Справа № 2-3751/11
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"01" лютого 2012 р.

Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді Крамаренко А.І.

при секретарі Корнієнко Н.І.

за участю: представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, відділу Державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції, третя особа Бердянське ВРЕР УДАІ ГУМВС України в запорізькій області, про визнання права власності на транспортний засіб,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 07.12.2010 року між ним та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу марки КІА модель CLARUS , 1998 року випуску, білого кольору, шасі (кузов, рама) №KNAGC2232WA702110, тип легковий седан, повна маса 1750 кг., маса без навантаження 1350 кг., обєм двигуна 1793 куб. см., реєстраційний номер НОМЕР_1, відповідно до якого він передав ОСОБА_4 1000 грн., а останній передав йому автомобіль, технічну документацію на нього, довіреність та видав розписку про отримання вказаної суми.

Оскільки коштів на переоформлення автомобіля на той час у нього не було, домовившись про ціну та інші істотні умови договору купівлі-продажу, він сплатив ОСОБА_4 повну вартість автомобіля, та щоб підтвердити вчинений правочин автомобіль був переданий йому за нотаріально посвідченою довіреністю.

На даний час його матеріальний стан покращився та він вирішив переоформити автомобіль на своє імя. Однак, звернувшись до органів ДАІ, він дізнався, що автомобіль арештований у звязку з заборгованістю ОСОБА_4 перед іншими особами.

Вважає арешт автомобіля безпідставним та таким, що порушує його конституційні права, оскільки власником автомобіля він став ще 07.12.2010 року, заплатив ОСОБА_4 повну вартість автомобіля , що підтверджується розпискою виданою останнім, однак не оформили нотаріально договір-купівлі-продажу автомобіля. .

У звязку з цим він звернувся до суду та просить: визнати довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Бердянського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5, зареєстровану в реєстрі за №3040 від 7 грудня 2010 року, удаваним правочином та застосувати до неї правила щодо договору купівлі-продажу транспортного засобу марки КІА модель CLARUS , 1998 року випуску, білого кольору, шасі (кузов, рама) №KNAGC2232WA702110, тип легковий седан, повна маса 1750 кг., маса без навантаження 1350 кг., обєм двигуна 1793 куб. см., реєстраційний номер НОМЕР_1, що укладений між ОСОБА_4 та ним; визнати за ним право власності на транспортний засіб марки КІА модель CLARUS , 1998 року випуску, білого кольору, шасі (кузов, рама) №KNAGC2232WA702110, тип легковий седан, повна маса 1750 кг., маса без навантаження 1350 кг., обєм двигуна 1793 куб. см., реєстраційний номер НОМЕР_1; виключити з опису та звільнити з-під арешту транспортний засіб марки КІА модель CLARUS, 1998 року випуску, білого кольору, шасі (кузов, рама) №KNAGC2232WA702110, тип легковий седан, повна маса 1750 кг., маса без навантаження 1350 кг., обєм двигуна 1793 куб. см., реєстраційний номер НОМЕР_1.

В судовому засіданні представник позивача з довіреністю ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити.

ОСОБА_4, належним чином повідомлений за місцем реєстрації про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив.

Представник відділу Державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції за довіреністю ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що ОСОБА_4 має ряд забовязань перед іншими особами. Арешт на спірний автомобіль був накладений для можливості задоволення вимог стягувачів. Проте, матеріали виконавчого провадження не містять доказів про вручення ОСОБА_4 копії постанови про накладення арешту на спірний автомобіль.

Представник Бердянськеого ВРЕР УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області в судове засідання не зявився. До суду не надходило заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність.

Заслухавши учасників судового засідання, допитав свідків, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позови, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Пунктом 25 Постанови пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»визначено, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обовязкі сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст. 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені ст. 216 ЦК України, можуть застосовуватись тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний.

За змістом ст. ст. 316 319, 658 ЦК України право продажу товару належить власникові.

Судом встановлено, що автомобіль КІА модель CLARUS , 1998 року випуску, білого кольору, шасі (кузов, рама) №KNAGC2232WA702110, тип легковий седан, реєстраційний номер НОМЕР_1 зареєстрований на імя ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії РСА №093575 від 30.03.2006 року.

07.12.2010 року ОСОБА_4 видав розписку, відповідно до якої він отримав від ОСОБА_3 1000 грн. за продаж вказаного вище автомобіля.

В цей же день, 07.12.2010 року ОСОБА_4 видав нотаріально посвідчену довіреність, якою уповноважив ОСОБА_3 керувати автомобілем КІА модель CLARUS, 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, представляти його інтереси в різних органах та вчиняти всі інші юридично значимі дії, повязані з цією довіреністю.

З пояснень представника позивача встановлено, що технічна документацію на автомобіль, ключі від нього та сам автомобіль з 07.12.2010 року знаходяться у ОСОБА_3

Дослідженими в судовому засіданні матеріалами виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_4 на користь інших осіб грошових коштів встановлено, що ОСОБА_4 не отримував копію постанови державного виконавця про арешт спірного транспортного засобу, а отже недобросовісність в його діях відсутня.

З урахуванням вказаних приписів закону та встановлених обставин, суд вважає, що ОСОБА_4 видав нотаріально посвідчену довіреність на спірний автомобіль на імя ОСОБА_3 з метою приховання договору купівлі-продажу. В даній ситуації існують два правочини: один удаваний, а інший той, який сторони дійсно мали на увазі.

З огляду на наведене суд приходить до висновку, що відповідно до ст. ст. 235, 655 ЦК України сторони вчинили дії з виконання договору купівлі-продажу: одна сторона передала майно за певну грошову суму, а друга прийняла майно та сплатила обумовлену суму, що призводить до правових наслідків, на відміну від фіктивного правочину.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що договір доручення вчинений сторонами для приховання іншого правочину, а тому визнає, що сторонами в дійсності укладений договір купівлі-продажу спірного автомобіля.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 57 61, 212 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Бердянського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5, зареєстровану в реєстрі за №3040 від 7 грудня 2010 року, удаваним правочином та застосувати до неї правила щодо договору купівлі-продажу транспортного засобу марки КІА модель CLARUS , 1998 року випуску, білого кольору, шасі (кузов, рама) №KNAGC2232WA702110, тип легковий седан, повна маса 1750 кг., маса без навантаження 1350 кг., обєм двигуна 1793 куб. см., реєстраційний номер НОМЕР_1, що укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на транспортний засіб марки КІА модель CLARUS , 1998 року випуску, білого кольору, шасі (кузов, рама) №KNAGC2232WA702110, тип легковий седан, повна маса 1750 кг., маса без навантаження 1350 кг., обєм двигуна 1793 куб. см., реєстраційний номер НОМЕР_1.

Виключити з опису та звільнити з-під арешту транспортний засіб марки КІА модель CLARUS , 1998 року випуску, білого кольору, шасі (кузов, рама) №KNAGC2232WA702110, тип легковий седан, повна маса 1750 кг., маса без навантаження 1350 кг., обєм двигуна 1793 куб. см., реєстраційний номер НОМЕР_1.

Рішення може бути оскаржено через суд першої інстанції до апеляційного суду Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_6