Справа № 1010/2016/2012
Провадження № 2/1010/525/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2012 року, Володарський районний суд Київської області, в складі:

головуючого судді Моргун Г. Л.,

при секретарі Волівач В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні , в смт Володарка , справу за позовом

ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

ОСОБА_3

до ОСОБА_4

про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2012 року до суду звернулися позивачі з позовною заявою, в якій вказували , що 18 лютого 2012 року помер ОСОБА_5. Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом. За свого життя ОСОБА_5 склав заповіт, яким земельну ділянку площею 3,9411 га, яка розташована на території Пархомівської сільської ради Володарського району Київської області заповідав їм у рівних частинах. Вони вчасно звернулися до нотаріуса з заявою про прийняття спадкового майна, але в даний час не можуть належним чином прийняти спадщину, оскільки в Державному акті допущено підчистку .

Позивачі просять суд визнати за ними право власності на спадкове майно за заповітом , після смерті ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 3,9411 га , яка розташована в межах Пархомівської сільскої ради Володарського району та належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії КВ № 012458 .

В судовому засіданні представник позивачів та позивач ОСОБА_2 підтримали вимоги викладені у позоній заяві , посилаючись на обставини викладені у позові .

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином. До суду надійшла телефонограма , якою відповідач просив розгляд справи проводити без його участі, вказуючи на визнання позовних вимог позивачів ( а.с.46).

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_2, представника позивачів , взявши до уваги позицію відповідача ОСОБА_4 та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню.

По справі встановлено , що 18 лютого 2012 року помер ОСОБА_5, що стверджено свідоцтвом про його смерть ( а.с.10). За життя 30 березня 2009 року, спадкодавцем було складено заповіт ( а.с.11), яким він земельну ділянку площею 3,9411 га , яка розташована на території Пархомівської сільської ради Володарського району Київської області , що належала йому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії КВ № 012458 заповідав ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частинах ( а.с.11).

Відповідно до спадкової справи № 56/2012 , до майна померлого 18 лютого 2012 року ОСОБА_5 позивачі вчасно звернулися до нотаріуса з заявою про прийняття спадкового майна .

Однак, як встановлено у судовому засіданні, у вказаному вище Державному акті на право приватної власності на землю , допущено підчищення в графі назва органу, дата і номер рішення.

Позивачі не мають можливості належним чином оформити в порядку спадкування вказану вище земельну ділянку оскільки при видачі названого Державного акта, в порушення вимог Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі - було допущено помилку (підчищення ). Внаслідок чого позивачі позбавлені можливості оформити належним чином прийняття спадщини у нотаріуса , оскільки згідно Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України , нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, що мають підчистки або дописки, закреслені слова та інші не застережені виправлення, документи текст яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також написані олівцем.

За наведених підстав нотаріусом позивачам було відмовлено в оформленні прийняття спадщини на земельну ділянку і вони вимушені звернутися до суду для усунення перешкод та поновлення своїх прав на спадкове майно .

Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України.

Відповідно до ст. 328 ЦК України , право власності набувається на підставах , що не заборонені законом , зокрема із правочинів .

Право власності вважається набутим правомірно , якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом . Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за заповітом , відповідно до ст. 1217 ЦПК України.

У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Беручи до уваги вище викладе, суд прийшов до висновку, що позивачі мають право на спадщину за заповітом , що залишилась після ОСОБА_5 оскільки, вони визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи , визначені у заповіті. Ст. 1222 ч.1 ЦК України вказує , що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини , а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

Відповідач по справі , є спадкоємцем першої черги , як син спадкодавця , однак він на спадщину не претендує та не заперечує проти її прийняття позивачами.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах , із збереженням її цільового призначення. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України. Ст. 1267 ч.1 Цивільного Кодексу України зазнчає , що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Беручи до уваги вище викладене, суд прийшов до висновку , що вимоги позивачів базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 81,125,152 Земельного Кодексу України, ст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1222, 1223, 1225, 1235,1241, 1267,1268 ЦК України , ст.ст. 57, 79, 208, 209, 212 215 ЦПК України , суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом - задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності у рівних частках на земельну ділянку площею 3,9411 га , яка розташована на території Пархомівської сільської ради Володарського району Київської області , що належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії КВ № 012458, в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_5, який помер 18 лютого 2012 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи , які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г. Л. Моргун