Справа № 2-2/12
Провадження № 2/1001/2/12
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2012 року Баришівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Лисюка О.Д.

при секретарі Ющенко Л.А., Гордієнко Т.Б.

з участю представників: позивача - ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в смт. Баришівка справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному майні та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про виділ належної частки із складу земельної ділянки, що перебуває у спільній частвовій власності ,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_4 про припинення права власності на належну йому частку в майні, що є у спільній частковій власності сторін та просить стягнути з відповідачки на свою користь компенсацію вартості його частки посилаючись на те, що відповідно до рішення суду, він разом із відповідачкою, є співвласниками в рівних частках житлового будинку із погосподарськими будівлями та спорудами, а також земельної ділянки розміром 0.30 га, що розташовані за адресою вул. Титенка, 11 с.Швачиха Баришівського району Київської області. Оскільки відповідачка не визнає його права на 1/2 частку спадкового майна, а згоди щодо здійснення права спільної часткової власності між ними як співвласниками не досягнуто, розділити домоволодіння не представляється можливим, просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідачки на його користь грошову компенсацію вартості його частки в розмірі 150 216 грн.50 коп.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 предявлений до суду позов підтримала в повному обсязі.

Заперечуючи проти заявленого позову, відповідач ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою в якій просить суд припинити право власності ОСОБА_3 на 1/2 частину житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, стягнути з неї на користь останнього вартість вказаної частини, виділити в натурі та визнати за нею право власності на ту земельну ділянку, на якій перебувають житловий

В судовому засіданні представник позивача за зустрічним позовом адвокат ОСОБА_6 суду пояснила, що 15.09.2009 року позивач за первісним позовом ОСОБА_3 звернувся до її довірительки з пропозицією укласти договір міни частками у спільній частковій власності. В цьому документі, ОСОБА_3 самостійно, без жодних експертних висновків вказав вартість майна та вирішив, що виділити в натурі співвласникам по 1/2 частині однокімнатної квартири АДРЕСА_1, 1/2 частині житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд та 1/2 частині земельної ділянки, що розташовані за адресою: вул.Титенка, 11 с.Швачиха Баришівського району Київської області не вбачається можливим, а тому, запропонував поміняти 1/2 частину однокімнатної квартири в м.Києві, що належить її довірительці на 1/2 частину будинку з погосподарськими будівлями та спорудами та 1/2 частини земельної ділянки, що належать йому. При цьому, жодних пропозицій щодо визначення порядку володіння та користування спадковим майном, не надав.

Піклуючись про долю свого онука, який є позивачем за первісним позовом, її довірителька запропонувала , щоб житловий будинок ( загальною площею 26,9 кв.м.) з 1/2 частиною землі розміром (0,15 га ) залишився їй, а іншу частину земельної ділянки розміром 0,15 га. залишив собі. Однокімнатну квартиру в м.Києві будуть здавати в оренду, а отримані від оренди кошти, буде віддавати як компенсацію його частки в будинку. На вказану пропозицію отримала категоричну відмову.

Вважає, що земельну ділянку розміром 0.30 га. можливо розділити на дві рівні частини в звязку з чим, просила суд позовні вимоги своєї довірительки задовольнити в повному обсязі.

В подальшому, після проведення 03.05.2012 року повторної судової будівельно-технічної експертизи, представник позивача адвокат ОСОБА_6 посилаючись на ту обставину, що згідно висновку даної експертизи існують два можливих варіанти поділу земельної ділянки в натурі, просить суд постановити рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі поділивши в натурі земельну ділянку загальною площею 3034 кв.м., яка знаходиться за адресою: вул.Титенка, 11, с.Швачиха, Баришівського району Київської області. При цьому, просить суд припинити право спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на земельну ділянку, визнати за її довірителькою право приватної власності на земельну ділянку площею 1517 м.кв.( відповідно до варіанту 1 та схеми №1 до висновку експерта), визнати за ОСОБА_3 право приватної власності на земельну ділянку площею 1517 м.кв (відповідно до Варіанту 1 та схеми №1 експертизи).

Свої вимоги обгрунтовує п. 3 ст. 88 Земельного кодексу України, який передбачає, що учасник спільної часткової власності має право вимагати виділенння належної йому частки із складу земельної ділянки, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог ОСОБА_4, представник ОСОБА_4 ОСОБА_1 суду пояснив, що житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами, а також земельна ділянка, на якій вони знаходяться за адресою с. Швачиха Баришівського району Київської області вул. Титенка, 11 відповідно до ст. 381 ЦК України є садибою, а тому, в разі відчуження житлового будинку, вважається, що відчужується вся садиба. З урахуванням вищенаведеного вважає, що земельна ділянка не підлягає виділу в натурі,оскільки нерухоме майно житловий будинок і господарські будівлі не підлягають розділу. Просить суд в зустрічній позовній заяві відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлений первісний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному майні та зустрічна позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про виділ належної частки із складу земельної ділянки, що перебуває у спільній частковій власності підлягають до часткового задоволення виходячи з наступних міркувань.

Судом встановлено, що згідно рішення Баришівського районного суду Київської області від 24.12.2008 року за ОСОБА_4 та ОСОБА_7 було визнано право власності в рівних частках ( по одній другій частці кожному ) житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, земельної ділянки загальною площею 0,30 га , що знаходяться за адресою: вул. Титенка, 11 с. Швачиха Баришівського району Київської області та однокімнатної квартири АДРЕСА_2.

Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Таким чином, змістом права спільної часткової власності є повноваження щодо володіння, користування та розпорядження спільним майном. При цьому коментована стаття встановлює межі реалізації зазначених повноважень це воля інших співвласників, у зв'язку з чим здійснення власних повноважень кожен з співвласників повинен узгоджувати з іншими співвласниками і при цьому утримуватися від дій, що можуть перешкодити реалізації іншими співвласниками своїх повноважень.

Частина 2 вказаної статті надає право співвласникам домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю.

15 вересня 2009 року ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_4 із пропозицією щодо визначення порядку користування спільним майном. При цьому запропонував обміняти свою частку в спадковому майні, яка складається із 1/2 частини житлового будинку із відповідною частиною господарських будівель та споруд, 1/2 частки земельної ділянки, що становить 0.15 га. та знаходиться в с. Швачиха Баришівського району Київської області по вул. Титенка, 11 на 1/2 частку ОСОБА_4 в однокімнатній квартирі, яка знаходиться по вул. Зодчих, 26-б м. Києва.

Оскільки між співвласниками виникли розбіжності щодо здійснення повноважень по володінню та розпорядженню спільним майном, позивач за первісним позовом ОСОБА_3 12.10.2009 року звернувся до суду з позовом про стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному майні.

З метою визначення технічної можливості виділу в натурі 1/2 частки майна, що знаходиться у спільній частковій власності, або вирішення питання про матеріальну компенсацію цієї частки, ухвалою суду від 05 січня 2010 року по справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза проведення якої за згодою сторін було доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Згідно висновку № 4408/4410/10-15 судової будівельно-технічної експертизи від 12 жовтня 2010 року ( т.1 а.с. 86-94 ) розділ житлового будинку по вул. Титенка, 11 в с. Швачиха з одноквартирного в двохквартирний у відповідності до ідеальних долей сторін ( 1/2 та 1/2 ) не вбачається можливим. Оскільки розподіл житлового будинку між співвласниками є не можливим, то питання можливих варіантів розподілу між співвласниками земельної ділянки не проводилося.

Разом з тим, експертом була визначена залишкова вартість 1/2 частини будинку, що становить 32 332,50 грн. та ринкова вартість 1/2 частини земельної ділянки загальною площею 0.303 га, що становила 85 302 грн. на час складання висновку.

Вважаючи, що при вирішенні поставлених питань, експертом не був проведений адекватний маркетинг та оцінка ринку землі у відповідному регіоні, та як наслідок, визначена вартість земельної ділянки є занадто високою, представник відповідачки за первісним позовом ОСОБА_6 після допиту експерта, звернулася до суду з клопотанням про призначення повторної судової будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою Баришівського районного суду від 08 лютого 2011року така екпертиза була призначена та 15 травня 2012 року на адресу суду надійшов висновок № 8417/11-15 судової будівельно-технічної експертизи згідно якого, враховуючи фактичну конфігурацію та планування земельної ділянки, розташування на ній житлового будинку, господарських будівель та споруд, частки сторін в домоволодінні, експерт прийшов до висновку про можливість виділу в натурі частки земельної ділянки з урахуванням розташування на ній житлового будинку та запропонував сторонам два можливих варіанти такого виділу.

Окрім того, за результатами аналізу представлених на дослідження матеріалів та результатів проведеного обстеження, на підставі власних розрахунків в рамкам методу статистичного аналізу ринку з елементами методу попарного зіставлення, виходячи з принципу розумної обережності оцінок, експертом було визначено, що ринкова вартість земельної ділянки розміром 0.30 га, яка розташована в с. Швачиха Баришівського району по вул. Титенка, 11 становить 56 952 грн., що відповідно вартість 1/2 частки площею 1517 кв.м. становить 28476 грн.

Також експертом була визначена і ринкова вартість житлового будинку в с. Швачиха по вул.Титенка, 11, яка на момент дослідження становила 76 750 грн.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Пункт 6 статті 147 ЦПК України передбачає, що висновок експерта для суду не є обовязковим і зважаючи на те, що судова оцінка має важливе значення для розгляду справи, законом встановлені певні правила (принципи) її здійснення. До них можна віднести наступні:

- докази оцінюються судом кожен окремо і всі у сукупності (п. 3 ст. 212 ЦПК);

- докази оцінюються за внутрішнім переконанням суддів (п. 1 ст. 212 ЦПК);

- внутрішнє переконання повинно ґрунтуватись на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів (п. 1 ст. 212 ЦПК);

- при оцінці доказів судді повинні керуватися законом;

- ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (п. 2 ст. 212 ЦПК)

В судовому засіданні, сторонам були запропоновані варіанти можливого поділу земельної ділянки, які представив екперт, на що, відповідач за первісним позовом ОСОБА_4 наполягає на виділення їй земельної діляки згідно Додатку № 1 до висновку експертизи за яким, їй пропонується земельна ділянка площею 1517 кв.м., що має форму неправильного багатокутника і на ній розташовані житловий будинок, веранда, сарай, літня кухня, погріб та вбиральня, а позивачу пропонується земельна ділянка вільна від забудови.

При цьому відповідачка ОСОБА_4 заявила в суді, що коштів на компенсацію вартості частки ОСОБА_4, у неї на даний час не має.

Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_1 вважає, що земельна ділянка на якій розташований житловий будинок із погосподарськими будівлями та спорудами є нероздільною і у разі її розподілу, втратить своє цільове призначення в звязку з чим, не погоджується із жодним запропонованим експертом варіантом.

Враховуючи ту обставину, що розділити житловий будинок по вул. Титенка 11 в с. Швачиха Баришівського району не вбачається можливим, оцінивши надані суду докази та давши їм правову оцінку, враховуючи принцип внутрішнього переконання та ту обставину, що варіанти поділу надані екпертом не збалансовують інтереси обох сторін, суд приходить до висновку про необхідність залишення всієї частини земельної ділянки із побудованими на ній будівлями та спорудами відповідачці ОСОБА_4 та стягнути із позивача ОСОБА_3 на її користь компенсації за частку останнього в спільному майні.

Свій висновок суд обгрунтовує наступним.

Так, згідно рішення Апеляційного суду м. Києва від 12 червня 2012 року, яке набрало законної сили, було припинено право власності ОСОБА_4 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3, визнано за ОСОБА_3 право власності на вказану квартиру та стягнуто із нього компенсацію вартості частки в розмірі 171 834 грн. на користь ОСОБА_4 Згідно висновку № 4408/4410/10-15 судової будівельно-технічної експертизи від 12.10.2010 року розподіл житлового будинку по вул. Титенка, 11 в с. Швачиха з одноквартирного в двохквартирний у відповідності до ідеальних часток сторін не вбачається можливим і сторони по справі в цій частині повністю погоджуються з даним висновком. Експертом також була встановлена залишкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Титенка,11 в с. Швачиха, яка становила 64665 грн. та ринкова вартість земельної ділянки за цією адресою, що становила 170 604 грн.( т 1 а.с. 94 ).

Оскільки повторна судова будівельно-технічна експертиза була проведена 03 травня 2012 року, тобто значно пізніше за попередню, то в звязку із змінами ринкової вартості нерухомості, суд вважає за необхідне при вирішенні питання відшкодування компенсації, взяти за основу її висновок. Так, згідно висновку даної експертизи, ринкова вартість Ѕ частки житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Титенка 11 в с. Швачиха станом на момент проведення дослідження становить 38 375 грн.( т.1 а.с. 222) , ринкова вартість 1/2 частки земельної ділянки площею 1517 кв.м. становить 28476 грн.( т.1 а.с.224 ).

Посилаючись в своєму зустрічному позові ( т.1 а.с. 106 ) та уточнюючи свої позовні вимоги ( т.1 а.с. 233 ) відповідачка за первісним позовом ОСОБА_4 посилається на норми п.3,4 ст.88 Земельного кодексу України, яка регулює порядок володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у частковій власності .

Проте, відповідно до ст.381 ЦК України, земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями є садибою, в звязку з чим суд вважає, що посилання ОСОБА_4 на норму права, якою вона обгрунтовувала свої позовні вимоги, є хибним, оскільки при визначенні пріоритету певних норм, на думку суду необхідно виходити з призначення обєктів, які належать до складу садиби. Так, якщо земельна ділянка виділялась для будівництва та обслуговування жилого будинку, пріоритет повинні мати норми житлового або цивільного законодавства, якими врегульовані дані відносини. Якщо земельна ділянка відводилась для ведення фермерського господарства, особистого підсобного господарства тощо, а житловий будинок та інші споруди будувались саме для обробки цієї земельної ділянки, то пріоритет повинні мати норми земельного законодавства.

За правилами ч.2 ст.381 ЦК України, у разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналізуючи дану норму суд вважає, що садиба не може бути віднесена до обєктів житла, оскільки до її складу належать, крім житлового будинку, й земельна ділянка, господарсько-побутові будівлі, наземні і підземні комунікації, багаторічні насадження. Житлом в садибі має визнаватись тільки житловий будинок, у разі відчуження якого вважається, за загальним правилом, що відчужується вся садиба. Проте, за домовленістю сторін може бути обумовлене й інше.

Таким чином, ЦК України визначальне значення надає саме житловому будинку, оскільки повязує долю всієї садиби саме з долею житлового будинку. Крім того, норма ст. 381 ЦК України розміщена в гл. 28 ЦК Право власності на житло, що вказує на те, що законодавець визнає садибу саме житлом.

Надаючи свій висновок від 03 травня 2012, екпертом вищевказані положення закону дотримані не були, а тому, його висновок в частині можливості поділу земельної ділянки на думку суду, є невірним, а тому,вимоги ОСОБА_4 щодо визнання за нею права власності на 1/2 частину земельної ділянки та житлового будинок із погосподарськими будівлями та спорудами на якій вони розташовані, а за ОСОБА_7 лише право власності на 1/2 частку земельної ділянки не можуть бути задоволені.

Цивільне процесуальне законодавство встановлює правила розподілу судових витрат в залежності від того, на користь якої сторони (позивача чи відповідача) прийнято рішення по цивільній справі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

В судовому засіданні встановлено, що при подачі позовної заяви до суду, позивачем за первісним позовом ОСОБА_4 було сплачено державне мито в розмірі 1502 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 грн.( т.1 а.с. 22, 23). Оскільки позовні вимоги позивача ОСОБА_3 задоволені частково, то суд вважає за необхідне стягнути із відповідачки ОСОБА_4 понесені витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме в розмірі 668, 51 грн.

Окрім того, позивачем ОСОБА_3 було сплачено 2577,60 грн. за проведення судової будівельно-технічної експертизи, які підлягають також до стягнення.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 210, 212-214, 215 ЦПК України, 358, 381 ЦК України,

ВИРIШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному майні, задовольнити частково.

1. Припинити право власності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, які розташовані за адресою вул. Титенка, 11 с. Швачиха Баришівського району Київської області вартістю 38375 ( тридцять вісім тисяч триста сімдесят пять ) грн.

2. Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 1/2 частину житлового будинок з відповідною частиною господарських будівель та споруд, які належали ОСОБА_3 та розташовані за адресою вул. Титенка, 11 с. Швачиха Баришівського району Київської області вартістю 38375 ( тридцять вісім тисяч триста сімдесят пять ) грн.

3. Припинити право власності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1/2 частину земельної ділянки площею 0.15 га., що знаходиться за адресою вул. Титенка, 11 с. Швачиха Баришівського району Київської області вартістю 28476 ( двадцять вісім тисяч чотириста сімдесят шість) грн.

4. Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на земельну ділянку площею 0.15 га., яка належала ОСОБА_3 та знаходиться за адресою вул. Титенка, 11 с. Швачиха Баришівського району Київської області вартістю 28476 ( двадцять вісім тисяч чотириста сімдесят шість) грн.

5. Стягнути з ОСОБА_4 ( ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 компенсацію його частки в розмірі 66851 ( шістдесят шість тисяч вісімсот пятдесят одну) грн., 120 ( сто двадцять ) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення, 668 ( шістсот шістдесят вісім ) грн. 51 коп. сплаченого державного мита, 2577 ( дві тисячі пятсот сімдесят сім ) грн. 60 коп. за проведення судової будівельно-технічної експертизи, а всього стягнути 70217 ( сімдесят тисяч двісті сімнадцять) грн.11 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Баришівський районний суд.

Суддя Баришівського районного суду ОСОБА_8