АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2012 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Городничої В.С.

суддів - Глущенко Н.Г., Баранніка О.П.

при секретарі - Біленькій О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Амур-Нижньодніпровського районого суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», про розірвання договору довічного утримання, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка звернулась із зазначеним позовом до відповідачки, в обґрунтування якого зазначила, що 18 травня 2006 року між нею та відповідачкою був укладений договір довічного утримання. Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та 26 червня 2006 року зареєстрований КП «ДМБТІ». За умовами договору позивачка передала у власність відповідачці домоволодіння № 60, що розташоване за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Бережна на земельній ділянці розміром 969 кв. м. з відповідними господарчими та побутовими будівлями та спорудами. Відповідно до п. 6 договору відповідачка зобов'язалась надавати позивачці матеріальне забезпечення (одягу, догляду та необхідної допомоги) в сумі, не нижче мінімальної заробітної плати. В перший час після укладення договору відповідачка надавала грошову допомогу. З грудня місяця 2006 року будь-яке утримання їй не надавалось. У зв'язку з тим, що умови договору з боку відповідачки не виконувались, вона прийняла рішення про розірвання договору, про що 03 грудня 2009 року направила їй лист, в якому повідомила про прийняте рішення та запропонувала визначити дату, коли вони зможуть з'явитись до нотаріуса для підписання та посвідчення договору про розірвання договору довічного утримання від 18 травня 2006 року. На вказаний лист відповідачка ніяк не відреагувала. Просила суд розірвати вищезазначений договір.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районого суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені.

Розірвано договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посвідчений 18 травня 2006 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 3550.

Домоволодіння №60 по вул. Бережній у м. Дніпропетровську повернуто ОСОБА_3, скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на домоволодіння №60 по вул. Бережній у м.Дніпропетровську; вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідачка просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права /а.с. 106-109/.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 1995 року позивачці на праві власності належало домоволодіння № 60 по вул. Бережній у м. Дніпропетровську.

18 травня 2006 року між позивачкою та відповідачкою був укладений договір довічного утримання, що

посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4,

та зареєстрований в реєстрі за № 3550.

Відповідно до п.6 зазначеного договору вартість матеріального забезпечення (одягу, догляду та необхідної допомоги) на місяць встановлено сторонами не нижче мінімальної заробітної платні та підлягає індексації у встановленому законом порядку. За даним договором позивачка передала у власність відповідачці належне їй на праві приватної власності домоволодіння № 60 по вул. Бережній у м. Дніпропетровську. До початку 2008 року сторонами виконувались умови договору.

Проте, в подальшому відповідачка свої обов'язки за договором виконувала неналежним чином, а саме: у 2008 році надала позивачці матеріальне забезпечення в розмірі 1 834 грн., а також купила ліки на загальну суму 118,70 грн., в той час як матеріальне забезпечення за умовами договору повинно було складати у 2008 році не менше 6 570 грн. У 2009 році відповідачка надала позивачці грошові кошти в розмірі 4 259,60 грн., в той час, як матеріальне забезпечення за умовами договору повинно було складати у 2009 році не менше 7624 грн.

Також, судом встановлено, що з 2010 року позивачка відмовляється від отримання будь-якої допомоги з боку відповідачки, оскільки в грудні 2009 року в письмовій формі звернулась до неї з вимогою про розірвання договору, а в лютому 2010 року звернулась до суду із зазначеними вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків.

Згідно ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужував набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Таким чином, суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги позивачки є законними та обґрунтованими.

Суд вірно не прийняв до уваги заперечення відповідачки проти позову в частині того, що за її рахунок був здійснений ремонт спірного будинку, на який затрачено 16 053,13 грн., оскільки тягар утримання майна лежав на власнику, тобто на відповідачці, крім того, витрати на ремонт будинку не передбачені спірним договором, тому не могли бути розцінені як здійснення матеріального забезпечення позивачки. Витрати відповідачки на лікування, харчування, здійснення перевезень позивачки належними доказами не підтверджені.

Як вбачається з матеріалів справи, на протязі 2008, 2009 років відповідачка, в порушення умов договору, надавала позивачці матеріальну допомогу в меншому розмірі, ніж передбачено умовами договору, через що позивачка в грудні 2009 року в письмовій формі звернулася до відповідачки з вимогою про розірвання договору, а з 2010 року відмовилася від отримання будь-якої допомоги з боку відповідача.

Посилання відповідачки на те, що вона належним чином виконувала свої обовязки по договору, зокрема посилання на фіскальні чеки згідно яких були придбані ліки не можуть бути прийняті до уваги, оскільки доказів придбання цих ліків в такій кількості та переліку для позивачки за призначенням лікаря відповідачка суду не надала.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, правильно встановив вищезазначені обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, і згідно вимог ст. ст. 744, 749, 755 ЦК України, ухвалив законне та обгрунтоване рішення.

Однак, рішення суду від 01.12.2011 року не відповідає вимогам ст. 756 ЦК України, яка передбачає, що у разі розірвання договору довічного утримання/догляду/ у звязку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обовязків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане і має право вимагати його повернення. В резолютивній частині рішення суд, розірвавши договір довічного утримання від 18.05.2006 року, не визнав право власності за позивачкою, яка була власником домоволодіння №60 по вул. Бережній у м. Дніпропетровську до укладання оспорюваного договору довічного утримання, а тому резолютивна частина рішення підлягає зміні.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні в резолютивній частині.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308,309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районого суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2011 року - змінити.

Розірвати договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посвідчений 18 травня 2006 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №3550, визнавши за ОСОБА_3 право власності на домоволодіння №60 по вул. Бережній у м. Дніпропетровську та скасувавши в Реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на домоволодіння №60 по вул. Бережній у м. Дніпропетровську за ОСОБА_2.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з цього часу.

СУДДІ: