РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-129/12

19 березня 2012 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуюча суддя - Грипіч Л.А.

при секретарі - Шлеюк В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди житлового приміщення, стягнення плати за час фактичного користування майном та виселення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору оренди житлового приміщення, стягнення плати за час фактичного користування майном та виселення.

В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що є власником будинку за адресою: м.Костопіль провул.Проектовий, 1. В зазначеному будинку на підставі договору оренди від 18.11.2010 р проживає відповідач та члени його сім'ї. Оскільки договір оренди між сторонами укладався на певний строк, а саме: до 18.03.2011 року, а відповідач після закінчення даного строку не перезаключав даний договір та не звільнив добровільно займане приміщення, позивач просить виселити відповідача та членів його сім'ї з займаного приміщення без надання іншого житла та стягнути з ОСОБА_3 7000грн плату за фактичне користування житловим приміщенням.

В ході розгляду даної справи позивач змінила позовні вимоги, відмовившись від позову в частині виселення, в зв'язку з добровільним звільненням відповідачем та членами його сім'ї займаного приміщення. Просить суд також стягнути з відповідача суму збитків, завданих знищенням та пошкодженням належного їй житлового будинку в розмірі 19505,08грн, що складається із вартості придбаних газової плити, сантехніки, систем опалення будинку, які були безпідставно демонтовані та знищені відповідачем за час його проживання.

В судовому засіданні позивач та її представник адвокат ОСОБА_4 збільшили позовні вимоги. Додатково до раніше заявлених позовних вимог просять стягнути з відповідача суму витрат на приведення будинку у придатний для проживання стан - 2175,76грн, витрати на відновлення прибудинкової території (відновлення фруктових дерев) в сумі 1470грн та 4000грн в якості орендної плати за проживання відповідача в будинку в період із 18.11.2010 року по 18.03.2011р.

Всього позивач просить стягнути з відповідача: 7000грн за час фактичного користування житловим приміщенням; 19505,08грн збитків, завданих знищенням та пошкодженням житлового будинку, що складаються із вартості придбаних газової плити, сантехніки та систем опалення будинку; 7645,76грн. сукупності витрат на приведення будинку у придатний для проживання стан, витрат на відновлення прибудинкової території (відновлення фруктових дерев) та орендної плати за проживання відповідача в будинку в період із 18.11.2010р по 18.03.2011р.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позов не визнав. Пояснив, що дійсно проживав у вказаний позивачем період у зазначеному житловому будинку. Проте, за час його проживання, за погодженням з позивачем, зробив у приміщенні ремонт, вартість якого за умовами договору враховувалась, як оплата за користування житлом за період із 18.11.2010р по 18.03.2011р. Також вказав, що садових дерев він не знищував, вони були зрізані ще до його вселення в житловий будинок. Просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.818 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Відповідно до ст.821 ЦК України договір найму житла укладається на строк, встановлений договором.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право спадщину за законом від 15.06.2000 р., посвідченого державним нотаріусом Костопільської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за №863, належить на праві власності житловий будинок за адресою: м.Костопіль провулок Проектовий, 1.

18.11.2010р. між ОСОБА_1 (наймодавець) і ОСОБА_3 (наймач) було укладено договір оренди житлового приміщення, яким позивач передала відповідачу з сімєю приміщення строком до 18.03.2011 року.

Строк дії договору закінчився 18 березня 2011 року, а відповідач з сімєю продовжував займати житлове приміщення без відповідних підстав, порушуючи умови договору, до 29 жовтня 2011 року.

З наданих матеріалів справи, так із пояснень позивача вбачається, що відповідач та члени його сімї привели спірне житлове приміщення, яке було передане їм в найм, у непридатний для проживання стан. Так відповідачем повністю демонтовано систему опалення, сантехніку, частково демонтовано електрообладнання будинку. Цих обставин відповідача ОСОБА_3 не заперечував, однак він посилається на те, що даними діями ніяких збитків позивачу не завдано, оскільки було демонтовано обладення, яке придбано за власні кошти.

Факт протиправної поведінки з боку відповідача підтверджується матеріалами перевірки, яку здійснено Костопільським РВ УМВС України в Рівненській області, на підставі заяви позивача, щодо неправомірних дій ОСОБА_3, який знищив та привласнив її майно, за результати розгляду заяви винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи за ст.190 та ст.185 КК України на підставі п.2 ст.6 КПК України.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 підтвердили, що будинок перебував у придатному для проживання стані, був обладнаний системою опалення, каналізації, електрифікований та газифікований, а після виселення відповідач залишив будинок в у непридатному для проживання стані.

Факт демонтажу системи опалення, каналізації, освітлення будинку підтверджено також Протоколом огляду місця події від 31.10.2011 року та світлинами спірного житлового будинку.

Пунктом 4 договору найму(оренди) житла передбачено, що ризик в випадку загибелі, псування, знищення майна по провулку Проектовому,1 несе користувач ОСОБА_3, який несе повну матеріальну відповідальність.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 611, 629 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином згідно умовам договору, договір є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлене договором або законом. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Оцінюючи встановлені обставини справи та норми діючого законодавства, які їх регулюють, суд приходить до переконання, що вимоги позивача є обґрунтованими, оскільки відповідач в порушення умов укладеного з позивачем договору, не виконав взяті на себе зобов'язання, що призводить до порушення прав позивача як власника житлового приміщення та завдає матеріальних збитків.

Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є матеріальні втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено.

Позивачем заявлені позовні вимоги про відшкодування за рахунок відповідача витрат на проведення будинку у придатний для проживання стан та витрат на відновлення прибудинкової території (відновлення фруктових дерев), які визначені позивачем в розмірі 23 150,84 грн. Доказів, які мали підтвердити факт зменшення суми збитків повязаних з знищенням (пошкодженням) майна та/або інших підстав, що зумовлюють її коригування, судом не встановлено.

Тому, суд рахує позов в цій частині обґрунтованим та такими, що підлягає задоволенню.

Згідно частини другої статті 651 Цивільного кодексу України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Правові наслідки розірвання договору визначені у ст. 653 ЦК України та передбачають, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються, а якщо договір розривається у судовому порядку, зобов'язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили.

Таким чином, наведені положення закону передбачають розірвання існуючого договору, строк дії якого не закінчився та умови якого породжують виникнення прав та обов'язків для сторін, які внаслідок розірвання договору мають бути припинені.

При цьому слід зазначити, що позивач ОСОБА_1 звернулося з позовом до суду 27 жовтня 2011 року, а строк дії договору оренди закінчився 18 березня 2011 року, крім того відповідач добровільно виселився, тобто на час винесення судового рішення відсутні підстави для вирішення питання про розірвання договору оренди жилого приміщення від 18 листопада 2010 року, який припинив свою дії у звязку із закінченням строку на який його було укладено, доказів, які мали свідчити про пролонгацію дії договору, суду надано не було.

Крім того, позивач просила захистити її право, як власника житла, шляхом стягнення орендної плати за час користування.

Відповідно до ч. 3 ст. 815 ЦК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло.

Як передбачено п.2 договору найму(оренди) житла, при підписання договору оренди сторони домовилися, що ОСОБА_3 за свої кошти проводить косметичний ремонт будинку без капітальних змін у ньому (тобто перенесення стін, вікон, дверей) витрати за ремонт зараховуються як оплата за проживання з 18.11.2010 по 18.03.2011 року.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в межах договірних відносин, які виникли між позивачем та відповідачем на підставі договору найму(оренди) житла від 18 листопда 2010 року, позивачем необгрунтовано висунуто вимогу про стягнення орендної плати за період з 18.11.2010 по 18.03.2011 року.

Також позивачем в процесі розгляду справи не обгрунтовано суми орендної плати за період з 18.03.2011 по 18.10.2011 року.

Виходячи з вище наведеного, та відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, згідно якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позивачем не наведено обґрунтування суми орендної плати, тому пред'явлений позов в частині стягнення орендної плати за час фактичного користування майном не підлягають задоволенню.

В порядку ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 414 грн., що підтверджується долученими до справи квитанціями про їх оплату позивачем при звернені з позовом до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,60,88,209,212,214-215, cm.cm.22,525,526,651,653,611,629,815,818,821 , суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору оренди житлового приміщення, стягнення плати за час фактичного користування майном , стягнення збитків - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 збитки в розмірі 23 150,84 грн. та судові витрати по справі в сумі 414 грн, всього 23564,84 грн

В задоволенні позову в частині вимог про розірвання договору оренди житлового приміщення та стягнення орендної плати за час фактичного користування майном -відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Грипіч Л.А.