Справа № 2-1242/11
РІШЕННЯ

Іменем України

10.05.2012 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Руденко В.В.,

при секретарі Чорнойван О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом територіальної громади Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська в особі Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпропетровську ради до ОСОБА_1, третя особа: комунальне житлово-експлуатаційне підприємство № 39 про виселення з квартири без надання іншого житлового приміщення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про виселення з квартири без надання іншого житлового приміщення. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що житлове приміщення, а саме квартира АДРЕСА_1 знаходиться на обслуговуванні комунального житлово-експлуатаційного підприємства № 39. Основний квартиронаймач вищезазначеної квартири ОСОБА_2 померла та була знята з реєстрації 20.04.2007р. що підтверджується листом КЖЕП № 39 від 28.01.2010 року. Квартира не приватизована.

За даними паспортиста КЖЕП-39, в квартирі № 16 по вул. Дівочій у м. Дніпропетровську, станом на 22.02.2010 року ніхто не зареєстрований, що підтверджується копіями реєстраційної картки.

Під час огляду даної квартири працівником КЖЕП-39, та зі слів мешканки сусідньої квартири стало відомо, що в спірній квартирі проживає жінка. З листа начальника Амур-Нижньодніпровського відділу міліції в квартирі АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_1, що зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. Особовий рахунок на прізвище відповідача у спірному житловому приміщенні не відкривався. Договір на оренду (користування) жилим приміщенням, також не укладався, за користування житлом вони не сплачують, що дає підстави стверджувати про самоправне зайняття відповідачем спірної квартири. КЖЕП № 39 неодноразово повідомляв відповідача про необхідність добровільного звільнення житла, однак відповідач відмовилась звільняти квартиру добровільно. У звязку з вищевикладеним позивач до суду з позовом про примусове виселення.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач, допитана судом в якості свідка, проти позову заперечувала та суду пояснила, що вона має право на користування спірною квартирою, оскільки вселилась в спірну квартиру у 1974 році як дружина ОСОБА_3, який був зареєстрований у спірній квартирі. Вона, її чоловік та син, а також секруха та молодший брат чоловіка проживали постійно однією сімєю, вели спільне господарство. Після смерті свекрухи та чоловіка вона з сином продовжувала проживати в спірній квартирі, та доглядали за молодшим братом чоловіка, оскільки він був психічно хворим. При цьому пояснила, що її син навчався в школі в Магдалинівському районі, вона іноді також там проживала у родичів, оскільки були тяжкі часи. У 1977 році її чоловік отримав квартиру, де вона зареєстрована з 1977 року і дотепер, проте там не проживала, оскільки проживала у спірній квартирі.

Представник відповідача надав суду аналогічні пояснення.

В останні судові засідання відповідач та її представник не зявились, повідомлені належним чином про слухання справи.

Представник третьої особи, допитана у судовому засіданні в якості свідка,позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення, що відповідач у спірній квартирі ніколи не проживала, при огляді квартири при очистці вентиляційних люків, квартиру відчиняли сторонні особи. Просила позов задовольнити.

Вислухавши представника позивача, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, яка померла 20.04.2007 року, була основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_3. Згідно довідки комунального підприємства Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризаціївід 06.10.10 року № 10646 станом на 04.10.2010 року реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_4 не проводилась. Як слідує з довідки комунального житлово-експлуатаційного підприємства ЛівобережжяДніпропетровської міської ради від 20.05.2004 року № 1435 про поетапну передачу житлових будинків з балансу обласних житлово-комунальних підприємств Південне, Центральнийта Лівобережжяна баланс комунальних житлово-експлуатаційних підприємств житловий будинок за адресою: АДРЕСА_5 було передано на баланс КЖЕП № 39 АНД району.

Згідно з ч. 1 ст. 781 Цивільного кодексу України, договір найму припиняється у разі смерті фізичної особи - наймача. Таким чином договір найму укладений між померлою ОСОБА_2 та КЖЕП-39 є припиненим.

Після смерті ОСОБА_2, 20.04.2007 року вона була знята з реєстрації у спірній квартирі.

Від шлюбу з ОСОБА_7, мала синів - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який 14 вересня 1974 року уклав шлюб з ОСОБА_1, зареєстрований Амур-Нижньодніпровським відділом РАЦС м. Дніпропетровська, актовий запис № 1341, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3. 19 березня 2007 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 147620. Згодом, 19 листопада 2007 року помер і ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 186108.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 разом з чоловіком, ОСОБА_3, 3.08.1976 року отримали ордер на вселення в квартиру АДРЕСА_6, в яку вселились та були зареєстровані 23.04.1977 року. До тепер відповідач зареєстрована за місцем проживання у ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Дніпропетровську. Таким чином, судом встановлено, що відповідач вселилась у 1974 році у спірну квартиру як дружина члена сімї наймача, належних та допустимих доказів тому, що був дотриманий встановлений порядок її вселення, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сімї наймача, що спірна квартира була постійним місцем її проживання, а також ведення з наймачем спільного господарства, відповідачем суду не надано. Крім того, у 1976 році відповідач вибула до іншого місця проживання, яке зареєстроване в установленому законом порядку, а відповідно до ст. 107 ЖК України наймач або член його сімї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття.

Отже, судом встановлено, що позивач самоправно зайняла спірне житлове приміщення, а відповідно до ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 45,50 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5, 10, 212-218 ЦПК України, 116 ЖК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги територіальної громади Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська в особі Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпропетровську ради до ОСОБА_1 про виселення з квартири без надання іншого житлового приміщення задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_7 без надання їй іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпропетровську ради судові витрати, що складаються з судового збору та витрат на інформаційно-технічний розгляд справи, в розмірі 45,50 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня проголошення рішення, а особами які не були присутніми при проголошенні рішення у той же строк з дня отримання його копії.

Суддя