Справа № 2о-410/3360/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2012 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Борисова С.А.

при секретареві Литвиненко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ювілейне цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлені особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом. В підтвердження своїх вимог вказав, що його батьки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 знаходились в шлюбі, який було зареєстровано в 1927 році. Свідоцтво про реєстрації шлюбу видано відділом запису актів цивільного стану Дніпропетровської районної ради Дніпропетровської області 20.03. 1985 року за № 832109, серія 111-КИ, актовий запис за № 1- В.

Батьки на випадок своєї смерті зробили заповідальне розпорядження в якому вказано, що все належне їм майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їм буде належати на день смерті і на що за законом вони мають право заповідали своєму синові ОСОБА_1. Цей заповіт було посвідчено 20 вересня 1980 року секретарем Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області зареєстрованого в книзі для запису нотаріальних дій під № 77.

Батьками заявника на їх сумісні кошти та в період знаходження в зареєстрованому шлюбу було побудоване домоволодіння, яке знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Новоолександрівка, вул. Мостова № 62.

Мати заявника померла 28 червня 1984 року. Свідоцтво про смерть видане Новоолександрівською сільською радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області 29 червня 1984 року за № 265574, серія 111-КИ, актовий запис за № 52.

Після її смерті залишилось спадкове майно - 1/2 частина домоволодіння за № 62 по вул. Мостовій в с. Новоолександрівка Дніпропетровського району.

Дана частина домоволодіння повинна належати матері заявника, як дружині ОСОБА_6, так як воно було побудовано ними разом та в період знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тому є її загальною сумісною власністю, що передбачено ст. 22 Кодексу про шлюб та сім "ю України.

Батько заявника помер 19.02.1991 року. Свідоцтво про смерть було видане виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

Після смерті батьків заявник у встановлений шестимісячний термін з заявою про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори заявник не звертався, що і стало підставою для звернення з заявою до суду.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву про встановлення факту прийняття ним спадщини прохав задовольнити. Надав суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Суд заслухавши осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, вважає, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне:

Встановлено, що після смерті батьків заявник з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався.

На випадок своєї смерті батьки заявника зробили заповідальне розпорядження в якому вказано, що все належне їм майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їм буде належати на день смерті і на що за законом вони мають право заповідали своєму синові ОСОБА_1. Цей заповіт було посвідчено 20 вересня 1980 року секретарем Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області зареєстрованого в книзі для запису нотаріальних дій під № 77.

Брати заявника ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та сестри ОСОБА_2 і ОСОБА_3 знали про те, що батьки залишили ОСОБА_1 спадщину на все належне їм майно, але на неї рідні заявника не претендували, так як він жив рядом з батьками, доглядав за ними та їх майном.

А тому вони теж з заявою про прийняття спадщини в нотаріальну контору не зверталися.

Заявник своєчасно не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але фактично спадщину прийняв: проживає у зазначеному будинку, зробив ремонти, користується садом та городом, розпорядився речами померлих батька та матері.

Відповідно до ст. 549 ЦК України ( в ред. 1964р) спадкоємець вважається прийнявшим спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Такі ж вимоги має ст..1268 ч3 ЦК України , передбачає , що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку , встановленому 1270 проживавЦК України він не заявив про відмову від неї.

Встановлення факту прийняття спадщини необхідно заявнику для оформлення спадщини у нотаріальної конторі.

Керуючись ст.ст. 256-259 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1, яка відкрилася після смерті його матері ОСОБА_7, яка померла 28.06.1984 року, та батька ОСОБА_6, який помер 19.02.1991 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 10 днів з дня його проголошення.

Суддя С.А.Борисов