Справа № 22-ц-200/12 Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б. Р.
Провадження № 22-ц/1390/200/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів: Савуляка Р.В., Шашкіної С.А.

з участю секретаря Кубішин І.В.

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі-ПАТ «Універсал Банк» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 24 березня 2011 року по справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, з участю третьої особи: органу опіки та піклування - Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_8 і ОСОБА_9 до ПАТ «Універсал Банк», про припинення договору іпотеки та поруки, зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а:

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 24 березня 2011 року відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Універсал Банк» за безпідставністю.

Зустрічний позов задоволено частково.

Ухвалено повернути ОСОБА_8 та ОСОБА_9 оригінали свідоцтва на право власності на квартиру №38 у будинку №30 на вулиці Сихівській у місті Львові від 1 лютого 1999 року та технічного паспорта вищезазначеної квартири від 12 січня 1999 року, які підтверджують право власності на квартиру.

Подано нотаріусу повідомлення про припинення дії договору іпотеки від 2 грудня 2005 року та додаткових договорів від 22 січня 2007 року та від 19 червня 2007 року до договору іпотеки від 2 грудня 2005 року, для зняття заборони на відчуження спірної квартири, яка внесена до реєстру нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_10 2 грудня 2005 року за номером 6886.

Проведено розподіл судових витрат.

Рішення суду оскаржило ПАТ «Універсал Банк».

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «Універсал Банк».

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповно зясованих обставинах справи. Стверджує, що 2 грудня 2005 року між банком та ОСОБА_11 було укладено кредитний договір, згідно якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 8 700 дол. США. 22 січня 2007 року укладено додатковий договір, яким змінено умови кредитного договору. Вказує, що 2 грудня 2005 року також укладено договір іпотеки, згідно якого передано в іпотеку нерухоме майно - квартиру №38 у будинку 30 на вулиці Сихівській у місті Львові. Також 2 грудня 2005 року між банком та ОСОБА_8 було укладено договір поруки. Апелянт зазначає, що 22 січня 2007 року та 19 червня 2009 року до вказаного договору поруки були укладені додаткові договори, відповідно до умов укладених додаткових договорів до кредитного договору. Апелянтом також вказано, що 15 січня 2008 року позичальник ОСОБА_11 помер, а тому заборгованість за отриманим кредитом солідарно мають спадкоємці в межах спадкового майна та поручителі.

Заслухавши судцю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Судом встановлено, що між позивачем та ОСОБА_11 2 грудня 2005 року було укладено кредитний договір №11-1/433к-05. Згідно умов цього договору банк надав позичальникові кредит у розмірі 8 700 доларів США зі сплатою 15,55 відсотків річних за користування кредитними коштами та кінцевим строком повернення не пізніше 1 грудня 2007 року. Даний кредит видано на споживчі потреби.

22 січня 2007 року та 19 червня 2007 року між позивачем та позичальником укладено додаткові договори №1 та №2 до кредитного договору №11-1/433к-05, за якими сума кредиту становить 45 700 доларів США зі сплатою 14 відсотків річних за користування кредитними коштами та кінцевим строком повернення не пізніше 1 грудня 2010 року.

З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобовязань позичальника за кредитним договором, між позивачем, позичальником та відповідачами ОСОБА_8 і ОСОБА_9 укладено договір іпотеки від 2 грудня 2005 року, посвідчений 2 грудня 2005 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_10, зареєстрований в реєстрі за №6886. Відповідно до умов цього договору відповідачі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором передали позивачу в іпотеку нерухоме майно - квартиру №38 в будинку № 30 на вулиці Синівській у місті Львові.

22 січня 2007 року та 19 червня 2007 року між позивачем, позичальником та відповідачами ОСОБА_8 і ОСОБА_9 укладено додаткові договори до договору іпотеки від 2 грудня 2005 року.

2грудня 2005 року між позивачем та відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 укладено договори поруки, відповідно до умов яких поручителі зобовязуються перед позивачем відповідати по зобовязаннях ОСОБА_11, що випливають з кредитного договору №11-1/433к-05 від 2 грудня 2005 року. 22 січня 2007 року та 19 червня 2007 року між позивачем та відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 укладено додаткові договори до договорів поруки від 2 грудня 2005 року.

Свідоцтвом про смерть серії 1-СГ № 119453 від 16 січня 2008 року стверджується, що позичальник - ОСОБА_11, помер 15 січня 2008 року. Про його смерть відповідач ОСОБА_4 заявою від 21 січня 2008 року повідомила позивача, що стверджується матеріалами справи.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 липня 2008 року та від 24 вересня 2008 року, які видані Третьою Львівською державною нотаріальною конторою по спадковій справі №358/2008, встановлено, що спадкоємцями позичальника- покійного ОСОБА_11 є відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 Довідкою Львівської дирекції Поштамт-ЦПЗ стверджується, що відправлені на адресу позивача листи 24 липня та 6 листопада 2008 року (вручені відповідальній особі позивача 28 липня і 3 грудня 2008 року). Відтак, встановлено, що відповідач ОСОБА_8, повідомивши банк про смерть позичальника, зверталася до позивача з проханням вважати припиненими договір іпотеки від 2 грудня 2005 року з додатками від 22 січня 2007 року та 19 червня 2007 року та договір поруки від 2 грудня 2005 року з додатками від 22 січня 2007 року та 19 червня 2007 року, з пропозицією укласти договори про розірвання вищезгаданих договорів.

Згідно зі ст.ст. 553,554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором боржника за порушення зобовязання саме боржником.

Відповідно до ст. 523 ЦК України порука, або застава, встановлена іншою особою, припиняється після зміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобовязання новим боржником.

Поручителі не надавали своєї згоди на поручительство виконання зобовязань іншими боржниками. Відтак, вони не можуть нести обовязок щодо виконання кредитних зобовязань.

Позивач 2 лютого 2009 року через Третю Львівську державну нотаріальну контору звернувся до спадкоємців позичальника з вимогою про вчинення дій щодо погашення кредиту. У відповідь отримав лист від 4 лютого 2009 року №362/01-22, де було зазначено, що після відкриття спадщини пройшло більше шести місяців і спадкоємцям видано свідоцтва про право на спадщину.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1282 ЦК України визначено, що спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці спадкодавця зобовязані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Кредитор, який не предявив вимоги до спадкоємців у встановлені строки позбавляється права такої вимоги.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є такими, що прийняли спадщину, тому зобовязані задовольнити грошові вимоги позивача, в межах спадкового майна. Однак, кредитор спадкодавця не предявив свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, в термін шість місяців після того, як він дізнався про відкриття спадщини.

Суд першої інстанції на підставі наявних у справі доказів прийшов до правильного висновку, що у позивача відсутні підставі, для стягнення заборгованості по кредитному договору з відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, оскільки позивач позбавлений права вимоги на підставі ч.4 ст.1281 ЦК України, як такий що був повідомлений у порядку передбаченому ч.І ст.1281 ЦК України про смерть ОСОБА_11, а отже і про відкриття спадщини, однак, у встановленні законом строки не предявив вимоги до спадкоємців.

Згідно з ч.4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи відбувається передбачена законом заміна боржника у зобовязанні.

Суд виходив з того, що докази того, що відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 поручалися за нових боржників (спадкоємців) не надані, відтак, договори поруки від 2 грудня 2005 року, укладені між позивачем та відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_8 і ОСОБА_9, а також додаткові договори від 22 січня 2007 року та 19 червня 2007 року до договорів поруки від 2 грудня 2005 року, договір іпотеки від 2 грудня 2005 року, посвідчений 2 грудня 2005 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_10 та зареєстрований в реєстрі за №6886, додаткові договори 22 січня 2007 року та 19 червня 2007 року до договору іпотеки від 2 грудня 2005 року припинилися у силу закону та не потребують додаткового їх припинення судом, а стягнення на підставі вищезгаданих договорів неможливе, як таке, що суперечить нормам діючого законодавства.

Судом встановлено, що відповідно до підпункту 3.1.4. пункту 3.1. договору іпотеки, від 2 грудня 2005 року, відповідачі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в момент укладення цього договору зобовязані передати позивачу копії документів, які підтверджують право власності на предмет іпотеки.

При укладенні договору відповідачами ОСОБА_8 та ОСОБА_12 було передано оригінали документів, які підтверджують право власності на предмет іпотеки для зняття копій працівниками позивача. Однак, дані оригінали документів - свідоцтво на право власності на квартиру, що була предметом іпотеки, та технічний паспорт їм не повернуті. Тому суд зробив вірний висновок, що оригінали документів, які підтверджують право власності на предмет іпотеки утримуються позивачем без законних на те підстав.

Листами від 21 липня 2008 року та 6 листопада 2008 року відповідач ОСОБА_8 зверталася до позивача з проханням вважати припиненими договір іпотеки від 2 грудня 2005 року з додатками від 22 січня 2007 року та 19 червня 2007 року та договір поруки від 2 рудня 2005 року з додатками від 22 січня 2007 року та 19 червня 2007 року, а також ставила питання про повідомлення нотаріуса про припинення іпотеки, з метою зняття заборони на предмет іпотеки. Відповіді на ці листи ОСОБА_8 не отримані.

Статтею 74 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про припинення іпотечного договору або договору застави, нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування знімає заборону відчуження предмету іпотеки.

Колегія суддів вважає, що висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних по справі доказів, оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. З висновками суду слід погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Підстави для скасування рішення суду відсутні, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.І ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.І п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 24 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: