Апеляційний суд Київської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Приходька К.П.

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.

при секретарі Лопатюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 травня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні та про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2012 року позивачка звернулась до суду із названим позовом посилаючись на те, що 27 листопада 2009 року помер її чоловік ОСОБА_3, який доводився батьком відповідачу. Сторони є спадкоємцями по закону після смерті ОСОБА_3 і вони звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини.

До складу спадщини увійшли: гараж № 166 в автокооперативі «Чайка» по вул..Комарова, 4-а, с.Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області; автомобіль марки ВАЗ 21011, 1980 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1; ? частина квартири АДРЕСА_1.

02 грудня 2010 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку автомобіля та ? частку гаражу.

В автокооперативі «Чайка» де знаходиться гараж необхідно сплачувати внески, які вона сплачувала починаючи з 2010 року в розмірі 1140 грн.

Оскільки у неї з відповідачем по справі склались неприязні відносини, останній не отримав свідоцтво на право власності на гараж та автомобіль, спільне користування та володіння гаражем та автомобілем неможливе, тому вона просила суд припинити право власності відповідача на вказане майно з виплатою йому грошової компенсації і визнати за нею право власності на 1/2 частину гаражу та 1/2 частину автомобіля, які успадкував відповідач.

Ринкова вартість зазначеного вище гаражу відповідно до технічного паспорту на гараж складає 31027 грн.

Ринкова вартість автомобіля марки ВАЗ 21011, 1980 року випуску, об'єм двигуна 1294 куб.см. шасі №10 седан, реєстраційний номер НОМЕР_1 згідно звіту про оцінку транспортного засобу від 24.11.2011 року становить 5200 грн.

Сума грошової компенсації що підлягає сплаті відповідачу за 1/2 частину гаражу становить 15500 грн. і ? частину автомобіля становить 2600 грн., а всього 18100 грн.

Грошова сума для виплати компенсації відповідачу за 1/2 частину гаражу та частину автомобіля в розмірі 18100 грн. нею була внесена на депозитний рахунок Святошинського районного суду м. Києва.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 травня 2012 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду позивачка оскаржила його в апеляційному порядку з підстав порушення судом при його винесенні норм матеріального права.

Зокрема апелянт не погоджується із підставами для відмови у задоволенні її позову, а саме не внесення на депозит суду грошової суми для виплати компенсації відповідачу за 1/2 частину гаражу та 1/2 частину автомобіля в розмірі 18 100 грн. (вісімнадцять тисяч сто гривень). Апелянт зазначає, що вказана сума була нею внесена але помилково на депозитний рахунок Святошинського районного суду м. Києва: УДК м. Києва, установа: 02896733 Святошинський районний суд м. Києва, МФО 820019, рахунок №3040 (ксерокопію квитанції додає), а не на депозитний рахунок Києво-Святошинського районного суду Київської області

Звертаючись з позовною заявою до суду, апелянт звернула увагу в позові, що помилково сплатила не на той депозитний рахунок і вважала, що суд або прийме позов або винесе ухвалу про усунення недоліків, але суд взагалі відмовив в задоволенні позову. Послатись на інші підстави, або ж змінити позовні вимоги для того, щоб звернутись з новим позовом, апелянт не має змоги, тому і подала дану апеляцію.

На день подання апеляції Державна судова адміністрація перерахувала кошти з депозитного рахунку Святошинського суду м. Києва на депозитний рахунок Києво-Святошинського суду м. Києва (копію квитанції додає)

Тому апелянт просила рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 травня 2012 року скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Письмових заперечень проти апеляційної скарги відповідач не надав.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив, що позивачу та відповідачу на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 02.12.2010 року виданих після смерті ОСОБА_3, померлого 27.11.2009 року, на праві спільної часткової власності належить кожному по 1/2 частині гаражу №166, по вулиці Комарова, 4-а в с. Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області, та автомобіля марки ВАЗ 21011, 1980 року випуску, об'єм двигуна 1294 куб.см. шасі №10 седан, реєстраційний номер 84646 КВ.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивач не внесла на депозит Києво-Святошинського районного суду Київської області попередньо вартість частки відповідача у праві спільної часткової власності. При цьому суд виходив з того, що виписка з рахунку про внесення позивачем на депозитний рахунок Святошинського районного суду м. Києва коштів у розмірі 18100 грн. не має юридичного значення, оскільки дана справа розглядається Києво-Святошинським районним судом Київської області на депозитний рахунок якого кошти не надходили.

Проте погодитись із таким висновком суду не можна виходячи із наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд послався на те, що кошти мають бути внесені саме на депозит суду, який розглядає справу, хоча такої прямої вказівки у законі немає. Виходячи із змісту закону, внесення коштів на депозит суду є умовою забезпечення виконання рішення суду у разі задоволення позову, і питання виплати цих коштів відповідачу після набрання рішенням суду законної сили могло бути вирішено в порядку його виконання. Крім того, про те, що позивач внесла кошти на депозит іншого суду, суду було відомо з часу подання позову, оскільки про це безпосередньо було зазначено у позовній заяві, але суд не надав позивачці строк для виправлення допущеної помилки і ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову із наведених вище підстав.

Але не дивлячись на те, що судова колегія не може погодитись із рішенням суду в частині підстав для відмови у задоволенні позову, позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, але з інших підстав.

Суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи щодо належності на праві власності спадкового майна обом спадкоємцям, оскільки в матеріалах справи відсутні свідоцтва про право на спадщину за законом на ім»я ОСОБА_2. Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом на ім»я ОСОБА_1 вказано, що свідоцтво про право на спадщину на іншу ? частку гаража та ? частку автомобіля не видано. (а.с.7,10)

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов»язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім»я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Відповідно до ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов»язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Оскільки відповідач не отримав свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно і не зареєстрував гараж в Державному реєстрі права власності на нерухоме майно, у нього не виникло права власності на спадкове майно.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майна за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Таким чином, виходячи із наведених норм Цивільного кодексу України може бути припинено право особи на частку у спільному майні лише у випадку наявності у особи такого права.

Оскільки право власності відповідача на гараж та автомобіль не виникло (за відсутності правовстановлюючих документів на це майно) його право, відповідно, не може бути і припиненим.

З врахуванням наведеного, судова колегія вважає, що у задоволенні позову необхідно було відмовити саме з наведених підстав, тобто недоведеності позовних вимог, а не з підстав не внесення позивачкою коштів на депозитний рахунок Києво-Святошинського районного суду. Оскільки рішення суду ухвалене із неправильним встановленням обставин справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з підстав його недоведеності.

На підставі ст.ст.365, 1297, 1299 ЦК України, керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 травня 2012 року скасувати і ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді