ун. № 2-6069/11
пр. № 2/2608/1034/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2012 року

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Коваль О.А.

при секретарі - Лазаренко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

ВСТАНОВИВ

У вересні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Обґрунтовуючи вимоги тим, що ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Фольксваген-Транспортер», державний номер НОМЕР_1 скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження від яких померла. ОСОБА_3 була його матір»ю на поховання якої він витратив 11 225,64 грн. Просить стягнути її з відповідача разом із моральною шкодою в розмірі 20000 грн., яку обґрунтовує втратою найближчої людини та небажання відповідача вибачитись і матеріально допомогти.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою позивачки відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України заочне рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.11.2006 року приблизно о 17-00 год. ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Фольксваген-Транспортер», державний номер НОМЕР_1, на перехресті вул. Міській і вул. Синьоозерній в м.Києві скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3, заподіявши останній тяжкі тілесні ушкодження, які спричинили її смерть.

Вироком Святошинського районного суду м.Києва від 19.09.2007 року ОСОБА_2 був засуджений до трьох років позбавлення волі, який в подальшому ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 16.01.2008 року було скасовано, кримінальну справу направлено для проведення додаткового розслідування.

Постановою старшого слідчого СВ Святошинського РУГУ МВС України в м. Києві від 30.05.2008 року кримінальну справу порушену відносно ОСОБА_2 за ознаками ст. 286 ч.2 КК України - закрито, за недоведеністю вини в скоєні даного злочину.

Із вказаної постанови вбачається недостатність доказів вини ОСОБА_2 в скоєні даної ДТП, оскільки із пояснень самого ОСОБА_2 його дії не відповідали вимогам п.12.4, 12.2, 12.3 ПДР, а згідно зафіксованих на місці ДТП слідів гальмування, ОСОБА_2 не мав технічної можливості запобігти уникнути наїзду на пішохода.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Частиною 2 ст. 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім»єю.

Судом встановлено, що позивач був сином померлої у результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3, отже має право на таке відшкодування.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Тобто, зазначеною нормою закону встановлено відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за шкоду, яка стала наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини в цьому його володільця. На володільця не може бути покладено обов»язок по відшкодуванню такої шкоди, лише якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Під час розгляду вказаної справи, судом не встановлено, що така дорожньо-транспортна пригода стався внаслідок умислу ОСОБА_3, як прямого, так і непрямого, як не встановлено в її діях і грубої необережності. Докази які б свідчили про наявність непереборної сили також відсутні.

Отже, судом встановлено, що позивачу шкода завдана смертю його матері внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, а тому позовні вимоги є обґрунтованими.

Щодо розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд враховує конкретні обставини справи, всю глибину її заподіяння та обсяг страждань, яких зазнав позивач втративши свою матір, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. З огляду на викладене, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 15000 грн., задовольнивши частково позовні вимоги в цій частині.

Крім моральної шкоди, позивач просив стягнути матеріальну шкоду, а саме витрати, які він поніс на поховання матері в розмірі 11 225,64 грн.: витрати на послуги моргу - 36,32 грн.; витрати на послуги КП «Спецкомбінат ПКПО» (копання могили, благоустрій місця поховання, металева табличка, установка таблички, вартість свідоцтва на поховання ітд.) загалом на суму 203,58 грн.; витрати на послуги ТОВ «Скорбота» 4310 грн.; витрати на поминальний обід ЗАТ «Мрія» в день поховання - 2387,13 грн.; витрати на поминальний обід ЗАТ «Мрія» через 9 днів - 2114,01 грн.; витрати на поминальний обід ЗАТ «Мрія» через 1 рік - 2204,60 грн.

Оскільки в матеріалах справи містяться докази на підтвердження вказаних витрат, суд вважає за необхідне їх стягнути з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 121 грн. 07 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 гривень, витрати на публікацію в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 420 грн., витрати на відправлення телеграм про виклик відповідача у розмірі 97 грн. 12 коп.

Зазначені витрати також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.. 1166- 1168, 1187, 1193 ЦК України, ст.ст. 10, 59, 60, 88, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 11255 грн. 64 коп., моральну шкоду в розмірі 15000 грн., судовий збір у розмірі 121 грн. 07 коп., витрати на ІТЗ розгляду справи в розмірі 120 грн., витрати на публікацію в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 420 грн., витрати на відправлення телеграм про виклик відповідача у розмірі 97 грн. 12 коп., а всього стягнути - 27013грн. (двадцять сім тисяч тринадцять) грн. 83 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя: