Справа № 2-1532/11
РІШЕННЯ

Іменем України

28 травня 2012 року

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі

головуючого судді Мозгового В. Б.,

при секретарі Палашкевич М. В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника відповідачів ОСОБА_5,

третьої особи ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новограда-Волинського цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_6 про визнання права власності на будівельні матеріали та виділення цих матеріалів та виконаних робіт в натурі, -

в с т а н о в и в:

В жовтні 2011 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в якому просив суд визнати за ним право власності на будівельні матеріали, що використані під час будівництва будинку №24/2 по вул. Д. Галицького в м. Новограді-Волинському та на виконані роботи, що складаються з використаних в ході будівництва будівельних матеріалів на суму 327243 грн., а також виділити його долю будівельних та виконаних робіт в натурі та зобовязати відповідачів не чинити йому перешкоди в користуванні виділеною в натурі долею будівельних матеріалів та робіт, посилаючись на те, що між ним та відповідачами було досягнуто домовленості про спільне будівництво зазначеного будинку, і на будівництво якого він поніс трудові та грошові затрати.

В судовому засіданні за клопотанням представника відповідачів до участі у справі було залучено в якості третьої особи ОСОБА_6.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити.

Відповідачі та їх представник позов не визнали та просили у його задоволенні відмовити за безпідставністю.

Третя особа в судовому засіданні позов не підтримала та також просила у його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та третьою особою по справі ОСОБА_1/ОСОБА_7, яка є донькою відповідачів по справі ОСОБА_4 та ОСОБА_3, 03 вересня 2005 року було укладено шлюб /т.І а.с.102/

Згідно договору оренди землі від 12 жовтня 2006 року ОСОБА_3 було надано земельну ділянку загальною площею 0,0912 га по вул. Д. Галицького, 24/2 в м. Новограді-Волинському для забудови, яка нею в подальшому була приватизована /т. І а.с.21, 97/.У

Установлено, що будівництво будинку по вул. Д. Галицького, 24/2 в м. Новограді-Волинському було розпочато восени 2006 року, чого сторони в судовому засіданні не заперечували. Як вбачається з матеріалів справи, будинок був придатний для проживання вже восени 2008 року в який вселились третя особа ОСОБА_6, позивач ОСОБА_1 та їх донька, відповідачі в будинок не всилялись /т. І а.с.197, 212/.

Звертаючись до суду ОСОБА_1 заявляв про купівлю ним будівельних матеріалів за власні кошти, які були використані на будівництво будинку по вул. Д. Галицького, 24/2, про прийняття особистої участі та участі його близьких родичів у будівництві спірного будинку, а саме несення ним трудових затрат, а також про наявність згоди між ним та відповідачами на будівництво спірного будинку та подальшого в ньому проживання однією сімєю.

Згідно зі ст. 17 ч.1 Закону України «Про власність», який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, майно, придбане внаслідок спільної праці, членів сімї є їх спільною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.4 його постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року з наступними змінами, право власності на житловий будинок, зокрема, виникає, коли будівництво велось подружжям в період шлюбу - жилий будинок у зв'язку з цим є їх спільною сумісною власністю, або велось за рахунок спільної праці членів сім'ї - жилий будинок стає їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними.

Інші особи, які приймали участь у будівництві жилого будинку (його купівлі) не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво (купівлю будинку), якщо допомогу забудовнику (покупцю) вони надавали не безоплатно.

Згідно з положеннями Житлового кодексу України до членів сім'ї власника житлового приміщення віднесено дружину (чоловіка) власника житла, їхніх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство (ч. 2 ст. 64, ч. З ст. 156 Житлового кодексу України).

Аналіз цих норм свідчить про те, що для отримання статусу члена сімї іншій особі (чоловіку чи дружині дитини власника) необхідно дві умови, а саме спільне проживання та ведення з власником спільного господарства.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 хоча і був зареєстрований по місцю проживання відповідачів (вул. Вашева, 3) але фактично там не проживав та спільного господарства не вів. Зазначену обставину в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_6 М, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12.

Отже, суд приходить до висновку, що позивачем в судовому засіданні не доведено ту обставину, що він з моменту укладання шлюбу з донькою відповідачів набув статусу члена їх сімї.

Також позивачем в судовому засіданні не доведено і ту обставину, що між ним та відповідачами була укладена угода про створення спільної сумісної власності щодо спірного будинку.

Посилання позивача та його представника на покази свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_10, які в судовому засіданні показали, що між сторонами була домовленість про створення спільного майна, на думку суду не є достатньою підставою для задоволення позову, оскільки інших доказів (письмової угоди) на підтвердження своїх доводів щодо створення спільного майна позивачем в судовому засіданні не надано.

Та обставина, що позивач ОСОБА_1 приймав участь в будівництві спірного будинку (купівля будматеріалів, трудова діяльність) також не може бути підставою для задоволення позову, але не позбавляє останнього права на звернення до суду з позовом про відшкодування витрат на будівництво спірного будинку.

Таким чином враховуючи, що позивачем ОСОБА_1 не було доведено, що він був членом сімї відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і що між ними була укладена угода про створення спільної сумісної власності щодо спірного будинку, що будівництво будинку велось за рахунок їхньої спільної праці та за їх спільні кошти, в звязку з чим суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, - вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_6 про визнання права власності на будівельні матеріали та виділення цих матеріалів та виконаних робіт в натурі відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: