АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2- 413/362/12 Головуючий в 1 інстанції
Провадження № 2-ц/491/1778/12 ОСОБА_1
Категорія № 52 ( І) Доповідач Барильська А.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді : Барильської А.П.,

суддів : Грищенко Н.М., Савіної Г.О.,

при секретарі Євтодій К.С.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє за довіреністю в інтересах ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 21 лютого 2012 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 Кривий Ріг про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 Кривий Ріг ( надалі ПАТ ОСОБА_5 Кривий Ріг) про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він працював на підприємстві відповідача з 20 лютого 2004 року механіком автотранспортного цеху. 01 травня 2011року позивач перебував на робочому місці з 19.00 год. до 07 год. 02 травня 2011 року. 01.05.2011 року близько 23.00 год. керівник цеху повідомив, що позивач буцімто перебуває у стані алкогольного сп'яніння, у звязку з чим його було направлено до медпункту. Медична сестра викликала працівників відомчої охорони, які склали акт про перебування позивача в стані алкогольного сп'яніння. Однак, позивач в стані алкогольного сп'яніння не перебував, що підтверджується висновком ОКЗ «Психоневрологічний диспансер м. Кривий Ріг» від 02.05.2011 року. Фельдшер медпункту ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг не мала повноважень проводити дослідження на стан алкогольного сп'яніння, результат тесту за допомогою газоаналізатора отриманий з порушенням встановленого порядку. При звільненні позивача був порушений порядок звільнення, так як не була отримана згода профспілкового комітету. Внаслідок незаконного звільнення позивач втратив єдине джерело прибутку, змушений докладати додаткових зусиль на організацію свого життя, внаслідок чого йому спричинена моральна шкода.

Після уточнення позовних вимог позивач просить суд: визнати незаконним звільнення з роботи по п.7 ст.40 КЗпП України, згідно наказу №694/л від 01 червня 2011року та поновити його на попередній роботі на посаді механіка контрольно- технічного пропускного пункту ЦПА ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг; стягнути на користь позивача з ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг середню заробітну плату за період вимушеного прогулу з 02 травня 2011 року по день поновлення на роботі станом на 09 грудня 2011року в сумі 46735,92 грн. та моральну шкоду в сумі 100000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 21 лютого 2012 року, в якому усунуто описку ухвалою суду від 27.04.2012 року, ОСОБА_4 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє за довіреністю в інтересах ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Зокрема, на його думку, суд дійшов помилкового висновку щодо перебування позивача на робочому місці в стані алкогольного сп'яніння та не звернув увагу на висновок ОКЗ Психоневрологічний диспансер м. Кривий Ріг, згідно якого ознак сп'яніння у позивача не виявлено. Крім того, судом безпідставно застосована ч.1 ст. 43 КЗпП України, яка не підлягала застосуванню до спірних правовідносин, оскільки згода на звільнення позивача профспілковим комітетом не була надана.

В запереченнях на апеляційну скаргу ПАТ «АрсеклорМіттал Кривий Ріг» просить рішення суду, як законне та обґрунтоване, на їх думку, залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 з 03.02.2007 року працював на посаді механіка контрольно-технічного пропускного пункту автотранспортного цеху підприємства відповідача.

Розпорядженням 01.05.2011 року позивач відсторонений від роботи у звязку з знаходженням у нетверезому стані на робочому місці, про що складений акт.

Рішенням президії цехового комітету профспілкового комітету ЦПА, згідно протоколу №25 від 26.05.2011 року, надано згоду на звільнення позивача з роботи.

Наказом ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» № 694/л від 01.06.2011 року позивача звільнено з роботи на підставі п.7 ст. 40 КЗпП України за появу на роботі 01.05.2011 року у нетверезому стані.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що 01.05.2011 року на робочому місці у стані алкогольного спяніння він не перебував. 02.05.2011 року після закінчення робочої зміни, він звернувся до ОКЗ Психоневрологічний диспансер» для проходження обстеження на встановлення стану алкогольного спяніння. Згідно акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу від 02.05.2011 року, позивач у стані алкогольного спяніння не знаходився.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що факт знаходження позивача на робочому місці 01.05.2011 року о 22.00 годині у стані алкогольного спяніння підтверджений належними доказами та відповідач звільнив позивача з дотриманням порядку звільнення, передбаченого п.7 ст. 40, 43-1 КЗпП України.

Колегія суддів, погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом за появу на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння.

Згідно розяснень, викладених у пункті 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року Про практику розгляду судами трудових спорів із змінами, вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за п. 7 ст. 40 КзпП України, суди повинні мати на увазі, що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи чи продовжували виконувати трудові обов'язки.

Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп'яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку.

Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 1 ст. 64 ЦПК України передбачено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається із матеріалів справи, факт появи позивача ОСОБА_4 о 22.00 годині 01 травня 2011 року на роботі в нетверезому стані підтверджено актом № 1180 за участю начальника зміни №1 ОСОБА_6, механіка КТПП ЦПА ОСОБА_7 Д,М., представників охорони підприємства ОСОБА_8, ОСОБА_9; доповідною запискою, згідно якої, при медичному огляді позивача медичним працівником на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу АІсоtest 6810 («Дрегер»), який дозволений для застосування в Україні, про що видано Свідоцтво про державну реєстрацію №7261/2007 згідно з наказом МОЗ України від 10.02.2010р., що дійсне до 10.02.2015р. та який пройшов належну повірку 24.12.2010р., про що видане Свідоцтво №12-01/7609, дійсне до 24.12.2011 року, було зафіксовано концентрацію алкоголю у позивача ОСОБА_4 у кількості 1,21 %,

Факт появи на роботі в нетверезому стані також засвідчений актом про відсторонення позивача від роботи і появи в нетверезому стані на робочому місці від 01.05.2011 року.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_12 підтвердили факт появи позивача ОСОБА_4 о 22.00 годині 01 травня 2011 року на робочому місці в нетверезому стані, який ними було визначено за ознаками: запаху алкоголя, почервоніння обличчя.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.п 1 (крім випадку ліквідації підприємства, організації, установи), 2-5, 7 ст. 40 і п.п. 2 і 3 ст. 41 цього Кодексу може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням президії цехового комітету профсоюзу ЦПА, згідно протоколу № 25 від 26.05.2011 року, надано згоду на звільнення позивача.

У звязку з чим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач перебував 01 травня 2011 року о 22.00 годині на роботі у нетверезому стані та звільнення позивача проведено відповідачем з дотримання встановленого порядку.

Доводи апеляційної скарги про те, що 01.05.2011 року позивач не перебував на робочому місці в нетверезому стані спростовуються матеріалами справи та висновками суду. Крім того, факт знаходження позивача на роботі 01.05.2011 року у нетверезому стані підтверджується актом обласного комунального закладу «Присихоневрологічний диспансер м. Кривий Ріг» №2577 від 02.05.2011 року, згідно якого позивач пояснив, що 01.05.2011 року до 13.00 години вжив біля 250 мл горілки, на час звернення позивача були наявні залишкові прояви алкогольного спяніння. В пункті 24 (результат лабораторних тестів) акту зазначено про наявність у крові та сечі позивача, відповідно, 0,051 проміле, 0,033 проміле алкоголю.

У звязку з чим, доводи апеляційної скарги про те, що висновком ПНД м. Кривого Рогу встановлена відсутність у позивача ознак спяніння, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки він не спростовує надані відповідачем докази перебування позивача 01.05.2011 року о 22.00 год у стані алкогольного спяніння на роботі.

Доводи апеляційної скарги про те, що власником не було дотримано порядку звільнення, так як підприємством не отримано згоди виборного органу первинної профспілкової організації на звільнення позивача, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки питання про дачу згоди на звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можуть вирішувати профспілкові органи структурних підрозділів (цехів, управлінь, відділів), яким профспілковим органом підприємства делеговане таке право. При цьому згідно Виписки з протоколу засідання профспілкового комітету комбінату № 32 від 30.03.2009р.,профкомом підприємства делегувалися повноваження структурним підрозділам підприємства (цехам, управлінням, відділам) в частині надання згоди роботодавцю на розірвання трудового договору з працівником.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду по їх оцінці і відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України юридичного значення для вирішення справи не мають.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності та обгрунтованості, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє за довіреністю в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 21 лютого 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : А.П. Барильська

Судді: Н.М. Грищенко

ОСОБА_13