценти, нараховані за користування кредитними коштами, така ж вимога була направлена і поручителю за вих №017/105 від 05 травня 2009 року (а.с.36-39).

Проте відповідачі ці вимоги не виконали, у звязку з чим вони мають заборгованність станом на 27 липня 2009 року в сумі 141933,89 доларів США, що в перерахунку на гривні по курсу долара 7,6661 грн. за 1 долар США це складає 1088079 грн. 75 коп., що підтверджується графіком заборгованості (а.с. 34).

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із умовами зазначеного договору сплата основної суми кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами, сплата процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно, згідно з додатком до зазначеного договору, протягом дії договору до виконання сторонами своїх зобовязань у повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.

Зобовязання, згідно із ст.526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому ст.533 ЦК України передбачено, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті під час здійснення розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб, а згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно із п.1.1 Договору поруки №057-2008-2155-Р від 25 червня 2008 року, укладеного між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4, поручитель зобовязується перед Кредитором відповідати за виконання ОСОБА_3 усіх її зобовязань перед кредитором, що виникли з кредитного договору №057-2008-2155 від 25 червня 2008 року, укладеного між Кредитором та Боржником, а відповідно до п.п.1.3, 1.4 Договору поруки Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, за всіма зобовязаннями останнього за основним договором, включаючи повернення суми боргу, сплату процентів, комісії, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору. Відповідальність Поручителя і Боржника є солідарною. (а.с. 25).

Крім того, відповідно до п.2.2 Договору поруки у випадку невиконання Боржником своїх зобовязань за основним договором Кредитор має право предявити свої вимоги безпосередньо до Поручителя, які є обовяковими до виконання Поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом з повідомленням про його вручення).

З матеріалів справи вбачається, що на адресу відповідача ОСОБА_4 також надсилалися вимоги про погашення заборгованності за вкзаним кредитним договром (а.с. 38, 39).

Проте відповідачі свої зобовязання за кредитним договром та договору поруки перед позивачем не виконали.

За таких обставин, позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідачів суми заборгованості в розмірі 729516 грн. 59 коп. колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки ця сума взята з розрахунку заборгованості, складеного відповідачем (а.с.108), та яка ніякими письмовими доказами не підтверджена.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_4 про незаконність укладеного кредитного договору, недійсності кредитного договору у звязку з відсутності індивідуального дозволу (ліцензії) на використання для розрахунків за договром готівкової іноземної валюти, використання іноземної валюти натериторії України як засобу платежу або як застави, у звязку з чим кредитний договір, договір поруки та договір іпотеки є недійсними, колегія суддів вважає необгрунтованим, виходячи з наступного.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно за ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти це гроші у національній або іноземній валюті.

Статті 47 та 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.

Відповідно до ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п.2 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Вимога щодо необхідності отримання індивідуальної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями встановлена п.в) ч.4 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», якщо терміни і суми кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Однак на сьогодні такі терміни і суми кредитів в іноземній валюті законодавцем не визначено.

Згідно з п.1.5 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року №483 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09 листопада 2004 року за №1429/10028, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк України видав йому ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями).

Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитів в іноземній валюті згідно зі ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку.

Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті під час здійснення розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Згідно з ліцензією, виданою ВАТ «Універсал Банк» Національним банком України 07 грудня 2007 року за №92 та дозволом №92-1 (а.с.95-100), ВАТ «Універсал БАнк» має право здійснювати банківські операції, зокрема, надавати кредити в іноземній валюті.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що зясувавши в достатньо повному обємі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції постановив рішення в цій частині, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Посилання ОСОБА_4 на те, що ПАТ «Універсал Банк» ввів їх в оману, замість гривні надав їм кредит в доларах США, є безпідставними, оскільки укладаючи такий договір, сторона зясовує, на яких умовах він укладається, а відтак з власної ініціативи на момент отримання коштів визначає для себе правила подальшої поведінки, які в подальшому не мають безпідставно змінюватися на вимогу однієї зі сторін.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає що рішення суду в частині стягнення заборгованності за кредитним договором підлягає зміні, а решті вимог залишенню без зміни.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити ччастково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2012 року в частині стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованності за кредитним договором №057-2008-2155 від 25 червня 2008 року в сумі 729516 грн. 59 коп. змінити, стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованність за кредитним договором №057-2008-2155 від 25 червня 2008 року в сумі 1088079 грн. 39 коп.

В іншій частині рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2012 року залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді