Справа 6-26/2012
У Х В А Л А

20 грудня 2012 року Іванківський районний суд Київської області у складі головуючої судді Слободян Н.П., при секретарі Мартовицькій Н.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків цивільну справу за поданням Державного виконавця Іванківського РУЮ Київської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1

В С Т А Н О В И В :

10.04.2012 року головний державний виконавець Іванківського РУЮ звернувся до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_1 - у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобов'язань. Подання мотивоване тим, що на виконанні у ВДВС Іванківського РУЮ знаходиться зведене виконавче провадження про стягнення коштів з ОСОБА_1 загальною сумою 145595,04 грн.

Справа двічі розглядалась судом першої інстанції та прийняті рішення про обмеження виїзду двічі скасовувались апеляційною інстанцією.

У судовому засіданні головний державний виконавець підтримав своє подання, зазначивши, що звернення до суду з поданням про обмеження виїзду вже спонукало боржника до виконання рішень судів, але сума боргу ще залишається досить значною більше 80000 грн., тому він наполягає на задоволенні подання та встановленні обмеження виїзду боржника за кордон.

ОСОБА_1 у судовому засіданні заявив,що ніколи не ухилявся від виконання рішень судів, просто була складна економічна ситуація, з якої він на даний час вийшов, маючи станом на 01.01.2011 року борги на суму біля 500000 грн., на даний час має трохи більше 50000 грн., і до травня 2013 року має намір погасити і їх. Щомісяця він платить більше 70000 грн. в рахунок погашення боргів. А виїзд за кордон йому необхідне насамперед по тій причині, що в Росії живуть його 75-річні батьки, до яких він періодично їздить.

Вислухавши державного виконавця, боржника, вивчивши додані до справи документи, суд приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В силу ст. 13 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Пунктом 2 ст. 6 цього Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або забезпечення заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Згідно п. 18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Як встановлено судом, у 2009-2011 роках державними виконавцями Іванківського РУЮ були відкриті виконавчі провадження за виконавчими листами № 2-59 від 19.05.2011 року, 2-541 від 18.01.2011 року, № 2-2965/09 від 29.09.2009 року, № 2-2938/09 від 03.08.2009 року ( а.с.4-13) про стягнення заборгованості за кредитними договорами загальною сумою в сумі 145595,04 грн. Боржник надав суду докази часткового погашення ним боргу, узгоджений з кредитором графік погашення заборгованості. Державний виконавець також у судовому засіданні підтвердив,що ОСОБА_1 на даний час не ухиляється від погашення заборгованості, але вона ще залишається значною. Тобто, державним виконавцем не доведено, що мало місце ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов'язань з моменту відкриття виконавчого провадження та до звернення до суду з вказаним поданням.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні подання.

Відповідно до п.24-1 ч.1 ст. 293 ЦПК України в апеляційному порядку може бути оскаржена ухвала суду першої інстанції щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки в даному випадку у такому обмеженні відмовлено, відповідно ЦПК не передбачає оскарження такої ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: