Справа № 412/9013/2012
13 листопада 2012 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська
у складі: головуючого - судді Браги А.В.,
при секретарі Лампікі О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 , третя особа Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням, -
11 липня 2012 року представник позивача звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням.
У позовній заяві в обґрунтування позовних вимог представник позивача послалась на те, що 01 вересня 2009 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір про підготовку фахівця за державним замовленням на денній формі навчання у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ. Після закінчення університету, відповідач була відряджена за місцем працевлаштування до УМВС України в Дніпропетровській області. 13 вересня 2011 року відповідач була звільнена з посади слідчого відділення розслідування загально кримінальних злочинів слідчого відділу Жовтневого районного відділу Дніпропетровського міського управління та з органів внутрішніх справ в запас за власним бажанням. Договором про підготовку фахівця, а саме розділом третім встановлено, що підставами для відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця є дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ у зв`язку з небажанням особи продовжувати навчання або звільнення за негативними мотивами та відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ з ОВС протягом перших трьох років після закінчення навчання. У зв`язку з зазначеними обставинами, представник позивача просить суд стягнути з відповідача витрати, пов`язані з навчанням у розмірі 15 365,36 гривень, а також судові витрати по сплаті судового збору. (а.с.4-6).
Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. При цьому від представника позивача надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності. Також в заяві представник позивача зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
08 жовтня 2012 року від представника третьої особи до суду надійшло пояснення по справі, згідно яких представник третьої особи позовні вимоги підтримав у повному обсязі, на задоволенні позову наполягав.
Враховуючи дані обставини, суд вважає за можливе, на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ України курсантом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ.
Відповідно до Законів України «Про Освіту», «Про Вищу освіту», «Про Міліцію», Указу Президента України № 77 від 23 січня 1996 року «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів», Постанови Кабінету Міністрів України № 992 від 22 серпня 1996 року «Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснюється за державним замовленням», 01 вересня 2009 року між сторонами по справі було укладено Договір про підготовку фахівця за державним замовленням на денній формі навчання у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ (а.с.9).
Судом встановлено, що після закінчення університету, наказом ректора №233 від 26 червня 2010 року відповідач була відряджена за місцем працевлаштування до УМВС України в Дніпропетровській області (а.с.10).
Наказом ГУ МВС України в Дніпропетровській області № 154 о/с від 27 червня 2010 року, відповідач була призначена на посаду слідчого відділення розслідування загальнокримінальних злочинів слідчого відділу Жовтневого районного відділу Дніпропетровського міського управління (а.с.7).
Згідно наказу № 162 о/с від 13 вересня 2011 року ГУ МВС України в Дніпропетровській області, відповідач була звільнена з посади слідчого відділення розслідування загальнокримінальних злочинів слідчого відділу Жовтневого районного відділу Дніпропетровського міського управління, відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України та звільнена з органів внутрішніх справ в запас Збройних сил України за ст. 64 п. «ж»( за власним бажанням) (а.с.7).
За таких обставин, відповідач, згідно укладеного договору, повинна відшкодувати позивачу фактичні витрати на підготовку, які, згідно наданих розрахунків, становлять 15 365,36 гривень.
Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України та умовами укладеного між сторонами договору.
Так, відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до норм ст.ст. 11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.
Згідно з розділом 3 Договору про підготовку фахівця за державним замовленням на денній формі навчання у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, підставами для відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця є дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ у зв`язку з небажанням особи продовжувати навчання або звільнення за негативними мотивами та відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ з ОВС протягом перших трьох років після закінчення навчання.
Відповідно до розділу 4 Договору про підготовку фахівця за державним замовленням на денній формі навчання у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, направленням до місця служби після закінчення навчального закладу, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв, іншими витратами університету у зв`язку з утриманням відповідача на навчанні.
Згідно ст. 16 ЦК України, однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі.
Отже, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача до відповідача за договором про підготовку фахівця за державним замовленням на денній формі навчання у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ від 01 вересня 2009 року, приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між позивачем та відповідачем даного договору із дотриманням вимог діючого законодавства, а також встановлено невиконання відповідачем своїх зобов`язань за даним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, судові витрати по сплаті судового збору на суму 214,60 гривень.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 11, 16, 22, 258 - 261, 525, 526, ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 110, 209, 212 - 215, 223 ЦПК України, суд -
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ витрати, пов`язані з навчанням у розмірі 15 365,36 гривень.
Судові витрати у справі покласти на відповідача ОСОБА_1 , стягнувши з останньої на користь Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ судовий збір в сумі 214,60 гривень.
Заочне рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 232 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Суддя: А.В. Брага