Справа № 0417/5805/2012
№ 2/0417/3937/2012
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 липня 2012 року м. Дніпропетровськ

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі: Головуючого судді: Грищенко В.М., при секретарі: Шульга Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом до відповідача, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання позивачки у розмірі 1/4 частини (25%) його пенсії, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму осіб, які втратили працездатність, - з дня подання позовної заяви.

В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала на те, що у 1996 році захворіла на інфаркт мозку, внаслідок чого втратила повністю мову та частково рух і пам'ять. Тривалий час багаторазово лікувалась амбулаторно за місцем проживання та стаціонарно у лікарнях до 2 разів на рік. У 1996 році позивачка повністю втратила працездатність та визнана інвалідом другої групи довічно. У 1998 році померла мати позивачки ОСОБА_3 і єдиною особою, яка доглядає та утримує позивачку є її син ОСОБА_4, а батько позивачки - відповідач допомогу не надає, участі в утриманні позивачки не приймає. За станом здоровя позивачка потребує постійного лікування, проходження реабілітаційних курсів та вживання ліків. Єдиним доходом позивачки є пенсія у розмірі 764 грн. на місяць, якої не вистачає на життєві потреби. Посилаючись також на те, що за договором дарування від 26.05.2010 року відповідач подарував своїй дружині ОСОБА_5 двокімнатну квартиру, в якій мешкає відповідач, позивачка вважає, що матеріальний стан та доходи відповідача дозволяють останньому надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки.

В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. В якості заперечень проти позовних вимог, представник відповідача у судовому засіданні пояснила, що відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером, учасником війни, ветераном. Разом зі своєю покійною дружиною ОСОБА_3 відповідач усе життя працювали заради благополуччя позивачки і допомагали матеріально. Крім того, відповідач забезпечив позивачку власним житлом внаслідок придбання на її користь квартири за адресою: АДРЕСА_1. Позивачка, як інвалід, користується певними державними пільгами та гарантіями. В той час, як пенсія відповідача є трохи більшою від 1200,00 грн. на місяць. Оскільки відповідач є старою, немічною та хворою людиною, яка має маленьку пенсію, якої ледве вистачає на харчування та ліки, враховуючи, що відповідач є непрацездатним, ніяких додаткових доходів не має, що унеможливлює надання допомоги позивачці, стягувати аліменти з відповідача останній вважає неправомірним.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно Довідки МСЕК від 13.05.2004 року № 407797 та пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 30.12.2008 року позивачці, ІНФОРМАЦІЯ_2, встановлена друга група інвалідності довічно та позивачка не може бути прилаштована до виконання будь-якого виду праці.

Відповідно до повторно виданого свідоцтва про народження від 21.07.1992 року відповідач доводиться позивачці батьком. У відповідності з довідкою Відділу запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Кіровської районної Ради народних депутатів від 21.07.1992 року позивачка вступала у шлюб з гр. ОСОБА_6, внаслідок чого прізвище позивачки з ОСОБА_3 змінено на ОСОБА_6. Шлюб було розірвано відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 05.07.1979 року, актовий запис № 670. Матір позивачки ОСОБА_3 померла 29.07.1998 року, що підтверджено відповідною довідкою Відділу реєстрації актів громадянського стану Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська та не заперечувалось сторонами.

Згідно з ч.1 ст. 198 Сімейного кодексу України: батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. За приписами ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Частиною 1 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.1 ст. 10 СК України, якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).

Так, відповідно до ч. 4 ст. 75 СК України, один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Як вбачається з Довідки № 505 від 01.02.2011 року, отримувана позивачкою пенсія є навіть трохи більшою від встановленого прожиткового мінімуму. Адже, в період з вересня 2010 року по лютий 2011 року позивачка одержувала пенсію розміром 723,74 грн. - 764,74 грн., в той час як, встановлений ст. 52 Закону України Про Державний бюджет України на 2010 рікN 2154-VI, прожитковий мінімум в розрахунку на місяць на одну особу, яка втратила працездатність, складав: з 1 липня - 709 грн., з 1 жовтня - 723 грн., з 1 грудня - 734 грн. Згідно зі ст. 21 ЗУ Про Державний бюджет України на 2011 рікN 2857-VI, розмір відповідного прожиткового мінімуму склав: з 1 січня - 750 грн., а з 1 квітня - 764 грн.

Тобто, не дивлячись на посилання позивачки на нестачу грошових коштів, позивачка не є такою, що потребує матеріальної допомоги.

Крім того, за приписами ч.1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно ст. 203 СК дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Згідно свідоцтва про народження від 26.02.1974 року позивачка має повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Як вбачається з довідки № 1440 від 07.03.2012 року, сума пенсії за вислугу років, одержана сином позивачки за період з березня 2011 року по лютий 2012 року склала 25966,30 грн. Зокрема, сума пенсії, одержаної у лютому 2012 року, складає 2174,65 грн., що, враховуючи положення ст. 12 ЗУ Про Державний бюджет України на 2012 рік № 4282-VI, більше ніж у двічі перевищує прожитковий мінімум працездатної особи в розрахунку на місяць, який з 1 січня та по 1 квітня склав 1073 грн.

Таким чином, син позивачки ОСОБА_4 має змогу виконувати обовязок щодо утримання позивачки.

Згідно Довідки № 218 від 27.07.2011 року КК СозидательАТ НВО Созидательпозивачка проживає разом з сином та його дружиною ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, за адресою: АДРЕСА_2, що спростовує твердження позивачки про те, що остання не має власного житла.

В силу приписів ст.ст. 204, 316 Цивільного кодексу України діє принцип презумпції правомірності правочину та правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. З огляду на що в суду відсутні підстави для надання оцінки договору дарування квартири АДРЕСА_3 від 26.05.2010, посвідченого державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської держнотконтори ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі № 3-1085, оскарження якого, зі слів представника позивачки, є предметом іншої позовної заяви. З огляду на приписи ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу, не можуть бути прийняті до уваги також посилання позивачки на спадкові правовідносини сторін, с приводу яких Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20.09.2011 року, що набрало законної сили 16.01.2012 року у справі № 0417/2-1328/2011 вже дана оцінка.

Згідно з посвідченням № 319260, виданим 11.01.1984 року, відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_5, є пенсіонером за віком. Відповідно до посвідчення від 07.04.1997 року відповідач є учасником-ветераном війни.

У відповідності до Довідки № 43/2012 від 16.05.2012 року КЗ Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 8, відповідач знаходиться під наглядом дільничного лікаря, терапевта та кардіолога, потребує постійного підтримуючого лікування та догляду. Згідно виписок з відповідної медичної карти відповідача, останній страждає на ішемічну хворобу серця, дифузний кардіосклероз, гіпертонічну хворобу, хронічні холецистіт, панкреатіт, гастродуоденіт, стеатоз печінки, коліт, остеохондроз позвоночника та колінних суставів, порушення кровообігу. Згідно виписки Міського онгологічного центру Клінічної лікарні № 19 від 20.04.2012 року, відповідач перебуває на обліку з діагнозом рак шкіри лівого плічового сустава та 15.07.2008 року переніс операцію та курс рентгенотерапії.

Згідно з довідкою від 19.04.2012 року, пенсія відповідача, одержана за березень 2012 року, склала 1274,36 грн.

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, відповідача не має можливості надавати матеріальну допомогу позивачці.

Враховуючи обставини справи та оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, не підтверджуються матеріалами справи, у зв'язку з чим задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі викладеного, у відповідності до ст.ст. 7, 10, 75, 182, 198, 200, 202, 203 СК України, керуючись ст.ст. 3, 5, 6, 10, 11, 15, 57, 60, 61, 212-215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.М. Грищенко