АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2012 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного

суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Пономарь З.М., Ремеза В.А.

при секретарі: Грендач Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2012 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл спільного нажитого майна, визнання права власності на частку квартири,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2012 року задоволено заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову та накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_4 (нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу від 07 травня 2012 року за реєстровим №114 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5О.).

На вказану ухвалу відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про її скасування посилаючись на те, що ухвала суду незаконна та необгрунтована.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду зміні з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розподіл спільного нажитого майна, визнання права власності на частку квартири.

У ході розгляду справи, 10 вересня 2012 року представник ОСОБА_3 ОСОБА_6 подала заяву про забезпечення позову та просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.4 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про необхідність забезпечення позову у відповідності до вимог ст. 151 ЦПК України, однак при вирішені питання про забезпечення позову, суд не врахував вимоги п.2 ч.1 ст. 152 ЦПК України, і наклав арешт на вказану квартиру, у звязку з чим ухвала суду підлягає зміні, з зазначенням в ухвалі виду забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 проводити дії по відчуженню квартири АДРЕСА_2 до вирішення спору по суті.

Таким чином ухвалу суду слід змінити, а апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 304,307,312 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2012 року змінити.

Заборонити ОСОБА_2 проводити дії по відчуженню квартири АДРЕСА_2 до вирішення спору по суті.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Судді: