Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-ц-2038/12 Головуючий у 1 інстанції: Ворожбянов А.М.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1,

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2012 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:
Головуючого: Савченко О.В.,
Суддів: Кочеткової І.В.,
При секретарі: Мосіній О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 23 лютого 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Бурчак», про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати і збитків, -
У грудні 2011 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Агрофірма «Бурчак»про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати і збитків.
В позові зазначала, що являється власником земельної ділянки, розміром 1,0904 га., розташованої на території Бурчацької сільської ради, Михайлівського району, Запорізької області.
З 2007 року її земельна ділянка знаходяться у користуванні ТОВ «Агрофірма«Бурчак».
23 грудня 2008 року сторони уклали договір оренди землі, державна реєстрація якого відбулася 25 лютого 2010 року.
Агрофірма протягом 2007- 2010 років використовувала земельну ділянку і отримувала доходи, проте плату за це за 2008 і 2009 роки виплачувала у розмірі по 195 грн., що не відповідає розміру, установленому як умовами підписаного у 2008 році договору оренди, так і Указу Президента України від 19 серпня 2008 року „Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв).
Внаслідок проведення несвоєчасної реєстрації договору оренди землі вважає, що їй було завдані збитки, оскільки не отримала в повній сумі плату за 2008 рік 357 грн. 79 коп., за 2009 рік 441 грн. 88 коп.
За 2010 рік після державної реєстрації договору оренди відповідач також не виплатив їй оренду плату, розмір якої складає 674 грн. 39 коп.
22 вересня 2011 року вона звернулася до відповідача із письмовою заявою про намір розірвати орендні правовідносини через невиконання умов договору та невиплату орендної плати за користування її землею за 2010 рік, проте її звернення залишилося без відповіді.
Крім того, перевіркою використання земель сільськогосподарського призначення під садами громадян на території Бурчацької сільської ради від 07.12.2011 року встановлений факт неефективного використання землі, про що був складений відповідний акт.
Посилаючись на вказані обставини, просила суд розірвати договір оренди землі, укладений 23 грудня 2008 року між нею та ТОВ «ТОВ «Агрофірма«Бурчак», стягнути на її користь орендну плату у розмірі 674,39 грн. за 2010 рік та збитки (упущену вигоду) за 2008,2009 роки в сумі 799,15 грн.
Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 23 лютого 2012 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у стягненні орендної плати за 2010 рік, суд першої інстанції виходив з того, що у січні 2012 року орендар запрошував ОСОБА_3 за отриманням плати за 2010 рік, а тому підстави для її стягнення в судовому порядку відсутні.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено настання правових наслідків, встановлених договором або законом, зокрема розірвання договору.

Як установлено судом, ОСОБА_3 являється власником земельної ділянки, розміром 1,0904 га, розташованої на території Бурчацької сільської ради, Михайлівського району, Запорізької області (а.с. 8).

З 2007 року вказан земельна ділянка знаходиться у користуванні відповідача ТОВ „Агрофірма „Бурчак, що підтверджується актом прийому передачі землі від 7 травня 2007 року і не оспорюється відповідачем (а.с.16).

23 грудня 2008 року між сторонами був підписаний договір оренди землі, який державну реєстрацію пройшов лише 25 лютого 2010 року (а.с.10).

За умовами договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 18 426, 32 грн., розмір орендної плати становить 3% від нормативної грошової оцінки. Плата вноситься у строк з 1 серпня до 31 грудня кожного року.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно встановив, що договір оренди набув чинності з часу його реєстрації, тобто з 25 лютого 2010 року, і саме з цього часу наступає відповідальність сторін, передбачена цим договором.

Проте, встановивши факт порушення умови внесення орендної плати за 2010 рік, суд не стягнув на користь позивача заборговану суму, розмір якої становить, як це передбачено умовами договору, 3% від нормативної грошової оцінки землі, яка складає 18 426,32 грн., а саме: 18 426, 32 грн. х 3: 100 = 552, 78 грн.

Відмовляючи у стягненні суми збитків, завданих позивачці за користуванням відповідачем її земельною ділянкою протягом 2008, 2009 року без належного укладання договору оренди, суд виходив із того, що договір оренди не був укладений, тому відсутні правові підстави щодо оплати відповідачем за фактичне користування земельною ділянкою.

Проте, відповідно до ч. 1 ст. 1214 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатись про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про плату за землю", який діяв на час спірних правовідносин, використання землі в Україні є платним.

За користування земельною ділянкою відповідач за 2008, 2009 роки виплачував ОСОБА_3 на свій розсуд кошти в розмірі 195 грн., що не відповідає Указу Президента України від 19 серпня 2008 року „Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв).

Оскільки до реєстрації договору оренди землі земельна ділянка позивача знаходилася у відповідача без достатньої правової підстави, він зобовязаний відшкодувати їй доходи, які ОСОБА_3 могла одержати від цього майна за цей час, а саме: 799 грн. 67 коп., із яких за 2008 рік 357 грн. 79 коп., за 2009 рік 441 грн. 88 коп.

Відмовляючи у задоволенні позову про розірвання договору оренди, суд виходив із того, що чинним законодавством передбачено розірвання договору оренди землі у разі систематичного порушення його умов.

Проте, згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі", який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні щодо даних правовідносин, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Так, ч. 1 ст. 24 указаного Закону передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Означені положення закону, які регулюють дані правовідносини, не вимагають систематичного порушення внесення орендної плати як умови для розірвання договору оренди землі.

За умовами передбаченими п. 4.6 договору оренди земельної ділянки, укладеного 23 грудня 2008 року між сторонами, відповідач повинен виплатити орендну плату у строк з 01 серпня по 31 грудня кожного року (а.с. 8).

Проте, орендна плата за 2010 рік відповідачем не була виплачена ні у 2010, ні у 2011 році, а лист із запрошенням отримати плату був надісланий тільки у грудні 2011 року. Вказані обставини являються істотними порушеннями договору оренді землі, а тому вимоги ОСОБА_3 про розірвання договору оренди землі відповідно до ч.1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" підлягають задоволенню.

З огляду на зазначене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Вимоги позивача про стягнення орендної плати за 2010 рік у розмірі 674 грн.39 коп. не ґрунтуються на умовах договору оренди, оскільки в порядку, передбаченому законодавством, відповідні зміни щодо розміру плати і нормативної грошової оцінки земельної ділянки сторонами не вносилися.

Вимоги апеляційної скарги про стягнення орендної плати за 2011 рік не підлягають задоволенню, оскільки з таким позовом до суду ОСОБА_3 не зверталася, а суд апеляційної інстанції відповідно до ст.303 ЦПК України перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст.307, 309, 313-317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 23 лютого 2012 року у цій справі скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Бурчак»на користь ОСОБА_3 збитки (упущену вигоду) за 2008 2009 роки у розмірі 799 грн. 67 коп., Заборгованість з орендної плати за 2010 рік у розмірі 552 грн.78 коп., а також 282 грн. 30 коп. компенсації судових витрат.

Розірвати договір оренди землі, укладений між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Бурчак»23 грудня 2008 року, зареєстрований 25 лютого 2010 року у Державному реєстрі земель ДП „Центр державного кадастру за № 74.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте воно може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: