АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/3707/12 Справа № 2/412/407/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2012 року м. Дніпропетровськ

17 травня 2012 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого

суддів:

при секретарі

ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8, про встановлення факту та визнання правочину недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопада 2011 року позивачка звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що з жовтня 1997 р. підтримувала фактичні шлюбні відносини з відповідачем ОСОБА_7, проживала з ним спільно, вела спільне господарство, мала спільний бюджет, 03.06.2008 р. у них народилася спільна дитина - дочка ОСОБА_9, а 29.04.2009 р. між ними був укладений шлюб. За час спільного проживання ними було спільно нажите рухоме та нерухоме майно, що згідно ст. 74 СК України є їх спільною сумісною власністю, зокрема на підставі договору купівлі-продажу від 05.08.2004 р. на ім'я відповідача були придбані нежитлові будівлі по вул. Кротова Бориса, 50 у м. Дніпропетровську. Як стало відомо позивачці у подальшому, 03.08.2006 р. її чоловік уклав з відповідачем ПАТ «Укрсоцбанк» іпотечний договір, яким передав зазначене майно у забезпечення виконання зобов'язань ПП «Дистрибуційна компанія «Столярова» перед іпотекодержателем. Зазначений договір позивачка вважає таким, що не відповідає вимогам за кону, оскільки під час його укладання були порушені вимоги закону щодо порядку розпорядження спільним майном, а саме не була отримана її згода у формі нотаріально посвідченого письмового документу, як цього вимагає ч. 3 ст. 65 СК України. Виходячи з наведеного просила суд встановити факт проживання її однією сім'єю без шлюбу з відповідачем ОСОБА_7 у період з жовтня 1997 р. до 29.04.2009 р. включно, а також визнати недійсним оспорюваний договір іпотеки від 30.08.2006 р. з наступними додатковими угодами до нього.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2012 року позов задоволено, встановлено факт проживання однією сім'єю без шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у період з жовтня 1997 р. до 29.04.2009 р. включно; визнано недійсним іпотечний договір № 669 від 03.08.2006 р., укладений між ОСОБА_7 та АКБ СР «Укрсоцбанк», посвідчений приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_8, з наступними додатковими угодами до нього; вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та залишення позовної заяви без розгляду.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що позивачка та відповідач ОСОБА_7 з жовтня 1997 р. до дня укладання шлюбу між ними, що мало місце 29.04.2009 р. (а.с. 20), перебували у фактичних шлюбних стосунках та проживали однією сім'єю, що визнано представником цього відповідача, підтверджується показаннями свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, довідкою про спільне проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 по вул. Аеродромній, 1 у м. Дніпропетровську з 03.11.2000 р. (а.с. 21), фактом народження у них 03.06.2008 р. спільної дитини - дочки ОСОБА_9 (а.с. 19), та не спростовується іншими матеріалами справи.

Також судом встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 під час перебування у спільних фактичних шлюбних відносинах у зареєстрованих шлюбах не знаходились, що стверджується паспортами зазначених осіб (а.с. 12, 13).

05.08.2004 р. між продавцем ОСОБА_14 та покупцем ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу, за яким останнім було набуте у власність нерухоме майно - нежитлові будівлі по ул. Кротова Бориса, 50 у м. Дніпропетровську (а.с. 10).

03.08.2006 р. між іпотекодавцем ОСОБА_7 та іпотекодержателем АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», укладено оспорюваний іпотечний договір № 669, за яким вищезазначені будівлі та споруди були передані в іпотеку у забезпечення виконання зобов'язань ПП «Дистрибуційна компанія «Столярова» перед іпотекодержателем, що випливали з укладеного між ними кредитного договору від 03.08.2006 р. № 085/109-6 (а.с. 6-8), після чого 05.02.2007 р., 31.10.2007 р., 31.03.2008 р., 31.07.2008 р. укладалися додаткові угоди до зазначеного іпотечного договору (а.с. 14 - 17).

07.11.2008 р. приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_15 був вчинений виконавчий напис щодо звернення стягнення на нежитлові будівлі по вул. Кротова Бориса, 50 у м. Дніпропетровську на підставі іпотечного договору від 03.08.2006 р. № 669 у погашення заборгованості ПП «Дистрибуційна компанія «Столярова» перед іпотекодержателем АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» у розмірі 2693369,70 грн., що випливали з укладеного між ними кредитного договору від 03.08.2006 р. № 085/109-6 (а.с. 9).

26.11.2008 р. за цим виконавчим написом відкрите виконавче провадження (а.с. 11).

Згідно ч. 6 ст. 235, п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України до компетенції суду віднесене, зокрема, встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Такий факт підлягає встановленню у позовному провадженні у тому випадку, якщо він пов'язаний зі спором про цивільне право.

З урахуванням наведеного, а також приймаючи до уваги, що факт, на встановлення якого претендує позивачка, під час розгляду справи знайшов об'єктивне підтвердження, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги в частині встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, не перебуваючи у шлюбі між собою, при цьому не перебувають в іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлене договором між ними, а правовий режим такого майна регулюється положеннями гл. 8 СК України.

Зважаючи на те, що нежитлові будівлі по вул. Кротова Бориса, 50 у м. Дніпропетровську були набути відповідачем ОСОБА_7 у період перебування у фактичних шлюбних відносинах з позивачкою та за рахунок їх спільних коштів, відповідно до ст. 74 СК України вони вважаються набутими спільно та є їх спільною сумісною власністю, а отже розпорядження ними підлягало здійсненню з урахуванням обмежень, встановлених ст. 65 СК України та ч. 2 ст. 369 ЦК України, а саме за згодою співвласника, оформленою у вигляді письмового документу, посвідченого нотаріально.

Враховуючи, що така згода позивачки отримана не була, місцевий суд дійшов правильного висновку, що у спірних правовідносинах вбачається порушення встановленого законом порядку набуття відповідних прав та обов'язків, а оспорюваний у справі правочин підлягає визнанню недійсним на підставі ч. 4 ст. 369 ЦК України. При цьому додаткові угоди до нього як акцесорні договори наслідують юридичну долю основного правочину.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді