Справа №2-8/2012 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2012 року селище Вигода

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

Головуючого судді- Андрусіва І.М.,

з участю секретаря - Винник Г.В.,

адвоката -ОСОБА_1

прокурорів -Площанської Н.А., Юхман Л. Я.

представника позивачки -ОСОБА_2

представників відповідачів -ОСОБА_3,ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в селищі Вигода справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про розірвання умов договору найму та позовну заяву Долинського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_6 до Долинської районної ради в особі комісії з питань поновлення прав реабілітованих , Вигодської селищної ради ,ОСОБА_5 ,третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог Обласне бюро технічної інвентаризації про визнання незаконним (нечинним)рішення комісії з питань поновлення прав реабілітованих Долинської районної ради від 08.07.1992 року№205/150 «Про поновлення прав реабілітованої ОСОБА_8 жительки Шевченкове ,рішення Вигодської селищної ради від 22.091992 року №42 «Про повернення будинку реабілітованій ОСОБА_8 жительки Шевченково, скасування свідоцтв на право особистої власності на жилий будинок в селі Пациків по вул.Шевченка,81 Вигодської селищної ради,

встановив:

ОСОБА_5 просить суд розірвати безстроковий договір найму житлового приміщення яке заходиться в селі Пациків по вул.Шевченка,81 та складений 02.01.2003 року з ОСОБА_6 та договір піднайму, укладений 15.03.2007 року з ОСОБА_7 та зобов»язати відповідачів звільнити житлове приміщення.

Поозовні вимоги мотивує тим,що 23.12.1998 року згідно свідоцтва на право спадщини вона стала власником будинку по вул. Шевченка 81 в селі Пациків Вигодської селищної ради Івано-Франківської області. Дане свідоцтво нею зареєстровано в ОБТІ Івано-Франківської області. Згідно довідки, виданої Вигодським КПП у її мешканні проживають ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Відповідно до ст.170 ЖК України, якщо договір найму укладено без зазначення строку, новий власник будинку(квартири) вправі вимагати його розірвання у випадку і в порядку ,передбаченому ст.168 ЖК України найму жилого приміщення укладений на невизначений строк може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення зайняте наймачем необхідне для проживання йому та членам його сім»ї. У цьому випадку власник будинку (квартири )повинен попередити наймача про наступне розірвання договору три місяці. 11.03.2007 року нею як власником житлового приміщення було направлено попередження відповідачам з вимогою про звільнення вищезазначеного приміщення в трьох місячний строк. Однак ОСОБА_6, отримавши повідомлення про звільнення житлового приміщення 15.03.2007 року зареєструвала в даному помешканні онуку ОСОБА_7. 26.02.2008 року аналогічне попередження було направлено у Вигодську селищну раду, на балансі якого знаходилось приміщення. 25.08.2010 року повторно направлено попередження квартиронаймачам про звільнення її квартири ,так як остання потрібна їй для проживання,однак відповідачі її не звільнили.

В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги та просила суд розірвати безстроковий договір найму житлового приміщення, яке знаходиться в селі Пациків по вул. Шевченка 81 , укладений 02.01.2003 року з квартиронаймачем ОСОБА_6. Виселити ОСОБА_6 та члена сім»ї квартиронаймача ОСОБА_7 з жилого приміщення, яке знаходиться по вул. Шевченка, 81 в Пациків Вигодської селищної ради, без надання їм іншого житла.

В обґрунтування позовних вимог зазначила ,що ОСОБА_6,проживає у зазначеному приміщенні на підставі строкового договору найму укладеного 02.01.2003 року між нею та попереднім власником жилого приміщення Вигодським КПП. Крім цього вона як члена сім»ї в зазначене приміщення 15.03.2007 року поселила свою онуку ОСОБА_7

У відповідності до вимог ст.770 ЦК України у разі зміни власника речі,переданої у найм до нового і одять права та обов»язки наймодавця. Тобто на даний час вона є правонаступником за раніше укладеним договором найму жилого приміщення.

Статтею 826 ЦК України передбачено,що у разі розірвання договору найму житла наймач та інші особі проживали у помешканні ,підлягають виселенню з житла на підставі рішення суду ,без надання їм іні житла. Незважаючи на направлення нею письмових вимог про звільнення приміщення яке належить ї праві приватної власності ,так як воно потрібне їй для власного проживання відповідачі доброві. звільнити приміщення не бажають ,тому відповідно до вимог ст.826 ЦК України підлягають виселеннь підставі рішення суду.

Долинський міжрайонний прокурор звернувся до суду з позовом в якому просить поновити строк звернення до суду , визнати нечинним та скасувати рішення комісії з питань поновлення прав реабілітованих Долинської районної ради від 08.07.1992 року №205/150 «Про поновлення прав реабілітованої ОСОБА_8 жительки Шевченкове ,рішення Вигодської селищної ради від 22.09.1 року №42 «Про повернення будинку реабілітованій ОСОБА_8 жительки Шевченкове,скасування свідоцтв на право особистої власності на жилий будинок на ім»я ОСОБА_9, виданого 08.08.1992 року №205/160 виконкомом Вигодської селищної ради,свідоцтво право на спадщину ,видане Долинською держнотконторою 27.01.1993 року №160 на ім»я ОСОБА_8В зареєстроване Івано-Франківським ОБТІ 29.01.1993 року ,Свідоцтво про право на спадщину за заповітом Долинської міською ДНК»Д-936 від 23.12.1998 року на ім»я ОСОБА_10

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_6, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1959 року на праві найму.

В 2009 році вона звернулась з заявою про приватизацію займаного житла,однак їй було відмовлено причині реєстрації права власності на будинок за ОСОБА_5

Рішенням комісії з питань поновлення прав реабілітованих Долинської районної ради від 08.07.15 року№205/150 «Про поновлення прав реабілітованої ОСОБА_8 житель Шевченкове,вирішено відповідно до п.5.10 Положення №48 Кабінету Міністрів України повернути будин №61 по вул.Шевченка в селищі Вигода Матійчину ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 (помер)як належав йому на праві власності до репресії.

Вигодській селищній Раді народних депутатів на протязі року забезпечити житлом квартиронайма ОСОБА_12 ,який до цього часу проживає у вищезгаданому будинку. Долинсьь нотаріальній конторі оформити спадковість на будинок зацікавленої особи.

В описовій частині вказаного рішення зазначено, що поновлено права реабілітованої ОСОБА_8 а у резолютивній частині рішення будинок повернуто ОСОБА_9, який помер.

Рішенням Вигодської селищної ради народних депутатів 22.09.1992 року №42 «Про повернення будинку реабілітованій ОСОБА_8 ,вирішено повернути будинок №81 по ву Шевченка в селищі Вигода Долинського району -ОСОБА_8 . У п.2 рішень зазначено,Івано-Франківському бюро технічної інвентаризації зареєструвати право власності та видаї свідоцтво. Однак сім»ї ОСОБА_12 не видано іншого благоустроєного жилого приміщення у зв»язку з чим прийнято рішення сесії Вигодської селищної ради від 09.06.1993 року та 25.08.1994 року ,якими відмовлено поверненні ОСОБА_8,житлового будинку в селі Пациків по вул..Шевченка 81 у зв»язку з відсутністю житлового фонду для переселення сім»ї ОСОБА_7(дочки ОСОБА_6В.)

Однак незважаючи на дані рішення Івано-Франківським ОБТІ було зареєстровано право власності.

Комісією з питань поновлення прав реабілітованих Долинської районної ради при прийнятті рішеннь.

Про повернення будинку в натурі не було дотримано вимог ст.5 Закону України «Про реабілітацій жертв політичних репресій на Україні» було грубо порушено житлові права сім»ї ОСОБА_6,та членів і сім»ї, оскільки вирішили виселити позивачів без надання їм іншого жилого приміщення.

Виконкомом Вигодської селищної ради видано свідоцтво на право особистої власності на спірний будинок на ім »я ОСОБА_9, після його смерті в порядку спадкування за законом Долинською ДНІ свідоцтво про право на спадщину реєстраційний №160 від 27.01.1993 року на ОСОБА_8,після чогс Долинською міською державною нотаріально конторою ,видано свідоцтво про право на спадщину №Д-936 вад 23.12.1998 року на ім»я ОСОБА_10,яка провела державну реєстрацію свого права власності ,які є похідними від первинного рішення комісії.

Свідоцтво про право на спадщину видається на підставі відповідного рішення комісії з питань поновлення прав реабілітованих, яке має містити відомості про склад спадкового майна, перелік документів, на підставі яких встановлена належність громадянина до спадкоємців першої черги та документів, згідно з якими встановлено факт смерті спадкодавця. Однак такі відомості в рішенні комісії відсутні, а свідоцтво на право власності видано виконкомом Вигодської селищної ради на ім»я ОСОБА_9, який помер, в довідці прокуратури Івано-Франківської області №13/654-90 від 23.01.1992 року про реабілітацію зазначено, що ОСОБА_13 в справі про конфіскацію майна документи відсутні.

Проводячи реєстрацію прав власності на будинок ОБТІ належно не з»ясувало підстав виникнення, порядок переходу до громадянина права власності та правильність оформлення документів у зв»язку з чим безпідставно була проведена реєстрація права власності на будинок №81 по вул. Шевченка в селі Пациків .

Позивач просить поновити строк звернення до суду,оскільки про порушення житлових прав сім»ї ОСОБА_6 дізнались 24.02.2012 року .

Представник ОСОБА_5 JI.B.-ОСОБА_2позовні вимоги підтримав, зіславшись на вищевказані обставини ,позовних вимог Долинського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_6, не визнав та просив суд відмовити у поновленні строків на звернення до суду та при прийнятті рішення застосувати строки позовної давності до вимоги про визнання недійсним незаконним (нечинним) рішення комісії з питань поновлення прав реабілітованих Долинської районної ради від 08.07.1992 року №205/160 «Про поновлення прав реабілітованої ОСОБА_8 жительки Шевченкове ,рішення Вигодської елищної ради від 22.09.1992 року №42 «Про повернення будинку реабілітованій ОСОБА_8 жительки Шевченково, скасування свідоцтва про право на спадщину №160 від 27.01.1993 року вданого Долинською ДНК на ім»я ОСОБА_8,скасування свідоцтва на спадщину №Д-936 від 23.12.1998 року вданого на ім»я ОСОБА_10,зобов»язання Івано-Франківського ОБТІ скасувати реєстрацію свідоцтва на право власності на будинок №81 в селі Пациків по вул.Шевченка,81 Вигодської селищної ради.

Звертаючись до суду, прокурор заявляючи позов в інтересах ОСОБА_6,не зазначив жодного доказу про те коли саме позивач дізнався про рішення комісії 205/150 від 08.07.1992 року.

Окрім цього, згідно технічного паспорта вперше огляд житлового приміщення було проведено в 1992 році, повторно в 1998 році, коли позивачка вселилась вдруге у спірне житло. Про те,що ОСОБА_5,являється власником ОСОБА_6 було відомо 11.03.2007 року . Дана обставина підтверджується не тільки письмовим попередженням ОСОБА_5про звільнення приміщення ,а також позовом ОСОБА_6 до Долинського районного суду 12.02.2010 року ,в якому остання зазначила ,що 11.03.2007 року їй стало відомо що власником приміщення, в якому проживає, являється ОСОБА_5 За результатами розгляду даного позову по клопотанню позивачки залишено без розгляду .

Відповідно до ст.256 ч.1 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Отже на даний час відсутні підстави для поновлення строку по позовним вимогам, які були врегульовані нормами ЦК Української PCP в редакції 1963 року.

Крім цього пояснив ,що звертаючись до суду Долинський міжрайонний прокурор в інтересах ОСОБА_14,зазначив,що комісія з питань поновлення прав реабілітованих Долинської районної ради рийнявши рішення №205/150 «Про поновлення прав реабілітованих «порушила житлові права ОСОБА_6

Однак до матеріалів справи долучили довідку від 05.03.2012 року видану КП «Вигодський КПП» гідно якої ОСОБА_6,в 1988 році отримала житло і в цей же період була виписана з спірного житлового риміщення. Отже на момент винесення оскаржуваного рішення будь-яких житлових прав ОСОБА_6,чи хоронюваних законом інтересів ОСОБА_6 не було порушено.

Щодо обгрунтування позову прокурора з посиланням на норми матеріального права ,то прокурор ослався на вимоги ст.47 Конституції України,яка була прийнята в 1996 році . Згідно до ст.58 Конституції 'країни ,Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі,крім випадків коли вони ом»якшують або скасовують відповідальність особи. Закон України «Про приватизацію державного штлового фонду «взагалі жодного відношення до спірних правовідносин не має. Також позивач посилається а ст.5 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» в якому зазначено,що илучені будівлі та інше майно по можливості (якщо будинок незайнятий ,а майно збереглося)повертаються еабілітованому або його спадкоємцям натурою. На час винесення оскаржуваного рішення ОСОБА_6,вже ула виписана зі спірного помешкання внаслідок забезпечення іншим житлом.

Щодо оскарження свідоцтв на право спадщини представник вказав,що відповідно до ст.204 ЦК країни ,правочин є правомірним,якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не изнаний судом недійсним. Підставою недійсності правочину відповідно до ст.215 ЦК України є едодержання в момент вчинення правочину стороною вимог ,які встановлені частинами першою -третьою »ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за ішенням суду ,яюцо буде встановленого особа якій воно видане не мала права на спадкування ,а також в іших випадках встановлених законом. Однак позивач не зазначив ,як та у який спосіб було порушено права упрун В.В., під час відкриття та її прийняття спадкоємцем з посиланням на відповідні норми матеріального рава.

Прокурор позовні вимоги підтримала зіславшись на вищевказані обставини в позові ОСОБА_5 росила відмовити при цьому уточнила ,що номер оскаржуваного рішення 205/160 від 08.07.1992 року.

Представник ОСОБА_6 позовні вимоги Долинського міжрайонного прокурора підтримала славшись на вищевикладені обставини, позовних вимог ОСОБА_5 JI.B., не визнала та пояснила,що рішення змісії з питань поновлення прав реабілітованих Долинської районної ради від 08.07.1992 року№205/160 Про поновлення прав реабілітованої ОСОБА_8 жительки Шевченкове є гзаконне.

ОСОБА_7,в судове засідання не з»явилась ,однак подала заяву в якій просить справу розглядати у її дсутності,позовні вимоги не визнає.

Представник Долинської районної ради в особі комісії з питань поновлення прав реабілітованих зосила винести рішення на розгляд суду .В подальшому написала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Представник Вигодської селищної ради позовних вимог не визнав та пояснив що ОСОБА_6 в 1988 році отримала квартиру в будинку №45 по вул. Д.Галицького в селищі Вигода і в цей же період була виписана з спірного житлового приміщення. В будинку №81 по вул.Шевченка в селі Пацикіь залишилась зареєстрована дочка ОСОБА_15 з сімєю. В 1996 році дочка з мамою зробили обмін і ОСОБА_6 по даний час зареєстрована і продовжує проживати в спірному будинку №81 в селі Пацикії Вигодської селищної ради. Отже на момент винесення оскаржуваного рішення будь-яких житлових прав ОСОБА_6,чи охоронюваних законом інтересів ОСОБА_6 порушено не було.

Представник ОКП "Івано-Франківське ОБТІ», в судове засідання не з»явився однак подала пояснення в якому зазначила про те,що просить справу слухати за її відсутності та вказала що ОБТ1 правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства вчинили реєстрацію прав власності на спірний об»єкт нерухомості.

Суд заслухавши доводи сторін, дослідивши здобуті та досліджені в судовому засіданні докази приходить до висновку,що позов ОСОБА_5 підлягає до задоволення,позов прокурора необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.З ЦПК України ,кожна особа має право в порядку установленому визначеному кодексом увернутись до суду за захистом свої порушених ,невизнаних або оспорюваних прав ,свобод чи інтересів.

Зі змісту ст.60 ЦПК України випливає,що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини ,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень ,а також доказуванню підлягають обставини ,які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб ,які беруть участь у справі виникає спір.

Матеріалами справи та в судовому засіданні встановлено, що 23.12.1998 року згідно свідоцтва на право на спадщину ОСОБА_5 стала власником будинку по вул. Шевченка 81 в селі Пациків Вигодської селищної ради Івано-Франківської області. Дане свідоцтво зареєстровано в ОБТІ Івано- Франківської області. Однак у спірному будинку проживають ОСОБА_6 ,яка в зазначене приміщення 15.03.2007 року зареєструвала онуку ОСОБА_7.

ОСОБА_6 проживає у зазначеному приміщенні на підставі безстрокового договору найму, укладеного 02.01.2003 року між нею та власником будинку Вигодським ККП.

У відповідності до вимог ст.770 ЦК України у разі зміни власника речі переданої у найм до нового власника переходять права та обов»язки наймодавця .

Відповідно до ст.170 ЖК України ,яюцо договір найму укладено без зазначення строку ,новий власник будинку(квартири) вправі вимагати його розірвання у випадку і в порядку ,передбачених ст.. 168 ЖК України тобто найму жилого приміщення укладений на невизначений строк ,може бути розірвано за вимогою наймодавця ,якщо жиле приміщення зайняте наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім»ї.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року ,Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції «,закріплено принцип непорушності права приватної власності ,який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти користуватись і розпоряджатись належним йому майном на власний розсуд учинити щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб (316,317,319,321 ЦК України.)

Гарантуючи захист права власності ,закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав ,хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту прав власності передбачені нормами ст..ст.16.386,391ЦК України.

Права власника житлового будинку ,квартири зазначені у ст..ст.383ЦК України, та 150ЖК України які передбачають право власника квартири ,будинку використовувати житло для власного проживанні проживання членів сім»ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав передбачених законом.

11.03.2007року ОСОБА_5 як власником житлового приміщення було направлено попередження ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з вимогою про звільнення вищезазначеного приміщення . 26.02.2008 року аналогічне попередження ОСОБА_5 направила у Вигодську селищну раду на балансі якого знаходиться будинок. 25.08.2010 року позивачкою повторно направлено попередження про звільнення спірної квартири.

Про те,що ОСОБА_6,було відомо про попередження установлено з змісту позовної заяви поданої 12.02.2010 року, згідно якої вона звернулась до Вигодської селищної ради про зобов»язання селищну раду розглянути заяву про приватизацію житлового будинку ,що перебуває у комунальній власності.

В суді встановлено що відповідачі добровільно звільнити приміщення не бажають ,тому відповідно до ст.826 ЦК України підлягають виселенню на підставі рішення суду .

Таким чином враховуючи вищенаведені докази ,суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову.

Позов Долинського міжрайонного прокурора не підлягає до задоволення,оскільки позивач просив поновити строк звернення до суду так як прокуратура дізналась про порушення житлових прав ОСОБА_6,24.02.2012 року по зверненню народного депутата України ОСОБА_16 в інтересах ОСОБА_6, щодо порушення її житлових прав ,що є підставою для поновлення строку звернення до суду. Положенням п.1 ст.261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до вимог ч.4 ст.267 ЦК України сплив строку позовної давності є самостійною підставою для відмови в позові. Згідно з ч.5 ст.267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Виходячи з вимог вказаних норм ЦК України, відмова у задоволенні позовних вимог можлива лише за наявності заяви однієї із сторін справи про застосування позовної давності, а також причини такого пропуску повинні бути визнані судом неповажними.

Оцінка поважності причини пропуску строку позовної давності грунтується на об'єктивних фактичних обставинах, яка є правом суду, який приймає рішення по справі.

Поважність причин пропуску повинна встановлюватись судом у кожному окремому випадку з урахуванням обставин конкретної справи, які свідчать про відсутність у заявника об'єктивної можливості здійснити захист своїх прав або інтересів. До поважних причин пропуску позовної давності мають бути віднесені обставини, що виникли незалежно від волі особи, яка мала право відповідної вимоги та об'єктивно унеможливили звернення цієї особи за судовим захистом у період дії строку позовної давності.

Між тим чинне законодавство взагалі не містить приписів щодо можливості поновлення строку позовної давності. Крім того, з огляду на зміст ст.ст.267,258 ЦК України, їх положення про правові наслідки спливу строку позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведене існування самого суб'єктивного цивільного права і факт його порушення або оспорювання.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач був обізнаний про порушення свого права . В суді встановлено про те, що ОСОБА_5, являється власником спірного будинку ОСОБА_6 було відомо 11.03.2007 року . Дана обставина підтверджується не тільки письмовим попередженням ОСОБА_5про звільнення приміщення ,а й письмовим доказом ,а саме позовом ОСОБА_6 до Долинського районного суду 12.02.2010 року, в якому остання зазначила ,що 11.03.2007 року їй стало відомо що власником приміщення, в якому проживає, є ОСОБА_5

В матеріалах справи відсутні будь-які докази про вчинення ОСОБА_5протягом строку позовної давності з 11.03.2007 року будь-яких дій, що свідчили б про визнання нею права ОСОБА_6 на спірне житло.

За результатами розгляду даного позову по клопотанню позивачки позовну заяву залишено без розгляду . Відповідно до ст.256 ч.І ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Прокурор, заявляючи позов в інтересах ОСОБА_6,не зазначив жодного доказу про те, коли саме позивач дізнався про рішення комісії 205/150 від 08.07.1992 року.

Окрім цього згідно технічного паспорта вперше огляд житлового приміщення було проведено в 1992 році, повторно в 1998 році,коли позивачка вселилась вдруге у спірне житло. Доводи позивача про те,що про порушення житлових прав сім»ї ОСОБА_6, дізнались 24.02.2012 року не заслуговують на увагу,оскільки спростовуються вищенаведеними доказами.

Таким чином, оскільки представником ОСОБА_5 заявлено клопотання про застосування позовної давності, що є безумовною підставою для відмови в задоволені позову в повному обсязі.

Питання судових витрат вирішити у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України.

На підставі ст. ст.256 ч.І,258 ,267,770,826 ЦК України,ст.ст.168,170 ЖК України,ст. 88 ЦПКУкраїни, керуючись ст.ст. 213-218 України, суд, -

РІШИВ:

Позов ОСОБА_5задовольнити.

Розірвати безстроковий договір найму житлового приміщення ,яке знаходиться в селі Пациків по вул.Шевченка,81 укладений 02.01.2003 року з квартиронаймачем ОСОБА_6.

Виселити ОСОБА_6 та члена сім»ї квартиронаймача ОСОБА_7 з жилого приміщення яке знаходиться по вул. Шевченка, 81 в селі Пациків Вигодської селищної ради без надання їм іншого житла.

Відмовити Долинському міжрайонному прокурору в позові про визнання нечинним та скасуваня рішення комісії з питань поновлення прав реабілітованих Долинської районної ради від 08.07.1992 року№205/160 «Про поновлення прав реабілітованої ОСОБА_8 жительки Шевченкове ,рішення Вигодської селищної ради від 22.09.1992 року №42 «Про повернення будинку реабілітованій ОСОБА_8 жительки Шевченкове,скасування свідоцтв на право особистої власності на жилий будинок на ім.»я ОСОБА_9, виданого 08.08.1992 року №205/150 виконкомом Вигодської селищної ради,свідоцтво про право на спадщину, видане Долинською держнотконторою 27.01.1993 року №160 на ім.»я ОСОБА_8 та зареєстровано Івано-Франківським ОБТІ 29.01.1993 року ,Свідоцтво про право на спадщину за заповітом Долинської міською ДНК Д-936 від 23.12.1998 року на ім»я ОСОБА_10, за пропуском строку позовної давності.

Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в солідарному порядку на користь ОСОБА_5 4045,50гривень судових витрат пов»язаних оплатою судового збору ,витрат на інформаційно-технічне забезпечення,надання юридичної допомоги ,згідно квитанцій.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 (десяти) днів з часу ознайомлення з мотивувальною частиною рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя:

Рішення в повному обсязі виготовлено 28.09.2012 року.