Справа № 2-1838/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2012 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого /судді - Мельник І.О.

при секретарі - Бондар Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, виконавчого комітеті Черкаської міської ради, житлово-будівельного кооперативу № 61, третя особа Пубілчне акціонерне товариство «Банк «ОСОБА_3 та Кредит», про визнання права власності, визнання частково недійсним рішення загальних зборів, визнання недійсним та скасування рішення виконкому Черкаської міської ради, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, виконавчого комітету Черкаської міської ради, житлово-будівельного кооперативу № 61, третя особа Пубілчне акціонерне товариство «Банк «ОСОБА_3 та Кредит», про визнання права власності, визнання частково недійсним рішення загальних зборів, визнання недійсним та скасування рішення виконкому Черкаської міської ради, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що вона є членом ЖБК № 61 м. Черкаси, вул. Луначарського, б. 3, кв.61, що підтверджується відповідною довідкою ЖБК № 61 від 19.08.2010 року. Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 313/8-7 від 12.04.1977 року було затверджено списки пайовиків, які повністю сплатили свої внески. Відповідно до розрахунку вартості квартир, зроблену Черкаським філіалом «Гипрогражданромстрой»позивачка сплачувала пайові внески. Оформлення правовстановлюючих документів на належну їй квартиру здійснювалося правлінням ЖБК та її донькою ОСОБА_2 Позивачка вважала, що її права на квартиру оформлені належним чином. Маючи на меті подарувати належну їй квартиру онуці вона дізналася, що відповідачкою ОСОБА_2 та відповідачем ЖБК № 61 було вчинено протиправні дії щодо належного їй майна, в результаті чого, ОСОБА_2 зареєструвала право власності на квартиру АДРЕСА_1. Враховуючи викладене, позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом, оскільки вважає, що її житлові права порушені.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_4 позов підтримала, просила його задовольнити. Суду пояснила, що визнання права власності ОСОБА_2 відбулося із порушенням норм закону, жодної заяви з приводу передачі квартири № 61 по

Луначарського, буд. 3 в м. Черкаси ОСОБА_1 не надавала. Оскільки позивачка, як член кооперативу, сплатила пайові внески у повному обсязі, що підтверджується доданими до позову документами, та вона не передавала квартиру своїй доньці ОСОБА_2, то саме ОСОБА_1 є правомірним власником спірної квартири. Крім того, представник позивачки надала до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду за захистом порушеного права, оскільки ОСОБА_1 дізналася про те, що спірна квартира зареєстрована на праві власності за відповідачкою лише у червні 2012 року, коли звернулась в усній формі до КП «ЧООБТІ».

Відповідачка ОСОБА_2 поти позову заперечувала, суду пояснила, що позивачка її мати у 1992 році виїхала на інше місце проживання в с.Тубільці. З цього часу у спірній квартирі вона не проживала і не несла витрат по утриманню житла. При проведенні приватизації позивачка у квартирі не була прописана. Кошти за кооперативну квартиру сплатила мати, але вона ніколи не виявляла бажання отримати у власність цю квартиру. У подальшому відповідачка в судове засідання не з»явилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги позивачки не визнала.

Представник виконавчого комітету Черкаської міської ради ОСОБА_5 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, надала суду заяву про застосування позовної давності. Пояснила, що відповідно до рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради № 313/8-7 від 22.04.1977 року затверджено списки пайовиків, які повністю сплатили свої внески та вирішено видати ордера. На підставі вказаного рішення ОСОБА_2 31.01.2007 року зареєструвала право власності на квартиру АДРЕСА_2.

Представник житлово-будівельного кооперативу № 61 не з»явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. В попередніх судових засіданнях позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав. Суду пояснив, що право власності ОСОБА_2 на трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 оформлялося відповідно до чинного законодавства, що підтверджується наявними в матеріалах інвентаризаційної справи доказами.

Представник третьої особи - ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит»в судовому засіданні просив суд застосувати до позовних вимог позивачки позовну давність, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Черкаської міської ради від 31.01.2007 року ОСОБА_2 було дозволено оформити право власності на спірну квартиру, а позов про визнання права власності, визнання частково недійсним рішення загальних зборів, визнання недійсним та скасування рішення виконкому Черкаської міської ради, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності ОСОБА_1 подала до суду лише 05.07.2012 року.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали інвентаризаційної справи, вивчивши матеріали цивільної справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням міськвиконкому м. Черкаси № 313/8-7 від 22.04.1977 року ОСОБА_1 є членом ЖБК № 61 м. Черкаси, вул. Луначарського, б. 3, кв.61.

З копії паспорту ОСОБА_1 вбачається, що остання була знята з реєстраційного обліку м. Черкаси та зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 21.03.1992 року.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради № 1500 від 10.11.2006 року про затвердження рішення загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу ОСОБА_2 прийнято в члени кооперативу у звязку з передачею паю, згідно з п. 31 Примірного статуту ЖБК ОСОБА_2 на квартиру № 61 житловою площею 42,87 кв.м. по вул. Луначарського, буд. 3, замість матері ОСОБА_1, яка вибула до іншого місця проживання.

Відповідно до ст.147 ЖК України, члена житлово-будівельного кооперативу може бути виключено з кооперативу у випадках виїзду на інше місце проживання.

Правління житлово-будівельного кооперативу є виконавчим органом кооперативу, підзвітним загальним зборам членів кооперативу (зборам уповноважених). Разом з тим, загальні збори членів житлово-будівельного кооперативу є вищим органом управління кооперативу.

Виходячи з того, що позивачка добровільно виписалася з квартири та після виїзду на постійне місце проживання ніяких платежів не здійснювала, то суд вважає що вона добровільно відмовилася від членства в кооперативі.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Порядок забезпечення громадян жилими приміщеннями в будинках житлово-будівельних кооперативів і користування ними визначено главою 5 Житлового Кодексу України, який, зокрема, передбачає вступ до житлово-будівельного кооперативу; здійснення у виконавчому комітеті місцевої ради обліку громадян, які бажають вступити до житлово-будівельного кооперативу; надання особі, прийнятій до членів житлово-будівельного кооперативу, за рішенням загальних зборів членів кооперативу, затвердженим виконавчим комітетом ради, квартири; заселення квартир у будинку житлово-будівельного кооперативу за ордерами, що видаються виконавчим комітетом ради тощо.

Набуття права власності на квартиру в житлово-будівельному кооперативі оформляється свідоцтвом про право власності, виданим виконавчим комітетом ради на підставі довідки житлово-будівельного кооперативу про повну сплату пайових внесків.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про кооперацію», кооператив це юридична особа, створена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об»єдналися на основі членства для ведення спільної господарської й іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.

Згідно зі статтею 384 ЦК України будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її.

Судом достеменно встановлено, що рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 115 від 31.01.2007 року на підставі довідки житлово-будівельних кооперативів про членство і виплату пайового внеску у повному обсязі, керуючись ст. 30 п. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», розділом 6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, рішенням міськвиконкому від 30.01.2003 року № 47 «Про порядок оформлення права власності на обєкти нерухомого майна»дозволено оформити право власності ОСОБА_2

Разом з тим, суд вважає, що доводи ОСОБА_1 щодо пропуску строку позовної давності з поважних причин через юридичну необізнаність, що вона нібито дізналася про порушення свого права лише у червні 2012 році, суд не може вважати такими, що відповідають дійсності та відноситься до них критично, оскільки позивачка не довела в судовому засіданні той факт, що їй було невідомо про те, що з 2007 року квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2, і остання передала вказану квартиру в якості предмета іпотеки ПАТ «ОСОБА_3 та кредит»відповідно до договору іпотеки № 1124-ЧД від 02.10.2007 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Виходячи з встановлених судом обставин, з огляду на вищезазначені норми та беручи до уваги заяву відповідачів про застосування позовної давності суд вважає, що позивачем пред'явлений позов про визнання права власності, визнання частково недійсним рішення загальних зборів, визнання недійсним та скасування рішення виконкому Черкаської міської ради, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності з пропуском трьохрічного строку позовної давності, що в розумінні ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови в задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладене та заявлене відповідачем клопотання про застосування позовної давності, суд вважає відмовити позивачці в позові, оскільки підстав для поновлення строку судом не встановлено, а наведені в позовній заяві причини пропуску позовної давності суд не вважає поважними.

Керуючись ст.ст. 257, 258 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 5, 10, 11, 15, 57-60, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, виконавчого комітеті Черкаської міської ради, житлово-будівельного кооперативу № 61, третя особа Пубілчне акціонерне товариство «Банк «ОСОБА_3 та Кредит», про визнання права власності, визнання частково недійсним рішення загальних зборів, визнання недійсним та скасування рішення виконкому Черкаської міської ради, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через суду першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми під час постановлення рішення, мають право оскаржити його в апеляційному порядку протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення.

Головуючий: І.О.Мельник