АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/7350/12 Справа № 2-1559/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Рудь В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Куценко Т.Р., Повєткіна В.В.

при секретарі: Приймаковій М.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 травня 2012 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_6, Томаківська державна нотаріальна контора, про визнання угоди недійсною, визнання права власності в порядку спадкування за законом, витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В с т а н о в и л а :

У квітні 2011 року ОСОБА_2 звернулася з позовом, який уточнювала в ході розгляду справи, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_6, Томаківська державна нотаріальна контора, про визнання угоди недійсною, визнання права власності в порядку спадкування за законом, витребування майна з чужого незаконного володіння(а.с.4-6,78-79,96-97).

В позовній заяві в редакції від 20.03.2012 року ОСОБА_2 зазначила, що вона є спадкоємицею за законом після померлої 27.04.2009 року племінниці ОСОБА_7, що підтверджується копією рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 17.11.2010 року про встановлення факту родинних відносин та копією свідоцтва про смерть ОСОБА_7 3.І, виданого виконкомом Володимирівської сільради Томаківського р-ну Дніпропетровської області 28.04.2009 року, актовий запис № 19.

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 04.06.2010 року їй встановлено додатковий строк для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_7 3.І. у зв'язку з поважністю причин його пропуску.

Після набрання судовим рішенням законної сили вона звернулась до Томаківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, після чого їй було надано запит до ОКП "Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації" про надання витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1.

При зверненні до ОКП "Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації" було призначено вихід техніка на 09.03.2011 року, але відповідачка ОСОБА_5 та її дід ОСОБА_4 техніка в квартиру не впустили, у зв'язку з чим неможливо зробити технічний паспорт та витяг з реєстру на дану квартиру. З цього приводу змушена була звернутися до органів міліції, де надано висновок від 18.03.2011 року.

За життя племінниця ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, була інвалідом 1-ї групи, страждала на тяжке психічне захворювання, на день смерті перебувала у Володимирівському психоневрологічному інтернаті, що підтверджується копією довідки даного закладу від 11.08.2009 року та посвідченням № 100433 опікуна ОСОБА_8 від 06.03.95 року.

Мати племінниці ОСОБА_8, її, ОСОБА_2, рідна сестра, померла 10.11.2003 року.

Квартира АДРЕСА_2 належала племінниці ОСОБА_8 3.І. та її померлій матері - ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.11.1997 року №064-С, виданого АТ "Дніпровагонмаш" та зареєстрованого в БТІ м.Дніпродзержинська за №22376 КИ 163.

27 квітня 2006 року було винесено заочне рішення суду за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_8 3.І. про визнання дійсним договору довічного утримання та угоди купівлі-продажу нерухомого майна, визнання права власності на майно, зняття з реєстрації місця проживання.

Ухвалою суду від 14.08.2007 року судом задоволена її, ОСОБА_2, заява про перегляд заочного рішення суду від 27.04.06 року і вказане рішення скасоване.

Ухвалою суду від 25.09.2007 року зазначений позов ОСОБА_10 до ОСОБА_8 3.І. залишено без розгляду.

18.07.2006 року зареєстровано перехід права власності на спірну квартиру до ОСОБА_10 на підставі рішення Заводського районного суду від 27.04.2006 року.

04.10.2006 року зареєстровано перехід права власності на спірну квартиру від ОСОБА_10 до ОСОБА_11 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 29.09.06 року, реєстр № 3903.

10.02.2007 року зареєстровано перехід права власності на зазначену квартиру від ОСОБА_11 до ОСОБА_5 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 21.12.06 pоку, реєстр № 4858.

Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 26.05.2009 року провадження у цивільній справі за її позовом в інтересах ОСОБА_11 3.І. до ОСОБА_3, ОСОБА_11 та ОСОБА_5 закрито у зв'язку зі смертю ОСОБА_11 3.І. та відсутності у неї на той час документів, які б підтверджували факт родинних відносин з ОСОБА_8 3.І.

29.09.2006 року ОСОБА_3 уклав угоду купівлі-продажу спірної кварти з ОСОБА_11 за документом, а саме за заочним рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 27.04.06 року про визнання дійсним договору довічного утримання та угоди купівлі-продажу нерухомого майна, визнання права власності на майно, яке згодом було відмінено на підставі ухвали того ж суду від 14.08.07 року, 21.12.06 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_5 укладена угода дарування вказаної квартири.

Фактично ОСОБА_3 уклав нікчемні (незавірені нотаріально, не погоджені з органом опіки та піклування) угоди шодо спірної квартири з ОСОБА_8 та ОСОБА_8 3.І., оскільки у той час ОСОБА_8 3.І. страждала на тяжке психічне захворювання та знаходилась під опікою.

Договір довічного утримання від 20.09.2003 року, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та визнання за ним права власності на дану квартиру є недійсним, оскільки відповідно до ухвали Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 14.08.2007 року заочне рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 27.04.2006 року, яким було визнано дійсним договір довічного утримання та визнано право власності за ОСОБА_9 було скасовано і таким чином усі наступні угоди щодо спірного нерухомого майна не могли породити цивільно-правові відносини, пов'язані з виникненням чи припиненням права власності на спірне майно і будь-які правочини, укладені після цього із спірним майном є нікчемними, а тому не потребують визнання їх у судовому порядку недійсними.

На день смерті ОСОБА_8 племінниця ОСОБА_8 3.І. мешкала разом з нею, мала спільну власність у вигляді спірної квартири та була непрацездатною, оскільки страждала на тяжке психічне захворювання і таким чином фактично прийняла спадщину у вигляді Ѕ частини спірної квартири після померлої матері ОСОБА_8

Договори укладені між ОСОБА_10 і ОСОБА_8 та психічно хворою ОСОБА_8 3.І. є нікчемними та суперечать засадам цивільного судочинства і за своїм змістом та формою не відповідають вимогам закону.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_2 просила:

1.Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3, житловою площею 16,7 кв.м, загальною площею 28,6кв.м, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 29.09.2006 року, реєстр №3903;

2.Визнати за нею, ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після померлої 27.04.2009 року племінниці ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_4 загальною площею 28,6 кв.м., житловою площею 16,7 кв.м., що є підставою для подальшої реєстрації в Єдиному реєстрі права власності на нерухоме майно;

3.Витребувати із незаконного володіння від ОСОБА_5 на її користь нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 28,6 кв.м., житловою площею 16,7 кв.м. шляхом її виселення та зняття з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_5 ОСОБА_12(а.с.96-97).

Заочним рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 травня 2012 року позов задоволено частково(а.с.109-112).

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_6, укладений 29.09.2006 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_6

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду в частині відмови в задоволенні позову та ухвалити нове рішення, яким визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після померлої 27.04.2009 року племінниці ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_6 загальною площею 28,6кв.м., житловою площею 16,7кв.м. та витребувати із незаконного володіння ОСОБА_5 на її, ОСОБА_2, користь нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_6 загальною площею 28,6кв.м., житловою площею 16,7кв.м. (а.с.115-116),

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом після померлої 27.04.2009 року племінниці ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_2, суд виходив з того, що вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають, оскільки у ОСОБА_2 наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.

Що стосується відмови ОСОБА_2 у задоволенні вимог про витребування вказаної квартири із незаконного володіння ОСОБА_5, то суд зазначив, що станом на час звернення до суду з такими вимогами ОСОБА_2 не володіє правом власності на квартиру, а є лише спадкоємцем, а тому у неї відсутнє право на звернення з зазначеними позовними вимогами.

Однак такі мотиви відмови ОСОБА_2 у задоволенні вказаних вимог не можна визнати обгрунтованими з огляду на наступне.

Згідно ст.ст.3,11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Тому, вирішуючи спори про визнання угод недійсними, суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угоди вимогам закону: додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

В п.5, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 06.11.2009 року роз'яснено, що відповідно до ст.ст.215 та 216 УК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Реституція як спосіб захисту цивільного права(ч.1 ст.216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину.

Норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК.

За правилами ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати(добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Згідно зі ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

Статтями 1268, 1269 ЦК Ураїни встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Із свідоцтва про право власності на житло від 27.11.1997 року, виданого згідно з розпорядженням АТ «Дніпровагонмаш»м.Дніпродзержинська 27.11.1997 року №064-С вбачається, що квартира АДРЕСА_2 належала на праві спільної власності ОСОБА_8 та ОСОБА_7(а.с.165).

ОСОБА_8 померла 10 листопада 2003 року(а.с.29), ОСОБА_7, яка з 13.01.2004 року по 24.04.2009 року проживала у Володимирівському психоневрологічному інтернаті, померла 27 квітня 2009 року(а.с.28,30).

Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 17 листопада 2010 року встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та її племінницею ОСОБА_7, що померла 27 квітня 2009 року у Володимирівському психоневрологічному інтернаті Дніпропетровської області(а.с.23).

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 04 червня 2010 року визнано причину пропуску строку для прийняття спадщини за законом спадкоємцем ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, після смерті 27 квітня 2009 року ОСОБА_7, поважною.

Визначено ОСОБА_2 додатковий двохмісячний термін для подачі нею заяви про прийняття спадщини на майно, яке складається з квартири АДРЕСА_2 та вкладів у Державному Ощадному банку України філії Дніпродзержинське відділення №3293, після смерті 27 квітня 2009 року ОСОБА_7(а.с.26).

Із спадкової справи спадкодавця ОСОБА_7, дослідженої в судовому засіданні апеляційної інстанції, вбачається, що 13 липня 2010 року ОСОБА_2 звернулася до Томаківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті племінниці ОСОБА_7(а.с.152). При з'ясуванні питання щодо спадкового майна, а саме відносно квартири АДРЕСА_2, встановлена відсутність у ОСОБА_2 правовстановлюючого документу, у зв'язку з чим нотаріус послався на відсутність можливості видати свідоцтво про право на спадщину(а.с.91).

Як видно із інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 11.01.2012 року власником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору дарування від 21.12.2006 року, посвідченого нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу, значиться ОСОБА_5 (а.с.92).

Таким чином, факт реєстрації в Реєстрі прав власності на нерухоме майно спірної спадкової квартири не за спадкодавцем, а за іншої особою фактично є перешкодою для видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину на вказану квартиру, а тому висновок суду про те, що у ОСОБА_2 наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину є помилковим та протирічить матеріалам справи.

При таких обставинах колегія суддів вважає, що вимоги ОСОБА_2, яка у передбаченому законом порядку звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_7, померлої 27 квітня 2009 року, та є спадкоємицею останньої, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину з зазначених підстав, про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_6 грунтуються на законі та матеріалах справи.

В частині вимог ОСОБА_2 щодо права витребування вказаної квартири із незаконного володіння ОСОБА_5 по справі встановлено наступне.

Заочним рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 27 квітня 2006 року по справі №2-1687/06 задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_7, третя особа Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації та відділ громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Заводського РВ ДМУ УМВС України, про визнання дійсним договору довічного утримання та угоди купівлі-продажу нерухомого майна, визнання права власності на майно та зняття з реєстрації місця проживання.

Визнано договір довічного утримання, укладений 20.09.2003 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 таким, що здійснився та дійсною угоду купівлі-продажу Ѕ квартири №3, що знаходиться в житловому будинку №20 по вул.Кіма у м.Дніпродзержинську, яку було укладено 20.09.2003 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_7.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_6 загальною площею 28,6кв.м.

Зобов'язано Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризазії зареєструвати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на квартиру АДРЕСА_6 загальною площею 28,6кв.м.

Визнано ОСОБА_7 такою, що втратила право користування квартирою №3, що знаходиться в житловому будинку №20 по вул.Кіма у м.Дніпродзержинську та зобов'язано відділ громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Заводського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_7 за адресою розташування квартири №3 в житловому будинку №20 по вул.Кіма у м.Дніпродзержинську(а.с.9-10).

Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 14 серпня 2007 року вказане заочне рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 27 квітня 2006 року по справі №2-1687/06 скасовано(а.с.193).

Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 25 вересня 2007 року позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_7 про визнання угоди довічного утримання, купівлі-продажу дійсною та визнання права власності на нерухоме майно залишена без розгляду(а.с.192).

Як видно із справи, ОСОБА_3 зареєстрував за собою право власності в ОКП «Дніпродзержинське БТІ»на квартиру №3 в житловому будинку №20 по вул.Кіма у м.Дніпродзержинську на підставві заочного рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 27 квітня 2006 року, ухваленого по справі №2-1687/06 за його позовом до ОСОБА_7, третя особа Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації та відділ громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Заводського РВ ДМУ УМВС України, про визнання дійсним договору довічного утримання та угоди купівлі-продажу нерухомого майна, визнання права власності на майно та зняття з реєстрації місця проживання, яке скасовано, а його позов залишено без розгляду(а.с.9-10,192,193) та згідно договору купівлі-продажу від 29.09.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_6, продав вказану квартиру ОСОБА_4, який в свою чергу на підставі договору дарування від 21.12.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_6, подарував спірну квартиру ОСОБА_5Я.(а.с.12-14).

Перевіряючи обставини укладання зазначених угод, суд встановив, що квартира №3 в житловому будинку №20 по вул.Кіма у м.Дніпродзержинську вибула із володіння власника - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, інваліда першої групи(а.с.29), яка з 13.01.2004 року по 24.04.2009 року проживала у Володимирівському психоневрологічному інтернаті(а.с.28), не з її волі, а іншим шляхом, а саме на підставі ухваленого заочного рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 27 квітня 2006 року, яке скасовано ухвалою суду від 14 серпня 2007 року та позов залишено без розгляду ухвалою суду від 25 вересня 2007 року.

Зазначені обставини підтверджуються як матеріалами даної справи так і матеріалами справи №2о-69 за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин; матеріалами справи №2-1883-2010 за позовом ОСОБА_2 до Дніпродзержинської територіальної громади про визнання додаткового строку для прийняття спадщини; матеріалами справи №2-2088/08(2-103-10) за позовом представника позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням; матеріалами справи №2-1372-08(2-1895-09) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання угоди купівлі-продажу та дарування квартири недійсними, перереєстрацію права власності.

Встановивши вказані обставини, суд прийшов до висновку, що станом на час вчинення правочину - договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_6 від 29.09.2006 року право власності до продавця вказаної квартири ОСОБА_3 перейшло не з волі власника квартири - ОСОБА_7, а тому договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_6 від 29.09.2006 року, як вчинений в порушення вимог ст.ст.203, 316, 319, 321 ЦК УКраїни є недійсним.

Разом з тим, відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні вимог про витребування вказаної квартири із незаконного володіння ОСОБА_5, суд не взяв до уваги, що ОСОБА_2, як така, що прийняла спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_7, померлої 27 квітня 2009 року, та є спадкоємицею останньої, має право на підставі ст.3 ЦПК України, ст.ст.16, 388 ЦК України, витребувати квартиру АДРЕСА_6 загальною площею 28,6кв.м., житловою площею 16,7кв.м із незаконного володіння ОСОБА_5, яка набула спірну квартиру на підставі безвідплатного договору дарування від 21.12.2006 року, у зв'язку з чим прийшов до помилкового висновку про відсутність у ОСОБА_2 права для витребування вказаного нерухомого майна.

При таких обставинах колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом після померлої 27.04.2009 року племінниці ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_6 загальною площею 28,6кв.м., житловою площею 16,7кв.м та витребування із незаконного володіння від ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 вказаного нерухомого майна підлягає скасуванню на підставі п.3,4 ст.309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_2 про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після померлої 27.04.2009 року племінниці ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_6 загальною площею 28,6кв.м., житловою площею 16,7кв.м та про витребування вказаного нерухомого майна із незаконного володіння ОСОБА_5.

Керуючись ст.ст.303,307,308,309,316 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 травня 2012 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом після померлої 27.04.2009 року племінниці ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_6 загальною площею 28,6кв.м., житловою площею 16,7кв.м та витребування із незаконного володіння від ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_6 загальною площею 28,6кв.м., житловою площею 16,7кв.м, скасувати.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після померлої 27.04.2009 року племінниці ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_6 загальною площею 28,6кв.м., житловою площею 16,7кв.м.

Витребувати із незаконного володіння ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_6 загальною площею 28,6кв.м., житловою площею 16,7кв.м.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-