Справа № Провадження №22-ц-869/12 22-ц/1090/687/12 Головуючий у І інстанціїОСОБА_1В,
Категорія26Доповідач у 2 інстанції Суханова
УХВАЛА

Іменем України

06 лютого 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого: Суханової Є.М.,

Суддів: Кулішенка Ю.М., Коцюрби О.П.,

при секретарі : Мариняко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 грудня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору іпотеки квартири припиненим ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачка звернулась до суду з вказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що 05.12.2007 року між відповідачем та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, до умов якого останній отримує 102000 доларів США строком по 03.12.2027 року із встановленням сплати відсотків за користування кредитом. В той же день між ПАТ КБ «ПриватБанк»та позивачкою, ОСОБА_5, ОСОБА_5 було укладено іпотечний договір, відповідно до якого останні стали майновими поручителями ОСОБА_3 перед «ПриватБанком»за зобов'язаннями, які виникли з основного договору. На початку жовтня 2011 року позивачці стало відомо, що відповідач значно підвищив процентну ставку за користування кредитом. Оскільки зобов'язання ОСОБА_3 перед ПАТ змінено, шляхом підвищення процентної ставки за користування кредитом наданим за Договором, обсяг майнової відповідальності майнового поручителя збільшився, що є істотним порушенням ч.1 ст.559 ЦК України. Просить в судовому порядку її позовні вимоги задовольнити визнати договір іпотеки квартири від 05.12.2007 року, укладений між нею, ОСОБА_5, ОСОБА_5 та ЗАТ КБ «ПриватБанк»припиненим.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02 грудня 2011 року було відмовлено у задоволенні позовних вимог позивача.

Не погодившись з висновками наведеними в рішенні суду, апелянт звернувся з апеляційною скаргою в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не обґрунтована та задоволенню не підлягає.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що 05.12.2007 року між Закритим акціонерним товариством КБ «Приват Банк»та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №КЮ0 СА 0000 0486 за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 102000 доларів США з датою повернення до 03 грудня 2027 року з процентною ставкою 11,04% річних.

В забезпечення виконання умов укладеного кредитного договору, між ЗАТ КБ «Приват Банк»та позивачкою, ОСОБА_5, ОСОБА_5 05.12.2007 року укладено договір іпотеки квартири, за яким останні передали в іпотеку належне їм нерухоме майно трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Отримання третьою особою коштів та сам кредитний договір ОСОБА_3 не оспорюється.

Згідно повідомлення ПАТ КБ «ПриватБанк»вбачається, що відсоткова ставка за кредитним договором збільшувалась 20.11.2008 року до 13,08 % річних, а 15.10.2010 зменшилась до 12,58%.

Як вбачається з матеріалів справи, у спірному договорі іпотеки, який укладений між сторонами в забезпечення виконання зобов'язань іншої особи - боржника за кредитним договором, відсутні умови, які могли би свідчити про укладення між сторонами іншого крім іпотеки договору про забезпечення виконання зобов'язань, зокрема про укладення договору поруки.

А тому до іпотеки не можуть бути застосовані вимоги про припинення поруки у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя та збільшення обсягу його відповідальності, передбачені ч.1 ст.559 ЦК України.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про іпотеку»серед підстав, за яких припиняється іпотека, не передбачена зміна зобов'язання без згоди іпотекодавця навіть у разі збільшення обсягу відповідальності іпотекодавця.

Відповідно до вимог ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Апелянт ні в суді першої інстанції, а ні в апеляційній інстанції не надала доказів того, що відповідачем були порушені, не визнані або оспорені її права, свободи чи інтереси, за захистом яких вона звернулась до суду.

Згідно з вимогами ст. 308 ЦПК України Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 293, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 грудня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції.

Головуючий

Судді