АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________
Провадження № 22ц/2090/7009/2012р.
Справа №2-2711/11 Головуючий 1 інстанції Вабя А.І.
Категорія: земельні Доповідач: Сащенко І.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2012 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2

при секретарях - Рудь А.С., Москаленко Е.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 на заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 25 березня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2011 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що її тітка ОСОБА_5 склала заповіт, яким заповіла їй своє майно, а саме, частину житлового будинку та земельної ділянки. Позивач не може отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, так як ця ділянка зареєстрована за ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності.

Просила визначити частки земельної ділянки, у рівних частках (по Ѕ частині), що є у спільній сумісній власності ОСОБА_5, померлої 28.11.10 p., та ОСОБА_3, яка розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Покотилівка, вул. Жихарська, 16 та припинити право їх спільної сумісної власності.

Також просила визнати за нею право власності на Ѕ частину земельної ділянки, загальною площею 0,1245 га, яка розташована за вищевказаною адресою в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5

Відповідач, ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився.

Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 25 березня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_4В задоволено.

Поділено у рівних частках, по Ѕ частині, земельну ділянку, що є у спільній сумісній власності ОСОБА_5 та ОСОБА_3, яка розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Покотилівка, вул. Жихарська, 16 та припинено право спільної сумісної власності між ними.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,1245 га, яка розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Покотилівка, вул. Жихарська, 16 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлої 28 листопада 2009 року.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17.09.2012 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення .

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та винести нове рішення. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що за життя ОСОБА_5 надала йому згоду на будівництво житлової прибудови, яка на сьогоднішній день введена в експлуатацію, рішенням суду перерозподілено ідеальні частки співвласників житлового будинку, і тому, на його думку, мають бути перерозподілені і частки у власності земельною ділянкою.

Судова колегія, вислухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно зі ст. ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При цьому кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив з того, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

Вказаний висновок суду відповідає вимогам закону та наданим доказам, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Так судом встановлено, підтверджено наявними у справі доказами, що земельна ділянка площею 0,1245 га в с. Покотилівка, вул. Жихарська, 16 Харківського району Харківської області на підставі державного акту належить ОСОБА_5 та ОСОБА_3 ( а.с. 16).

ОСОБА_5 померла 28.11.2009 року ( а.с. 7 ).

ОСОБА_4 належить Ѕ частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, які знаходяться за вищеназваною адресою на підставі свідоцтва про право власності за заповітом, виданого 14.06.2010 року першою держнотконторою Харківського району Харківської області, ( а.с. 8 ).

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно до ч. 5 ст. 89 Земельного Кодексу України, поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано поділив земельну ділянку порівну між її власниками та визнав за позивачкою право власності на Ѕ її частину.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі та судовому засіданні апеляційної інстанції на наявність домовленості з померлою ОСОБА_5 щодо побудови на земельній ділянці житлової прибудови та перерозподіл на підставі рішення суду ідеальних часток співвласників житлового будинку судовою колегією не приймаються.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Доводи, викладені відповідачем в апеляційній скарзі, були предметом судового розгляду суду першої інстанції та суд їм дав належну правову оцінку, висновок суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

З огляду на наведене судова колегія приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без зміни.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, ст. 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 25 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді