Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 2з/1619/1/2012
У Х В А Л А

про розгляд заяви щодо забезпечення позову

30.01.2012 Суддя Машівського районного суду Полтавської області Кравець С.В., розглянувши заяву публічного акціонерного товариства ВТБ Банкв особі відділення Полтавська регіональна дирекціїпублічного акціонерного товариства ВТБ Банкпро забезпечення позову, -

в с т а н о в и л а :

у січні 2012 року до Машівського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства ВТБ Банкв особі відділення Полтавська регіональна дирекціїпублічного акціонерного товариства ВТБ Банкдо ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 30 726.01 грн., провадження за якою відкрито 30 січня 2012 року

Одночасно з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту та оголошення заборони на відчуження майна належного на праві власності ОСОБА_1 в межах заявленої суми 30726.01 грн. та судових витрат, а саме судового збору за подання позовної заяви у розмірі 307.26 грн. та судового збору в розмірі 107.30 грн. за подання заяви про забезпечення позову, а також встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України та заборони виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань перед ПАТ ВТБ Банк.

Вимоги про забезпечення позову ПАТ ВТБ Банкобґрунтовує тим, що відповідач не виконав умови кредитного договору та тривалий час ухиляється від його виконання, у нього є реальна можливість своїми діями ускладнити у майбутньому виконання рішення суду у звязку з погіршенням свого фінансового становища та наявності можливості відчуження активів, а також тим, що у разі виїзду його за кордон виконання рішення суду може бути істотно утруднене чи унеможливлене.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Частина 3 цієї статті встановлює вичерпний перелік підстав для забезпечення позову, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані щодо відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам..

З матеріалів позовної заяви вбачається, що 22.04.2011 року між ПАТ ВТБ Банкта ОСОБА_1 укладено кредитний договір на суму 25 000 грн. строком до 22.04.2014 р. зі сплатою 29 % річних по строку сплати до 28 числа кожного місяця. Згідно розрахунку суми заборгованості наданої позивачем, відповідач починаючи з 29.07.2011 року прострочив сплату кредиту, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 30 726.01 коп.

Вказане підтверджує те, що між сторонами дійсно виник спір та те, що відповідач ухиляється від сплати кредиту, що є підставою вважати, що останній може ухилитися від виконання можливого рішення суду.

Разом з цим, у частині 3 ст. 152 ЦПК України вказано, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, а у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду № 9 зауважено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи викладене та суму заявленого позову, суд приходить до висновку, що заява ПАТ ВТБ Банкпідлягає частковому задоволенню, а саме в частині накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачу в межах заявленої суми 30 726.01 грн., без включення сплачених сум судового збору. При цьому суд не вбачає підстав для обмеження відповідача у праві виїзду за межі України, оскільки вважає, що накладення арешту на майно в даному випадку є достатнім заходом забезпечення виконання можливого рішення суду.

Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначити, що арешт майна це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна, а тому вимога заявника про оголошення заборони відчуження майна разом з вимогою про накладення арешту на нього є безпідставною.

Крім того, направлення запитів з метою виявлення майна відповідача здійснюється державними виконавцями на підставі п.3 ч.3 ст.11 Закону України Про виконавче провадженняу процесі здійснення виконавчого провадження.

Керуючись ст. ст. 151, 153 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

заяву публічного акціонерного товариства ВТБ Банкв особі відділення Полтавська регіональна дирекціїпублічного акціонерного товариства ВТБ Банкпро забезпечення позову - задоволити частково.

Накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 жителю ІНФОРМАЦІЯ_1 в межах заявленої суми позову 30 726,01 грн. в інтересах позивача - публічного акціонерного товариства ВТБ Банкв особі відділення Полтавська регіональна дирекціїпублічного акціонерного товариства ВТБ Банк, м. Полтава, вул. Жовтнева, 19.

Копію постанови направити для виконання до відділу державної виконавчої служби Машівського районного управління юстиції.

В іншій частині вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Машівський районний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання її копії.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Суддя: ( підпис )

Копія вірна:

Суддя Машівського районного суду С.В.Кравець