АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________
Провадження : 22ц/2090/8308/2012 Головуючий 1-ї інстанції -Страхова І.П.
Справа № 2- 763/11 Доповідач - Шевченко Н.Ф.
Категорія : позбавлення батьківських прав.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2012 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - БобровськогоВ.В., Кокоші В.В.

при секретарі - Гелашвілі Т.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Первомайського міжрайонного прокурора Харківської області на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 14 листопада 2012 року по справі за позовом Первомайського міжрайонного прокурора Харківської області в інтересах неповнолітнього Гоголенка Михайла Васильовича до ОСОБА_3, треті особи -служба у справах дітей Первомайської міської ради Харківської області, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2011 року Первомайський міжрайонний прокурор Харківської області в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до суду з позовом, який було уточнено, до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від своїх обов'язків по вихованню та утриманню відносно сина ОСОБА_5, який, після смерті матері -ОСОБА_6, постійно проживає з бабусею ОСОБА_4.

Треті особи -Служба у справах дітей Первомайської міської ради Харківської області та ОСОБА_4 підтримали заявлений позов.

Рішенням Первомайського міжрайонного суду Харківської області від 14 листопада 2012 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Первомайський міжрайонний прокурор Харківської області просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм процесуального і матеріального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, які розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

У відповідності до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відмовляючи у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог та недоведеності факту ухиляння відповідача від виконання батьківських обов'язків.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився ОСОБА_2 (а.с.5). 27 червня 2012 року ОСОБА_2 змінив прізвище на -ОСОБА_2 (а.с.188). Його матір'ю була ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, батьком є ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво про народження НОМЕР_1, видане Первомайським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківської області (а.с.5,15).

Сторони не заперечували, що після смерті матері дитина проживала з батьком, проте згодом на прохання діда та баби, батьків померлої ОСОБА_6, малолітній ОСОБА_2 почав проживати з ними.

Судом встановлено, що відносини сторін у справі - батька та баби неповнолітнього ОСОБА_2 з часом погіршились, що негативно вплинуло на ставлення сина до батька.

Факт напружених та неприязних відносин сторін у справі підтверджується судовими рішеннями, якими протягом 2007 -2010 років вирішувалось питання про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_2 (а.с.162-166).

Із текстів судових рішень вбачається, що батько дитини ОСОБА_3 заперечував проти визначення місця проживання сина у діда та баби, посилався на те, що має бажання та всі умови, щоб син проживав з ним.

На даний час неповнолітній ОСОБА_2 продовжує проживати разом з бабою ОСОБА_4, що не заперечується сторонами у справі.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 04 липня 2011 року стягнуто аліменти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно починаючи з 17.02.2011 року, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.46).

Третя особа ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції не заперечувала, що протягом часу перебування у неї дитини, ОСОБА_3 періодично надавав кошти на утримання сина, заборгованості по аліментам немає.

Вказаний факт також підтверджується копіями грошових переказів на ім'я ОСОБА_2 протягом 2007 -2010 років та поясненнями відповідача про те, що до 2007 року ОСОБА_4 приймала кошти та допомогу особисто від нього, а після такої відмови він почав пересилати кошти поштовими переказами (а.с.59-62).

Посилання представника прокуратури на кримінальну справу, порушену прокуратурою відносно ОСОБА_3 про часткове привласнення грошових коштів - пенсії, яка 25.03.2000 року призначена ОСОБА_3 у зв'язку з втратою годувальника на утримання неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не є в розумінні вимог ст. 164 СК України підставою для позбавлення відповідача батьківських прав.

Представником прокуратури не надано суду жодної негативної характеристики на відповідача з місця його проживання, роботи чи місця навчання дитини.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є пенсіонером за вислугою років МВД, за місцем його проживання та роботи характеризується позитивно (а.с.48-50).

Із витягу протоколу засідання комісії Первомайського міськвиконкому з питань захисту прав дитини від 01.02.2012 року вбачається, що рішення про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, приймалось виключно на підставі заяви ОСОБА_4 та її пояснень щодо відношення ОСОБА_3 до своїх батьківських обов'язків (а.с.104).

ОСОБА_3 участі у засіданні комісії участі не приймав, доказів того, що він належним чином повідомлявся про проведення засідання комісії суду не надано, у зв'язку з чим він був позбавлений можливості надати свої пояснення та доводи відносно конфліктної ситуації, яка виникла фактично між ним та ОСОБА_4

В матеріалах справи відсутні докази того, що з відповідачем проводилась профілактична робота щодо неналежного виконання ним батьківських прав, як і відсутні докази попередження його про відповідальність за невиконання батьківських обов'язків щодо утримання та виховання дитини.

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Статтею 150 СК України передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Відповідно до ч.4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежні виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх або неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Доказів ухиляння від виконання обов'язків по вихованню відповідачем ОСОБА_3 своєї дитини та нехтування батьківськими обов'язками, представником прокуратури не надано та не доведено ні в суді першої інстанції, ні при апеляційному перегляді справи. Той факт, що між відповідачем та бабою неповнолітнього ОСОБА_2 -ОСОБА_4 протягом багатьох років склалися неприязні стосунки, свідчить про перешкоди ОСОБА_3 належно виконувати на даний час свої батьківські обов'язки, а не про ухиляння від виконання обов'язків.

Судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції є законними, зробленими на підставі наявних в матеріалах справи доказів, а тому відхиляє доводи апеляційної скарги про нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками, як такі, що спростовуються матеріалами справи.

Інші доводи, наведені у апеляційній скарзі, зводяться до намагань надати перевагу одним доказам над іншими, що суперечить вимогам ст. 212 ЦПК України, і тому до уваги не беруться.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що при розгляді справи вимоги матеріального і процесуального права судом першої інстанції додержано, підстав для скасування рішення немає.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з наведеного та керуючись статтями 303, 304, 307, 308, 314, 315, 317, 324 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Первомайського міжрайонного прокурора Харківської області відхилити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 14 листопада 2012 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді