Справа № 1319/2528/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2012року

Сихівський районний суд м. Львова в складі :

головуючого Мички Б.Р.

при секретарі Назарко О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства ІРОКСпро відшкодування збитків та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь матеріальні збитки за оренду житла за період з 15 вересня 2010 року по 31 березня 2011 року в розмірі 5835грн.; 3 % договірної суми 10914грн.; за 2010 рік грошову різницю із урахуванням офіційної інфляції в сумі 33106грн.; моральну шкоду в розмірі 20000грн; сплачені при подачі позову до суду судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 24 квітня 2009 року між ним та відповідачем було укладено договір підряду №41 у будівництві житла. Відповідно до п.3.1 вказаного договору здача будинку в експлуатацію мала відбутися у 2-3 кварталі 2009 року. У серпні 2009 року представники фірми пообіцяли йому, що договірні зобов'язання будуть виконані наприкінці вересня 2009 року, а тому він із сім'єю переїхали на постійне проживання в м.Львів. Однак, відповідачами договір виконаний не був, будівництво не завершене, а будинок за адресою: м.Львів, вул.Шевченка, 418, і досі не зданий в експлуатацію. З його боку усі зобов'язання за договором було виконано повністю, сплачено разовий платіж на суму 370443грн. У зв'язку із порушенням умов договору з боку відповідача, він з сім'єю змушений був орендувати квартиру. 14 вересня 2010 року рішенням Сихівського районного суду м.Львова, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області, з відповідача на його користь стягнуто збитки в сумі 11200грн., а саме орендну плату, сплачену ним за період з жовтня 2009 року по вересень 2010 року. Проте, у зв'язку з тим, що будинок досі не здано в експлуатацію, він й далі, аж до квітня 2011 року змушений був проживати в орендованій квартирі, тим самим зазнаючи додаткових матеріальних збитків. Проживаючи в орендованій квартирі він разом з родиною зазнав додаткових незручностей, два роки вони проживали без реєстрації місця проживання. Його наукова робота потребує багато поїздок бо Україні та у зв'язку з відсутністю реєстрації він мав додаткові проблеми з поселенням у готелях та просто із пересуванням по Україні, був позбавлений можливості виїхати за кордон, виникали проблеми з працевлаштуванням, лікуванням, відвідуванням дітьми дошкільного навчального закладу, голосуванням на виборах, оскільки для цього всього необхідна була реєстрація місця проживання. 25 січня 2011 року він звернувся до відповідача з вимогою повернути внесені ним кошти. Згідно п.5.1 договору підряду відповідач протягом 10 днів з моменту отримання повідомлення повинен був надіслати йому відповідь із визначеними умовами взаєморозрахунків та протягом 30 календарних днів, з дня направлення відповіді, повернути йому внесену частину коштів. Всупереч наведеному жодних з листів із визначеними умовами розрахунків він не отримував, а гроші йому були повернуті лише після його звернень в прокуратуру та податкову інспекцію, в травні 2011 року. Свої грошові кошти він отримав за вирахуванням 3% договірної суми 10914грн., оскільки п.2.5 договору передбачено, що фірма залишає собі ці гроші у випадку, коли договір розриває замовник, проте він змушений був забрати свої гроші, оскільки дирекція фірми не повідомила йому навіть рік, коли вони виконають зі свого боку договірні зобов'язання. Зазначає, що відповідач користувався його грошима без жодних пояснень понад два роки та за цей період не було проведено жодного коригування суми з урахуванням індексу інфляції, яка тільки за 2010 рік становить 9,1%, що складає 363809*9,1%=33106грн., яку і просить стягнути з відповідача хоча б за 2010 рік. Заподіяну йому моральну шкоду оцінює в 20000грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задоволити з підстав викладених у позові та дав пояснення аналогічні фабулі позовної заяви.

Представники відповідача в судовому засіданні позов заперечили, надали пояснення аналогічні викладеним в письмових запереченнях, в яких зазначили, що в п.3.1 договору підряду зазначено планове закінчення будівництва та здача в експлуатацію - 2-3 квартал 2009 року, що не може вважатися чітко встановленою та чітко визначеною датою закінчення будівництва, а відтак недотримання цих строків не може вважатися порушенням умов договору. Зазначає, що станом на 3-ій квартал 2009 року загально-будівельні роботи були закінчені, однак на лист від 25.11.2010р. з проханням з'явитись в офіс для того, щоб підписати акт приймання-передачі житлових приміщень, позивач не з'явився. А тому вважають твердження позивача про те, що у зв'язку з не здачею будинку в експлуатацію він з сім'єю змушений був орендувати квартиру, в результаті чого поніс матеріальні та моральні збитки, такими, що не відповідають дійсності. Вважають безпідставною вимогу щодо повернення 3% договірної суми, оскільки умовами укладеного договору передбачено, що у випадку розірвання договору зі сторони замовника, йому повертається сплачена ним сума за вирахуванням 3%, що й було зроблено. Зазначили, що в 2010 році будь-яких грошових зобов'язань відповідача перед позивачем не існувало, а тому вважають що вимога щодо стягнення грошової різниці із врахуванням індексу інфляції до задоволення не підлягає. Вважають, також безпідставною вимогу щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки жодних доказів заподіяння такої позивачем не надано. А відтак, просять в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ст.509 цього ж кодексу зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 530 цього ж кодексу також передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що 24 квітня 2009 року між ЗАТ ІРОКС, правонаступником прав та обов'язків якого є ПрАТ ІРОКС, та позивачем ОСОБА_1 був укладений договір підряду у будівництві житла №41, згідно умов якого ОСОБА_1 (далі Замовник) приймає співучасть у будівництві житлового будинку по вул.Шевченка, 418 у м.Львові, фінансує будівництво двохкімнатної квартири №41, загальною площею 63,65кв.м. Згідно п.2.1 Договору вартість останньої складає 370443грн., яка повинна бути сплачена замовником до 29 квітня 2009 року. Відповідно до п.3.1 договору планове закінчення будівництва та здача будинку в експлуатацію 2-3 квартали 2009 року (а.с.6-11).

Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються в договорі підряду (ч.1 ст.846 ЦК України).

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що 28.04.2009р. позивачем було виконано умови договору підряду та сплачено відповідачу 370443грн. визначених договором підряду від 24 квітня 2009 року.

Як вбачається з пояснень позивача, відповідач всупереч п.3.1 договору підряду, будинок у встановлений договором строк, а саме 2-3 квартали 2009 року, в експлуатацію так і не здав, на його неодноразові звернення щодо терміну його здачі пояснити нічого не міг, у зв'язку з чим останній змушений був орендувати житло та нести відповідні матеріальні збитки.

Зазначене підтверджується рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 14 вересня 2010 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 20 грудня 2010 року, яким позов ОСОБА_1 до ЗАТ ІРОКС, третя особа ОСОБА_2, про відшкодування збитків задоволено частково, стягнуто з ЗАТ ІРОКСна користь ОСОБА_1 сплачену ним орендну плату за період з жовтня 2009 року по вересень 2010 року в розмірі 11200грн.(а.с.15-17).

Відповідно до ч.3 т.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ч.1, 2 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати

кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Судом встановлено, що 10 серпня 2010 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір майнового найму квартири АДРЕСА_1 ау м.Львові, для проживання сім'ї позивача, строком на 1 рік, плата за найм 900грн. на місяць, крім того наймач зобов'язаний сплачувати житлово-комунальні послуги (а.с.12, 13).

З розписки ОСОБА_3 вбачається, що він згідно договору оренди від 10 серпня 2010 року отримував від ОСОБА_1 щомісячну оплату в розмірі 900грн. та комунальні послуги щомісячно за період з 10 серпня 2010 року по 10 квітня 2011 року (а.с.14).

Згідно наданого позивачем розрахунку, загальна сума сплаченої ним орендної плати за період з 15 вересня 2010 року по 31 березня 2011 року становить 5835грн.

За вказаних обставин та вимог чинного законодавства, зважаючи на те, що відповідачем зобовязання по укладеному з позивачем договору підряду у встановлені в договорі строки не виконано взагалі, позивач обґрунтовано поставив питання про відшкодування йому збитків у вигляді сплаченої ним орендної плати за період з 15 вересня 2010 року по 31 березня 2011 року в розмірі 5835грн., а тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення.

Суд не приймає до уваги покликання представника відповідача на лист від 25 листопада 2010 року адресований позивачу з проханням прийти в офіс відповідача, для підписання акту приймання-передачі житлових приміщень у відповідності до договору підряду від 24 квітня 2009р., оскільки як вбачається з пояснень учасників процесу наданих в судовому засіданні об'єкт інвестування і на даний час не зданий в експлуатацію, жодних належних та допустимих доказів, щодо закінчення будівництва та здачі будинку в експлуатацію, у розумінні ст.ст.58, 59 ЦПК України, відповідачем суду не надано.

Згідно ч. 1, 3 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Пунктом 2.5 договору підряду укладеного між сторонами передбачено, що у випадку розірвання замовником договору, підрядник протягом 30 днів повертає замовнику внесені ним кошти за винятком 3% від сплаченої суми.

28 березня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до генерального директора ЗАТ ІРОКСз письмовою заявою, в якій просить повернути йому кошти згідно договору №41 від 24 квітня 2009 року в сумі 352894,73грн. та згідно п.2.5 договору вважає такий розірваним (а.с.98).

Як вбачається з платіжних доручень №551 від 29.03.2011р. на суму 90000грн., №840 від 25.05.2011р. на суму 200000грн. та №850 від 26.05.2011р. на суму 62894,73грн. відповідачем повернуто позивачу кошти сплачені ним за договором підряду в загальній сумі 352894,73грн., тобто за винятком 3% від сплаченої суми.

А відтак, враховуючи положення п.2.5 договору підряду, посилаючись на який позивач просив розірвати договір та повернути сплачені ним кошти, вимога позивача щодо стягнення з відповідача 3% договірної суми в розмірі 10914грн. до задоволення не підлягає.

Статтею 625 ЦК України передбачено відповідальність боржника за порушення грошового зобов'язання, зокрема визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Судом встановлено, що в 2010 році між сторонами не існувало будь-яких грошових зобов'язань, згідно договору підряду у будівництві від 24 квітня 2009 року зобов'язання ЗАТ ІРОКСполягали у виконанні робіт будівництві об'єкту інвестування.

Враховуючи наведене, положення ст.625 ЦК України на спірні правовідносини не поширюються, а відтак вимоги позивача щодо стягнення з ЗАТ ІРОКСза 2010 рік грошової різниці із урахуванням офіційної інфляції в сумі 33106грн. до задоволення не підлягають.

Щодо моральної шкоди, суд вважає, що законних підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди у ОСОБА_1 немає.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень та у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Відповідальність підрядника за договором побутового підряду встановлена ст.858 Цивільного кодексу України, яка не передбачає відшкодування моральної шкоди замовникові.

Вимоги ст. 1167 Цивільного кодексу України на правовідносини, що виникли між сторонами не розповсюджуються, оскільки регулюють питання відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок недоговірних (деліктних) зобов'язань.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди не ґрунтуються на законі, а тому задоволенню не підлягають.

Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної чи відмовленої частини вимог. А відтак, з відповідача в користь позивача підлягає стягненню 58,35грн. судових витрат.

На підставі ст.ст.11, 509, 530, 611, 623, 625, 651, 837, 846, 1167ЦК України, та керуючись п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, ст.ст. 3, 10, 11, 58, 59, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства ІРОКСпро відшкодування збитків та моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства ІРОКС на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки в розмірі 5835грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства ІРОКС на користь ОСОБА_1 58,35грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, у відсутності якої таке було постановлено, - протягом того ж строку з дня отримання його копії.

Головуючий

Оригінал. Виготовлено в одному екземплярі.