Справа №
Провадження №22-ц-2622/12
Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія47Доповідач у 2 інстанції Березовенко
УХВАЛА

Іменем України

30 жовтня 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Березовенко Р.В., Малорода О.І.,

при секретарі: Лопатюк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 16 березня 2012 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та непрацездатної дружини, -

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини та непрацездатної дружини, посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 19 лютого 2011 року, від якого мають малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. З серпня 2011 року вони з відповідачем проживають окремо, останній будь-якої допомоги на утримання дитини та її утримання не надає, а вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, і тому просила задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 16 березня 2012 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 700 грн., щомісячно на користь ОСОБА_3, починаючи з 03 лютого 2012 року, до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання дружини ОСОБА_3 в розмірі 250 грн., щомісячно до 10 листопада 2014 року, досягнення дитиною ОСОБА_5 трирічного віку, починаючи з 03 лютого 2012 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 214 грн. 60 коп., як відшкодування судового збору. Визначено, що рішення у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким лише стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд при перевірці законності, обґрунтованості рішення суду першої інстанції не має права виходити як за межі апеляційної скарги, так і за межі вимог заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Статтею 7 СК України встановлено, що «дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість, яких надана Верховною Радою України».

Згідно статті 180 СК України передбачено, що «батьки зобов'язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття», тим самим обов'язок на утримання дитини солідарно покладається на її батьків. При цьому не встановлено, що в більшому розмірі повинен утримувати дитину той батько, з яким проживає дитина або той, який має більший розмір доходів; законодавцем встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину без врахування даних обставин, а відповідно до ч.3 ст.181 СК України «за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі».

Статтею 75 СК України встановлено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Згідно ч.1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров»я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину, яка постійно проживає з позивачем, що підтверджується матеріалами справи (а.с.3,4,6,7), визнається та не спростовується відповідачем.

Відповідач, проживаючи окремо від позивача з дитиною, аліменти на утримання останньої не сплачує, добровільно допомогу не надає, а позивачка перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, не працює, не має постійного доходу, тим самим не має можливості утримувати ні себе ні дитину, а отже потребує матеріального забезпечення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про можливість стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання дочки та на її утримання в твердій грошовій сумі, оскільки відповідач не має регулярного доходу.

Що ж стосується розміру аліментів визначених судом першої інстанції, а саме: в розмірі 700 грн. щомісячно на утримання дитини, оскільки донька потребує матеріальної допомоги та в розмірі 250 грн. щомісячно на утримання позивачки, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, то колегія суддів вважає їх цілком доцільними, оскільки останні визначені в межах прожиткових мінімумів для відповідної категорії населення встановлених в України.

Висновки суду першої інстанції викладені в рішенні, відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності зменшення розміру стягнутих аліментів на утримання дитини до 500 грн. та щодо відмови в стягненні аліментів на утримання позивачки, колегією суддів розцінюються критично, оскільки грунтуються лише на тому, що відповідач не працює. Однак при цьому, як зазначив сам відповідач, він є працездатною особою, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, будь яких доказів неможливості працевлаштуватися ним надано не було, що на думку колегії суддів свідчить про його небежання працевлаштовуватися, а інших обставин, що мають істотне значення, відповідно до п.4 ч.1 ст.182 СК України він не має.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 16 березня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: К.П.Приходько

Судді: Р.В.Березовенко

ОСОБА_6