Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 0432/392/2012
Провадження № 2/0432/188/2012
РІШЕННЯ

Іменем України

24 лютого 2012 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Ніколаєвої І. К.

при секретарі Карпенко С. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради

про визнання права власності на спадкове майно за заповітом

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом про визнання права власності на спадкове майно за заповітом до відповідача ОСОБА_2 сільської ради.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 01.11.2003 року померла його мати ОСОБА_3 після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки загальною площею 4,3590 га, розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

За життя мати позивача склала заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона матиме право заповіла ОСОБА_1, що підтверджується копією заповіту від 18.02.1988 року посвідченого секретарем виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради за реєстровим № 25.

Відповідно до діючого законодавства позивач звернувся до державного нотаріуса Петропавлівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_3

Проте нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку померлої 01.11.2003 року ОСОБА_3, оскільки право власності останньої на вказану земельну ділянку не було зареєстроване, про що свідчить відсутність на державному акті відповідних записів, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.02.2012 року.

Позивач зазначає, що в державному акті на право власності на земельну ділянку відсутні відповідні записи та дата його видачі, тому що мати за життя не встигла отримати вже виготовлений вказаний Державний акт на право власності на земельну ділянку, а виданий він був вже після її смерті. Тобто за життя мати мала у своїй власності земельну ділянку і ніхто її право власності на земельну ділянку до суду не оспорив. Він від спадщини у вигляді земельної ділянки не відмовлявся, фактично її прийняв, так як отримує орендну плату за користування земельною ділянкою, ніхто його право на спадщину до суду не оспорив, але отримати правовстановлюючий документ на земельну ділянку на своє ім'я та розпоряджатися нею на правах власника не може через вказані обставини, а тому змушений звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_4 в судове засідання надала письмову заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити.

Від відповідача надійшла заява з проханням розглянути справу без участі їх представника.

Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судом встановлено, що 01.11.2003 року померла ОСОБА_3 після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки загальною площею 4,3590 га, розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 517949, копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 043566.

Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона матиме право заповіла позивачу ОСОБА_1, що підтверджується копією заповіту від 18.02.1988 року посвідченого секретарем виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради за реєстровим № 25.

Відповідно до діючого законодавства позивач звернувся до державного нотаріуса Петропавлівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 Проте нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку померлої 01.11.2003 року ОСОБА_3, оскільки право власності останньої на вказану земельну ділянку не було зареєстроване, про що свідчить відсутність на державному акті відповідних записів, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.02.2012 року.

В державному акті на право власності на земельну ділянку відсутні відповідні записи та дата його видачі, оскільки ОСОБА_3 за життя не встигла отримати вже виготовлений вказаний Державний акт на право власності на земельну ділянку, а виданий він був вже після її смерті. Тобто за життя ОСОБА_3 мала у своїй власності земельну ділянку і ніхто її право власності на земельну ділянку до суду не оспорив.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її на час відкриття. Позивач від спадщини у вигляді земельної ділянки не відмовлявся, фактично її прийняв, ніхто його право на спадщину до суду не оспорив.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 212-214 ЦПК України, ст. 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1225, 1268 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на спадкове майно за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, як за спадкоємцем за заповітом, право власності на спадкове майно, а саме на земельну ділянку площею 4,3590 га, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_3, яка померла 01.11.2003 року, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 043566.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. К. Ніколаєва