Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-2758/12 Головуючий у 1-й інстанції: Ніколова І. С.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2012 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Осоцького І. І.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Бурима В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Територіально відокремленого відділення філії «Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 грудня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», ОСОБА_4, треті особи: Приватний нотаріус Приазовського районного нотаріального округу ОСОБА_5, ТОВ «Торгівельний будинок «Азовресурс» про визнання договору іпотеки частково недійсним; за зустрічним позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3, ТОВ «Торгівельний будинок «Азовресурс» про визнання договору купівлі-продажу обладнання частково недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України», ОСОБА_4 про визнання договору іпотеки частково недійсним.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 02.07.2009 року між ним та ТОВ «Азовресурс» було укладено договір №08/05 купівлі-продажу обладнання, предметом якого були: силовий трансформатор типу ТМ - 40/10-65 Y1, ємкість для зберігання палива АПБ-8 - 1штука, ємкості для зберігання палива АПБ -10 3штуки, які зберігались на автозаправочній станції по вул. Шевченка, 28-а с. Степанівка -1 Приазовського району Запорізької області.

Після укладення договору йому стало відомо, що 12.10.2007 року відповідачем ОСОБА_4, як власником, передано в іпотеку ПАТ «Державний ощадний банк України» зазначений комплекс автозаправочної станції.

Вважаючи, що придбане ним майно помилково включено до складу іпотечного майна, просив суд визнати частково недійсним договір іпотеки від 12.10.007 року, укладений між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_4 в частині передачі в іпотеку: силового трансформатора типу ТМ - 40/10-65 Y1, 1 ємкості для зберігання палива АПБ -8 та 3 ємкостей для зберігання палива АПБ -10.

У травні 2011 року ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі Територіально відокремленого відділення філії «Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулось до суду із зустрічною позовною заявою.

В обґрунтування позовної заяви зазначали, що 12.10.2007 року між ВАТ «Ощадбанк» і ОСОБА_4 був укладений кредитний договір на суму 550 000 грн. В якості забезпечення повернення кредиту з ОСОБА_4 був укладений іпотечний договір № 195 від 12.10.2007 року, на підставі якого в іпотеку була надана автозаправочна станція на 125 заправок на добу, розташована у с. Степанівка Перша Приазовського району Запорізької області, вул. Шевченко,28а, яка складалася: з адмінбудівлі АЗС, сховища ПММ АПБ-10, трансформаторної підстанції, вигребної ями, вбиральні, навісу металевого, навісу європласт, мощення з/б бетонування, каналізації.

Вважали, що договір купівлі-продажу обладнання № 08/05 від 02.07.2009 р., укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Азовресурс» в частині відчуження трансформаторної підстанції та сховищ ПММ АПБ-10, що входять до складу автозаправочної станції і є предметом іпотеки за іпотечним договором, був укладений з порушенням норм ст.ст.181, 187 ЦК України.

Посилаючись на вказані обставини, просили визнати недійсним договір купівлі-продажу обладнання №08/05 від 02.07.2009 року в частині продажу силового трансформатора та ємностей для зберігання ПММ АПБ-10, укладений між ОСОБА_6 та ТОВ «Торгівельний будинок «Азовресурс».

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 грудня 2011 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано частково недійсним договір іпотеки, укладений 12.10.2007 року між ОСОБА_4 та ВАТ «Державний ощадний банк України», автозаправочної станції на 125 заправок на добу, розташованої у с. Степанівка Перша Приазовського району Запорізької області, вул.. Шевченко, 28-а, яка складалася: з адмінбудівлі АЗС, літерованої «А-1», сховища ПММ АПБ -10, літерованого «І», трансформаторної підстанції, літерованої «2» , вигребної ями, літерованої «3», вбиральні «4», навісу металевого «5», навісу європласт «6», мощення з/б бетонування «7,8» , каналізації «10» в частині передачі в іпотеку силового трансформатора типу ТМ - 40/10-65 Y1, 1 ємкості для зберігання палива АПБ -8 та 3 ємкостей для зберігання палива АПБ -10.

Вирішено питання щодо судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Територіально відокремленого відділення філії «Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» зазначає, що судом неповно зясовані обставини, які мають значення для справи, недоведені обставини справи, які суд визнав встановленими, рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 та задовольнити зустрічні позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України».

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

За змістом ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до п. п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно зі ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Задовольняючи позов в частині визнання договору іпотеки, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України та ОСОБА_4, частково недійсним та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3, ТОВ «Торгівельний будинок «Азовресурс» про визнання договору купівлі-продажу обладнання частково недійсним, суд першої інстанції виходив з того, що власником майна, яке було передано в іпотеку ОСОБА_4, а саме: сховища ППМ АПБ-10, літ. «І», трансформаторної підстанції, літ. «2», є ОСОБА_3.

Проте з такими висновками суду першої інстанції не погоджується колегія суддів.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.10.2007 р. між відповідачем ОСОБА_4 та Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (зараз - ПАТ «Державний ощадний банк України) був укладений договір №195, за яким вона передала в іпотеку автозаправочну станцію на 125 заправок на добу, розташовану за адресою: Запорізька область, Приазовський район, с.Степанівка-1, вул. Шевченко, 28а, яка складається з адміністративної будівлі АЗС, під літ. «А-1», сховища ППМ АПБ-10, під літ. «1», трансформаторної підстанції, під літ.«2», вигрібної ями, під літ. «З», вбиральні, під літ. «4», навісу металевого, під літ.«5», навісу з євро пласта, під літ.«6», бетонування, під літерою «7,8», каналізації, під літерою «10» (а.с.12-15).

Предмет іпотеки - автозаправочна станція на 125 заправок на добу, розташована за адресою: Запорізька область, Приазовський район, с.Степанівка-1, вул. Шевченко, 28а, належить на праві власності ОСОБА_4, що підтверджується договором дарування від 28 вересня 2004 року, посвідченим приватним нотаріусом Приазовського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_7, зареєстрованим в реєстрі за №1531 (а.с.30). Зазначений договір дарування не визнаний недійсним та не скасований.

Право власності на вказане майно, як зазначено у п.1.1 іпотечного договору, зареєстровано в Приазовському РДКГ БТІ у реєстровій книзі 1-б за реєстраційним номером, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданим КП "Нерухомість -П" Приазовської районної ради Запорізької області 08.10.2007 року №16200494.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-які докази стосовно того, що ОСОБА_4 на час укладання договору іпотеки від 12.10.2007 р. № 195 вже не була власником майна, яке, відповідно до п.1.2 договору, було зазначено предметом іпотеки, в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, висновок суду про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_3 про визнання договору іпотеки частково недійсним не відповідає обставинам справи, рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.5 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9 «... відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що вимоги зустрічної позовної заяви про визнання недійсним договору купівлі-продажу обладнання № 08/05 від 02.07.2009 р., укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ «Азовресурс», не підлягають задоволенню, оскільки Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» не надано доказів на підтвердження того, що силовий трансформатор типу ТМ - 40/10-65 Y1, ємкості для зберігання палива АПБ - 10, які були предметом зазначеного договору, не належали продавцю - ТОВ «Азовресурс», не надано переконливих доказів, що цим договором порушені права банку, а крім того, банком не заявлялись будь-які вимоги щодо застосування наслідків недійсності оспорюваного договору.

Оскільки суд першої інстанції відмовив у задоволенні зустрічної позовної заяви з тих підстав, що ОСОБА_4 на час укладання договору іпотеки від 12.10.2007 р. № 195 не була власницею майна, яке було предметом іпотеки, рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову, але з інших підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За положеннями ст.88 ЦПК України, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судових витрат в розмірі 27 гривень та в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_3 судових витрат в розмірі 27 гривень підлягає скасуванню з ухваленням рішення в цій частині про відмову в задоволенні вимог про стягнення судових витрат.

Керуючись ст. ст. 88, 303, 307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Територіально відокремленого відділення філії «Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» задовольнити частково.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 грудня 2011 року у даній справі скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», ОСОБА_4, про визнання договору іпотеки частково недійсним та стягненні судових витрат - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3, ТОВ «Торгівельний будинок «Азовресурс» про визнання договору купівлі-продажу обладнання частково недійсним та стягненні судових витрат відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, проте воно може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: