Справа №
Провадження №22-ц-1982/12
Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія40Доповідач у 2 інстанції Приходько
УХВАЛА

Іменем України

28 березня 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: судді Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

при секретарі: Косенко Т.Г.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 лютого 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: ВГІРФО Києво-Святошинського РВ МВС України в Київській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

встановила

у жовтні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він являється власником житлового будинку під номером 17, що знаходиться в місті Боярка Києво-Святошинського району Київської області по Білогородському тупіку, на підставі договору дарування, посвідченого 29 квітня 2009 року державним нотаріусом Києво-Святошинської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 зареєстрованим № 1156.

В будинку зареєстрований позивач, відповідачка та їх неповнолітній син ОСОБА_5. Сторони по справі були у шлюбі з 12 січня 2000 року по 18 червня 2010 року. У вересні 2010 року відповідачка зібрала свої речі та поїхала з сином до іншого місця проживання.

Позивач просив суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням в будинку під номером 17, що знаходиться в місті Боярка Святошинського району Київської області по Білогородському тупіку, із зняттям її з реєстрації за даною адресою.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 лютого 2012 року в позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням в будинку під номером 17, що розташоване місті Боярка Святошинського району Київської області по Білогородському тупіку, із зняттям її з реєстрації за даною адресою.

В апеляційній скарзі позивач просить ухвалити нове рішення, яким рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 лютого 2012 року скасувати та в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач являється власником житлового будинку під номером 17, що знаходиться в місті Боярка Святошинського району Київської області по Білогородському тупіку, що підтверджується договором дарування, посвідченого 29 квітня 2009 року державним нотаріусом Києво-Святошинської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 зареєстрованим №1156.

Відповідно до довідки Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області №1435 від 19 квітня 2011 року за формою 3 та записами у будинковій книзі у вказаному будинку зареєстрований позивач, відповідачка та їх неповнолітній син ОСОБА_5

Сторони по справі були у шлюбі з 12 січня 2000 року по 18 червня 2010 року, що підтверджується відмітками у паспорті позивача та свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії 1-ОК № 069663 від 18 червня 2010 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд правильно виходив з того, що згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи матеріали справи, судом дана обєктивна та правомірна оцінка наданих доказів. Зокрема, виходячи з актів депутата Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 25 жовтня 2010 року, 20 січня 2011 року, 11 березня 2011 року, 01 червня 2011 року, 02 серпня 2011 року та 03 жовтня 2011 року, відповідачка з серпня не проживає за спірною адресою.

В апеляційній скарзі відповідачка стверджує, що суд не повно вияснив всі обставини по справі, які мають значення для справи. Зокрема, суд першої інстанції безпідставно надав перевагу показанням свідків зі сторони позивача, залишив поза увагою те, що в період часу який відповідачка проживала після розірвання шлюбу в зазначеному будинку, позивач чинив дії, які були спрямовані на її виселення.

Але, на підтвердження своїх доводів відповідач обмежився лише своїми поясненнями, не підтверджуючи їх жодними належними доказами, окрім показань свідків, до обєктивності та правдивості яких колегія суддів відноситься критично, оскільки вони викликають сумніви у своїй дійсності.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов до правильного висновку щодо наявності всіх підстав для застосування ст.405 ЦК України, за правилами якої, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи вище викладене, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права та прийняв законне і обґрунтоване рішення.

Посилання ОСОБА_2 на те, що суд першої інстанції ухвалив незаконне рішення, неповно зясувавши всі обставини справи, не приймаються судом до уваги, оскільки не ґрунтуються на зібраних матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Оскільки рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення суду без змін.

На підставі наведеного, керуючись: ст.ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія, -

ухвалила :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 лютого 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді