Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2012 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Зємцова В.В.

при секретарі - Радіоненко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач у жовтні місяці 2012 року звернулась до суду з вказаним позовом.

Просила стягнути з відповідача сплачені нею 2 799,25 грн., що складають Ѕ вартості навчання їх сина ОСОБА_3 у першому семестрі 201-2013 навчального року в державному вищому учбовому закладі «Київський національний університет ім.. ОСОБА_4». Свої вимоги пояснювала наступним.

25.08.1990 року сторони по справі одружились, після чого від сумісного сімейного життя в них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 На сьогоднішній день він навчається на четвертому курсі денної форми навчання державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет ім. Вадима Гетьмана». На підставі договору № 295646 від 29.03.2011 року один семестр кожного начального року у вищевказаному навчальному закладі коштує 5 598, 50 грн.

Паралельно з цим позовом за ініціативою позивача було подано позов про розірвання шлюбу.

Перед початком першого семестру 2012 -2013 року, відповідач ухилився від сплати за навчання, і позивач, з метою недопущення відрахування сина з навчального закладу через відсутність оплати за навчання самостійно внесла оплату, що підтверджується квитанцією АТ «Брокбізнесбанк» від 04.09.2012 року.

За тих обставин, що зазначені вище, договір про навчання їх сина укладено в інтересах сімї, а взяті позивачем зобовязання відповідно до цього договору є відповідальністю не лише позивача а й відповідач, як батька особи, за навчання якої цей договір укладено. Отже виходячи із загальних правих частки подружжя, з відповідача слід стягнути Ѕ частину вартості навчання їх сина.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити його повному обсязі.

Відповідач та його представник заперечували проти позову, та просили відмовити повністю в його задоволенні.

3-тя особа у судове засідання не зявилась, надіславши до суду пояснення, які містяться на 27 а.с.

Суд, вислухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову.

25.08.1990 року сторони по справі одружились, після чого від сумісного сімейного життя в них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 На сьогоднішній день він навчається на четвертому курсі денної форми навчання державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет ім. Вадима Гетьмана». На підставі договору № 295646 від 29.03.2011 року один семестр кожного начального року у вищевказаному навчальному закладі коштує 5 598, 50 грн.

Паралельно з цим позовом за ініціативою позивача було подано позов про розірвання шлюбу.

Позивач, визначаючи природу виникнення спірних взаємовідносин посилається на ч. 2 ст. 65 Сімейного кодексу України (надалі СКУ), яка встановлює, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Коли сторонами вирішувалось питання про подальшу долю їх сина, вони дійшли згоди на його навчання у вищезазначеному ВУЗі та усвідомлювали, що за вказане навчання необхідно буде платити грошові кошти, визначені у відповідному договорі, який фактично укладено між ВУЗом та Позивачем.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 199 СКУ якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Тобто, обовязок щодо утримання нашого сина у звязку із продовженням навчання покладений на обох батьків, проте, чинним законодавством не встановлено порядку здійснення такого утримання кожним із батьків.

На час здійснення оплати Позивачем грошових коштів за навчання Третьої особи так як і на даний момент сторони знаходяться в шлюбі.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 60 СКУ майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч. 2 ст. 61 СКУ об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Квитанція про оплату навчання, що її надано Позивачем, а також інші документи, що їх подано до суду Позивачем, жодним чином не підтверджують того факту, що грошові кошти, що їх внесено Позивачем в рахунок оплати навчання Третьої особи, не є спільною сумісною власністю сторін.

Фактично, Позивач не має права на відшкодування Ѕ частини сплачених коштів, тому що вказані кошти є їх спільною сумісною власністю. В силу Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року, на яку посилається Позивач, сплачені нею грошові кошти є їх спільною сумісною власністю, а відтак вимога про стягнення з нього Ѕ частини вказаних грошових коштів, як відшкодування шкоди Позивачу є безпідставною, оскільки в силу приписів чинного законодавства та практики Верховного суду України вказаний платіж містив Ѕ частину відповідача на праві спільної сумісної власності.

Керуючись ст. ст. 60, 61, 65, 199 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 14, 57 59, ч. 4 ст. 130, 174, 208, 209, 212 215, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :