АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________
Провадження № 22ц/2090/5752/2012 р. Головуючий 1-інстанції Пілюгіна О.М.
Справа № 2034/3851/2012 р. Доповідач Борова С.А.
Категорія відшкодування позову
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2012 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - судді Борової С.А.

суддів - Пшенічної Л.В.,

- ОСОБА_1

за участю секретарів Варюшичевої А.С., Бабака О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 26 червня 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 та просила стягнути з відповідача суму відшкодування майнової шкоди у розмірі 47 341,68 грн. та суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 15 000 грн. завданих внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 26 червня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 000 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь держави суму судового збору у розмірі 214 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове по суті позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги, посилаються на те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що по причині заподіяння механічних пошкоджень її автомобілю, вона протягом тривалого часу позбавлена можливості користуватися ним, через що не може пересуватися у звичному для неї режимі, вимушена відкладати ділові та особисті контакти, перенесла великий стрес, а також переживала за здоровя матері та племінниці, які знаходились в автомобілі. Суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. Висновки суду не відповідають матеріалам справи. Вона належним чином довела свої позовні вимоги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що вона не підлягає задоволенню. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до вимог ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним та обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

У судовому засіданні апеляційного суду сторонам були розяснені вимоги ст. 10 ЦПК України.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з доведеності вини ОСОБА_3 у ДТП та спричинення моральної шкоди позивачці ушкодженням здоровя. На підтвердження спричинення їй майнової шкоди позивачкою не надано належних та допустимих доказів.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог , суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правовідносини які між ними виникли та закон їх регулюючий.

Висновок суду, з яким погоджується судова колегія, ґрунтується на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, відповідає положенням ст. ст. 57-60, 64 ЦПК України, та нормам матеріального права.

Судовим розглядом встановлено що власником автомобіля ОСОБА_4 д.р. № НОМЕР_1 є ОСОБА_5 , власником автомобіля Фольксваген д.р. № НОМЕР_2 є ОСОБА_3

04 грудня 2010 р.на 29 км. автодорозі Харків- Симферополь- Алушта- Ялта у місті Мерефа відбулося зіткнення вказаних автомобілів під керуванням автомобілем ОСОБА_4 за дорученням відПомазан М.М.- ОСОБА_2 та ОСОБА_6

В результаті зіткнення автомобілі мали механічні пошкодження, водії отримали тілесні ушкодження, ОСОБА_2 середньої тяжкості.

По даному факту була порушена кримінальна справа. Предявлено обвинувачення ОСОБА_3 у скоєнні злочину передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України.

Постановою Харківського районного суду Харківської області від 09 грудня 2011 р. провадження у кримінальній справі закрито у відповідності з Законом України «Про амністію». Цивільний позов ОСОБА_2 залишено без розгляду.

ОСОБА_3 не наполягав на ухваленні виправдального вироку, у звязку з його невинуватістю у ДТП, свою вину визнав. Також не оспорював свою вину і при розгляді цивільної справи.

Як вбачається з обставин встановлених судом постановою від 02.11. 2011 р. винним у скоєнні ДТП є ОСОБА_3, який порушив п.п. 1.5,2.3,б),2.9б), 12.1 Правил дорожнього руху.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що винний у ДТП водій ОСОБА_3 Обставини , зазначені у постанові суду від 9 грудня 2011 р. вказують саме на даний юридичний факт. Вина ОСОБА_3 підтверджується письмовими документами, які містяться у кримінальній справі, дослідженими судом першої інстанції та визнаними достовірними та допустимими: протоколом огляду місця події, схемою до даного протоколу, яку водії підписали без зауважень, відтворення обстановки та обставин події с участю сторін, висновками автотехнічної експертизи.

Зазначені докази співвідносяться між собою, та не оспорюють ся відповідачем.

На відповідачеві лежить обовязок довести відсутність своєї вини.

У звязку з ДТП ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, що підтверджується дослідженим судом у якості письмового доказу висновком судово- медичної експертизи № 8-ОКБ/11 у ОСОБА_2 мали місце тілесні ушкодження. Обєктивні дані на користь вказаних у наданих медичних документах клінічних діагнозів : забиття голови, Шийно- грудного відділу хребта та передньої черевневої стінки відсутні. Медичними довідками з відповідних медичних закладів вбачається, що ОСОБА_2 знаходився на лікуванні

Разом з тим, позивачкою не надано доказів, що нею особисто придбались лікарняні препарати за приписом лікарів.

Надані суду чеки не читаємі. Особисті витрати у розмірі 76. 20 коп. не свідчать, що вони повязані з лікуванням. За що вони були сплачені позивачкою невідомо.

Позивачкою не надано доказів на підтвердження позовних вимог у частині витрат на паливно- мастильні матеріали. Не доведено необхідність у користуванні транспортним засобом для поїздок повязаних з ДТП, на що витрачено 2804,75 грн.

Як вбачається з матеріалів справи автомобіль після пошкодження знаходився на плаиній паркові. На штраф майданчику не був. При цьому паркова розташована у м. Мерефі, де мешкає позивачки. Не доведено необхідність знаходження автомобіля на платній паркові . судом також вірно відмовлено у позові у цій частині.

Як вбачається з позовної заяви позов заявлено ОСОБА_2, виходячи з того, що автомобіль належить їй і пошкодженням автомобіля їй спричинено майнову шкоду, яка полягає у проведенні відновлюваного ремонту . Розмір майнової шкоди від пошкодження автомобіля становить91945, 20 грн., за мінусом сплачених страховою компанією 48056 грн.. залишок невідшкодованої шкоди становить 43889, грн.

Тобто при предявленні позову ОСОБА_2 обґрунтувала його порушенням її речових прав, як власника майна.

Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що власником автомобіля є ОСОБА_5, який видав їй дорученням на право керування та експлуатації автомобіля та наділив її повноваженями на відповідні дії від його імені.

З обставин спричинення майнової шкоди у звязку з тим, що позивачка за свої кошти відремонтувала автомобіль позов не заявлявся.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог.

Дані про те, що автомобіль відремонтований позивачкою надані в апеляційному суді судовою колегією не враховую.ться, оскільки ці обставини знаходяться поза межіми позовних вимог.

Отже у ОСОБА_2 відсутнє речове право на відшкодування майнової шкоди у результаті пошкодження автомобіля.

Крім того, як вбачається з висновку автотоварознавчої експертизи № 11503 від 26.01.2011 р.. який досліджений як письмовий доказ і не спростований відповідачем належними та допустимими доказами при розясненні ст. 10 ЦПК України ( клопотань про призначення експертизи у рамках цивільної справи не надходило) майнова шкода приймається у розмірі ринкової вартості автомобіля 91945, 20 грн., оскільки вартість відновлюваного ремонту перевищує ринкову вартість.

При таких обставинах необхідно вирішувати питання щодо передачі пошкодженого автомобіля винній особі після відшкодування нею майнової шкоди.

Разом з тим, власни к автомобіля не був залечений до участі у справі, та не висловлював свою думку щодо майна, яке йому належить.

Згідно зі ст. 23, 1167 ЦК України суд вирішив питання щодо заподіяння позивачці моральної шкоди, оскільки особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав та яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку заподіяння шкоди здоровю.

Неправомірними діями відповідача були порушені права позивача . Душевні страждання її знаходяться у причинному звязку з спричиненням шкоди здоровю, перенесеними переживаннями за рідних, які знаходилися з нею у машині .

Судова колегія вважає, що судом вірно відповідно до встановленого вирахуваний розмір моральної шкоди.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права, яке привело або могло привести до неправильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України судова колегія не вбачає підстав для зміни або скасування судового рішення.

Керуючись ст. 303, 304, 307 , 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія судової палати,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 26 червня 2012 року залишити без змін..

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

судді