Справа № 2604/7664/12
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"21" травня 2012 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого -судді Чех Н.А.

при секретарі -Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за заявою
ОСОБА_1, заінтересована особа: Головне
управління юстиції в м. Києві про
встановлення факту прийняття спадщини,

встановив:

Заявник звернувся до суду з вказаною
заявою, посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла її мати,
ОСОБА_2. Після її смерті відкрилася
спадщина. Спадщина складається з 1/4
частини квартири за адресою: АДРЕСА_1.
Зазначена квартира була приватизована
і належала на праві спільної сумісної
власності ОСОБА_2 та її (заявниці)
доньці - ОСОБА_4, її (заявниці) онукам -
ОСОБА_5 і ОСОБА_6. Вона (заявниця) є
єдиним спадкоємцем першої черги за
законом, заповіту ОСОБА_2 не залишила.
Хоча видача свідоцтва про право на
спадщину спадкоємцям, які прийняли
спадщину, ніяким строком не обмежена,
нотаріус державного нотаріального
округу не вправі видати їй свідоцтво
про право на спадщину через
недостатність документів, що необхідні
для підтвердження в нотаріальному
порядку факту вступу в управління або
володіння зазначеним спадковим майном.
У зв'язку із цим вимушена звернутися до
суду із заявою про встановлення факту
прийняття спадщини з метою подальшого
оформлення права на спадщину, зокрема,
отримання свідоцтва про право на
спадщину за законом. Як спадкоємець
першої черги, вона прийняла спадщину
своєї матері і фактично вступила у
володіння (управління) спадковим
майном протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини, тобто вчинила
необхідні і достатні, відповідно до
діючого на момент відкриття спадщини
законодавства, дії для прийняття
спадщини. Це підтверджується
наступним: по-перше, після смерті
спадкодавця протягом 1995-1996 років нею
проводилася повна оплата комунальних
послуг, оскільки на той час всі інші
співвласники зазначеної квартири були
неплатоспроможними: двоє онуків,
ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_1, не досягли
віку трудової дієздатності, а ОСОБА_4
протягом 1996 року не виплачувалася
заробітна плата; по-друге, спадкодавець
була інвалідом І групи, останні 7 років
була прикута до ліжка і потребувала
постійного догляду. У зв'язку із цим
близько року до смерті вона (заявниця)
проживала з нею у зазначеній квартирі і
залишалася проживати там до осені 1996
року, тобто більше 6 місяців після
смерті; по-третє, у перші півроку після
смерті спадкодавця нею було проведено
ремонт квартири, який зберігся і на
сьогоднішній день. Крім того, вона
прийняла іншу частину спадщини, майно,
яке належало спадкодавиці -ікони Божої
Матері, картини художника Михайла
Чепури «Сінокіс»і «Зима»написані у
першій половині 1950-х років, золотий
хрестик із зображенням розп'яття,
бібліотеку з понад двохсот книг
класичної художньої літератури, а
також речі домашнього вжитку. В зв'язку
з тим, що до цього часу спору щодо
спадкового майна після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 не було і
немає, їй (заявнику) необхідно
встановити факт прийняття спадщини для
отримання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину за
законом. В судовому засіданні
представник заявника підтримав усі
обставини, які викладені у заяві та
вимоги в повному обсязі, просив їх
задовольнити.

Заінтересована особа -Головне
управління юстиції в м. Києві, в судове
засідання не з'явилася, на адресу суду
надіслано письмові пояснення з
проханням розглянути справи за
відсутності їх представника, розгляд
справи залишено на розсуд суду.

Вислухавши пояснення представника
заявника, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що заява
підлягає задоволенню.

В суді встановлено, що відповідно до
свідоцтва про народження ОСОБА_1, до
одруження дівоче прізвище
«ОСОБА_1»народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 року,
батьками записано -ОСОБА_8 та ОСОБА_9.

Відповідно до свідоцтва про право
власності на житло від 08.06.1993 року,
виданого Відділом приватизації
державної адміністрації
Шевченківського району м. Києва,
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
приватної, спільної власності ОСОБА_4,
ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в рівних долях
кожному.

Як вбачається зі свідоцтва про смерть,
датованого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, ОСОБА_2
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, у віці 95
років. Після її смерті відкрилася
спадщина на 1/4 частину квартири
АДРЕСА_1.

Відповідно до експертного висновку ДП
«Українське бюро лінгвістичних
експертиз НАН України»№ 056/275-с від
10.05.2012 року ім'я ОСОБА_2 (у свідоцтві про
право власності на житло та у свідоцтві
про смерть), та ОСОБА_9 (свідоцтво про
народження) є ідентичними.

З рішення Подільського районного суду
м. Києва від 21.02.2012 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про визнання права власності,
яким було відмовлено у задоволенні
позову, оскільки він пред'явлений до
неналежних відповідачів, вбачається,
що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом
про визнання права власності на 1/4
частину квартири АДРЕСА_1, мотивуючи
тим, що вона фактично прийняла спадок,
проживає в спірній квартирі, хоча до
нотаріальної контори не зверталася.
Інші спадкоємці право власності на
спірне майно не заявляли. В суді було
встановлено, що позивачка -ОСОБА_1
вселилася в квартиру АДРЕСА_1 ще до
смерті ОСОБА_2 та продовжувала там
проживати після смерті останньої,
провадила ремонт, тобто відповідно до
ч. 1 ст. 549 ЦК України (1963 року) фактично
прийняла спадщину.

Відповідно до пункту 111 Інструкції «Про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України», затвердженої
Наказом Мінюсту № 18/5 від 14.06.1994 року,
прийняття і відмова від спадщини
можуть мати місце щодо всього
спадкового майна. Спадкоємець не
вправі прийняти одну частину спадщини,
а від іншої частини відмовитись.
Спадкоємець, який прийняв частину
спадщини, вважається таким, що прийняв
усю спадщину.

Відповідно до пункту 113 Інструкції «Про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України»свідоцтва про
право на спадщину видається
спадкоємцям, що прийняли спадщину,
тобто таким, які фактично вступили в
управління або володіння спадковим
майном чи подали заяву в державну
нотаріальну контору про прийняття
спадщини.

Відповідно до ст. 529 ЦК України (в
редакції 1963 року) при спадкуванні за
законом спадкоємцями першої черги є в
рівних долях діти (в тому числі
усиновлені), чоловік, дружина, батьки
(усиновлювачі) померлого.

Відповідно до ст. 548 ЦК України (в
редакції 1993 року) для отримання
спадщини необхідно, щоб спадкоємець її
прийняв. Не допускається прийняття
спадщини з умовою чи із застереженням.

Відповідно до ст. 549 ЦК України (в
редакції 1963 року) визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину, якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном. Дані дії
повинні бути вчинені на протязі шести
місяців з дня відкриття спадщини.

В суді було встановлено, що заявник
фактично прийняла спадщину після
смерті її матері ОСОБА_2

Встановлення факту про прийняття
спадщини необхідне заявниці для
отримання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину за
законом. Відповідно до ст. 256 ЦПК
України в судовому порядку можуть бути
встановлені факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не встановлено
іншого порядку їх встановлення.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 529, 548, 549 ЦК України (в редакції 1963
року), Інструкція «Про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України»,
ст.ст. 60, 61, 212-215, 218, 223, 256-259, 294 ЦПК
України, суд -

вирішив:

Заяву задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1,
спадщини, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2
року після смерті її матері -ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дніпровський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя: