Справа № 0603/2-2961/11
Провадження № 2/603/829/12
Рішення

Іменем України

17.09.2012 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі : головуючого - судді Вдовиченко Т.М., при секретарі Качур Н.Д., з участю сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди,-

В с т а н о в и в :

В листопаді 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, згідно якого просить суд стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на його користь 3000,00 грн. моральної шкоди, завданої йому заподіянням тілесних ушкоджень.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.03.2010 року о 10 год. 30 хв. на території домоволодіння по вул. Фрунзе ,51 в с. Половецьке Бердичівського району, під час сварки, що відбулася між ним та відповідачкою, остання зайшла в сарай, взяла молоток, яким умисно нанесла йому удар в область голови. Внаслідок отриманої травми йому спричинене тілесне ушкодження у виді забійної рани чола справа, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя.

Постановою Бердичівського міськрайонного суду від 31.10.2011 року , під час розгляду кримінальної справи за приватним обвинуваченням ОСОБА_2 по ст. 125 КК України, остання була звільнена від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав згідно п. „ г ст. 1 Закону України „ Про амністію.

В результаті неправомірних дій відповідачки йому спричинено моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав у звязку з протиправною поведінкою щодо нього. Зокрема його було публічно принижено, заподіяно фізичний біль, образу. Душевний спокій, звичний режим життя та роботи порушено, авторитет серед його рідних , сусідів та односельчан принижено. Травма голови тривалий час не дозволяла йому зявлятися в громадських місцях із-за побоювання викликати глузування та насмішки з боку оточуючих.

В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав зазначених в позовній заяві, просить суд задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачка позовні вимоги не визнала та пояснила, що 26.03.2010 року позивач прийшов до неї на подвіря та запитав де знаходиться її син ОСОБА_3. В нього в руках був наполовину заповнений мішок з кукурудзою. У неї виникла розмова з позивачем з приводу того, що останній не зрізає дерева на межі їх домогосподарств. Під час даної розмови ОСОБА_1 кинув мішок з кукурудзою їй на голову і вона впала, піднявшись вона хотіла вдарити його палицею, що була в неї в руках, однак позивач відбився від удару. Після цього вона пішла до сараю, взяла молоток та вдарила ОСОБА_1 по голові молотком. Зазначила, що била молотком по голові позивача щоб він покинув її домоволодіння. На обґрунтування свої пояснень надала письмове заперечення ( а.с. 18-20).

Свідок ОСОБА_4, який є Половецьким сільським головою , суду пояснив, що 26.03.2010 року він знаходився навпроти будинку ОСОБА_2, оскільки там робили дорогу. Позивач йшов від своєї сестри, в нього на плечах був мішок. ОСОБА_1 підійшов до нього, поздоровкався та пішов до домоволодіння ОСОБА_2 Через 5-10 хвилин він почув крик про допомогу, кричала відповідачка. Коли він зайшов в домоволодіння ОСОБА_2 він побачив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчепилися одне в одне, з лоба у позивача, з правої сторони, бігла кров, а ОСОБА_2 в правій руці тримала молоток. Він їх розборонив, дав позивачу носовичка, відправив ОСОБА_2 до будинку, а ОСОБА_1 відвід до фельдшера.

Доставлений приводом в судове засідання свідок ОСОБА_5 відмовився давати покази нам підставі ст. 52 ЦПК України.

Допитавши сторін, свідка ОСОБА_4, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи загального захворювання, що підтверджується ксерокопією посвідчення серії АВ № 183089 від 09.02.2007 року ( а.с.3).

Постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 02.04.2010 року , в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2 відмовлено за відсутністю ознак складу злочину, передбаченого ст. 296 КК України , на підставі ст. 6 п.2 КПК України ( а.с. 4-5 кримінальної справи № 1-64/11 від 19.05.2010 р.).

19.05.2010 року ОСОБА_1 звернувся до Бердичівського міськрайонного суду зі скаргою приватного обвинувачення, згідно якої просив порушити кримінальну справу відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст. 125 КК України ( а.с. 2-3 кримінальної справи № 1-64/11 від 19.05.2010 року ).

Постановою судді Бердичівського міськрайонного суду від 09.07.2010 року відносно ОСОБА_2 порушено кримінальну справу за ч.2 ст. 125 КК України, за заподіяння тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя ОСОБА_1 ( а.с. 1 кримінальної справи № 1-64/11 від 19.05.2010 року ).

Як вбачається з висновку експерта № 35 від 13.01.2011 року, у ОСОБА_1 виявлене тілесне ушкодження у вигляді забійної рани чола справа. Дане тілесне ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя. Виявлене тілесне ушкодження могло бути спричинене від дії твердого предмету з обмеженою поверхнею що має грань ( а.с. 27 кримінальної справи № 1-64/11 від 19.05.2010 року ).

Відповідно до постанови Бердичівського міськрайонного суду від 31.10.2011 року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності , передбаченої ч.2 ст. 125 КК України, на підставі ст.ст. 1 п. „г, 6 Закону України „ Про амністію у 2011 році від 08.07.2011 року ( а.с. 5-6).

Вирішуючи позов суд керується вимогами ст.ст. 23,1167,1168 ЦК України, згідно яких особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставною для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи всі вищевказані обставини, суд вважає, що заподіянням тілесних ушкоджень позивачу завдано моральної шкоди. Однак визначений ним розмір моральної шкоди в 3000,00 грн. є завищеним, оскільки жодні негативні наслідки , тому числі і розлад здоровя, для позивача не настали. Він не навів доказів, що відчував глибокі фізичні та душевні страждання, а тому з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд стягує з відповідачки на користь позивача моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн.

Судові витрати відповідно до вимог ст. ст. 79,88 ЦПК України суд покладає на відповідачку.

Керуючись ст. ст. 3, 10,11,60,79, 88, 209, 212-216, 218, 223 ЦПК України, ст. ст. 23,1167,1168 ЦК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1000 ( одну тисячу) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 107 грн. 30 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Головуючий