Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-4750/12 Головуючий у 1 інстанції Федченко І.М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2012 року м . Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого Гончара О.С.

суддів Воробйової І.А.

ОСОБА_2

при секретарі Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 липня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українсько-німецьке спільне підприємство «РІФ», приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання припинення правовідносин майнової поруки, відсутнім права на звернення стягнення на предмет іпотеки і визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2012 року ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ВАТ «Державний ощадний банк України», треті особи: ТОВ «Українсько-німецьке спільне підприємство «РІФ», приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання припинення правовідносин майнової поруки, відсутнім права на звернення стягнення на предмет іпотеки і визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У травні 2012 року ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_5 подав до суду заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 липня 2012 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Заборонено ВАТ «Державний ощадний банк України», його правонаступникам, а також органам та посадовим особам Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вчиняти будь-які дії, спрямовані на звернення стягнення на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1, в тому числі дії з підготовки, організації та проведення прилюдних торгів до розгляду цієї справи та вирішення спору по суті.

Не погоджуючись з ухвалою суду ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Застосовуючи заходи забезпечення позову у спосіб обраний позивачами, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте, колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погодитися не може, так як вони зроблені без будь-якого обґрунтування та є передчасними.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і постановляю ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Згідно ст.ст. 151, 152 ЦПК України суд за заявою осіб, що беруть участь у справі може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд при вирішенні питання про забезпечення позову не врахував роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову".

Згідно роз'яснень вказаної постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує є реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд не дотримався роз'яснень п.6 даної постанови, де сказано, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Тому, допускаючи забезпечення позову, суд відповідно до ч. 4 ст. 153 ЦПК вправі покласти на позивача обов'язок внести на депозитний рахунок суду заставу, достатню для того, щоб запобігти зловживанню забезпеченням позову (проте її розмір не повинен перевищувати розміру ціни позову). За змістом цієї норми суд (суддя), визначивши вид забезпечення позову та розмір застави, повинен зазначити у відповідній ухвалі, що остання звертається до виконання негайно після внесення предмета застави у повному розмірі.

Такі питання взагалі не вирішувалися судом.

Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами виник спір з приводу неналежного виконання третьою особою ТОВ «РІФ» умов кредитного договору, забезпеченого порукою ОСОБА_3, а предметом спору являються припинення правовідносин за іпотечним договором та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Суд не з'ясував обсяг позовних вимог, не пересвідчився у співмірності вжитих заходів забезпечення позову позовним вимогам, оскільки вживши вид забезпечення позову запропонований позивачем, та заборонивши банку вчиняти дії, спрямовані на звернення стягнення на нерухоме майно, порушив право Банку, як кредитора, отримати за рахунок реалізації іпотечного майна, повернення кредиту.

Отже забезпечення позову не відповідає вимогам ЦПК України, а тому ухвалу суду про забезпечення позову не можна визнати законною та обґрунтованою.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою, вона не відповідає вимогам процесуального закону, тому підлягає скасуванню на підставі п.2 ст. 312 ЦПК України , з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви позивачів про забезпечення позову з вищенаведених причин.

Керуючись ст.ст. 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 липня 2012 року у цій справі скасувати та постановити нову, якою відмовити ОСОБА_3 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: