Справа №2-421/11
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.10.2012 Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
Головуючої судді - Овчаренко Н.Г.,
при секретареві - Васенко І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», про встановлення факту, визнання спільною сумісною власністю частини житлового будинку та визначення порядку користування та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про визнання домоволодіння особистою приватною власністю,-

Позивачка ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, третя особа - КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», про встановлення факту, визнання спільною сумісною власністю частини житлового будинку та визначення порядку користування.
В підтвердження уточнених позивних вимог позивачка ОСОБА_1 посилається на те, що 26.03.1988 вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 . Близько двох років вони з чоловіком проживали у її батьків за адресою АДРЕСА_1 .
В 1990 році на свої збереження та з допомогою батьків придбали будинок по АДРЕСА_2 .
За взаємною згодою будинок було зареєстровано на чоловіка.
В 1996 році шлюб було розірвано за взаємною згодою, але продовжували проживати однією сім`єю до червня 2009 року.
За час сумісного проживання ними було газифіковано будинок, налагоджено водопостачання і каналізацію, були замінені столярні вироби та зроблений косметичний ремонт будинку, прибудували веранду.
Оскільки все майно було оформлене на ОСОБА_2 , задля забезпечення майнових інтересів на випадок нещасного випадку ОСОБА_2 на користь позивачки нотаріально завірив заповіт, на все належне йому майно.
Позивачка посилається на те, що в 2006 році визивала наряд міліції у зв`язку з конфліктом з сусідкою ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_3 .
Позивачка після розірвання шлюбу в 1996 році не стала звертатись в суд з позовом про розподіл майна, так продовжувала проживати в спірному будинку але й брати участь в його збільшені. Вважає, що до 2009 року вони проживали сумісно, вели спільне господарство та спільний бюджет.
25.05.2009 ОСОБА_2 розірвав заповіт і заявив, що не буде проживати з позивачкою Одночасно вивіз всі речі до її батьків. Після цього він змінив всі замки на дверях, що перешкоджало їй потрапити до свого будинку.
Просить визнати факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у квартирі АДРЕСА_4 , визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 52/100 частини домоволодіння АДРЕСА_3 , визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_4 , згідно з яким ОСОБА_1 виділити для проживання приміщення 2-5 жила кімната 9,9 кв.м., ОСОБА_2 житлову кімнату 2-6, пл.17,0 кв.м., у спільному користуванні сторін спору залишити веранду 2-1, пл.7.4 кв.м., коридор 2-2, пл.3.8 кв.м. 2-3 санвузол пл.3.6 кв.м. та 2-4 кухню, пл.7.6 кв.м., подвір`я та господарські будівлі і споруди , які відносяться до спірної частини домоволодіння, залишити у спільному користуванні сторін, зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_4 , в також належними до неї подвір`ям та господарськими будівлями і спорудами.
ОСОБА_2 надав суду зустрічний позов до ОСОБА_1 , в обґрунтування якого посилається на те, що 26.03.1988 відділом РАЦС Бабушкінського району м.Дніпропетровська був зареєстрований шлюб між сторонами по справі. Від шлюбу дітей не було. У лютому 1990 року сімейні відносини між сторонами були припинені по ініціативі ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що йому стало відомо що жінка з 1987 року хворіє на психічне захворювання із стійкою психотичною симптоматикою (шизофренія). ОСОБА_1 приховала від чоловіка своє психічне захворювання.
У зв`язку з тим, що позивачу по зустрічному позову ніде було проживати, його батьки 10 березня 1990 року дали йому 6000 руб., за які він придбав по домашній угоді від 08 квітня 1990 року 52/100 частини домоволодіння по АДРЕСА_2 , яке було самовільно побудованим.
09.12.1996 у Кіровському відділі РАЦС м.Дніпропетровська шлюб між ними було розірвано. В заяві про розірвання шлюбу ОСОБА_1 вказала, що не має матеріальних претензій до позивача щодо спільного майна.
Після припинення сімейних відносин у 1990 році, а тим більш після розірвання шлюбу у 1996 році вони ніколи не проживали однією сім`єю. Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпрорпетровська від 05.07.1991 року та рішенням виконкому Кіровської районної ради народних депутатів м.Дніпропетровська № 67 від 18.01.1991 року за ним визначено право власності на 52/100 частини домоволодіння по АДРЕСА_2 .
28.01.1992 позивач був зареєстрований у спірному домоволодінні. ОСОБА_1 ніколи не була зареєстрована у домоволодінні. Вона ніколи не проживала у домоволодінні, не несла ніяких затрат по його ремонту, утриманню і оплаті комунальних послуг.
Заперечуючи проти позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 посилається на те, що вона постійно проживала і буда зареєстрована у трикімнатній квартирі АДРЕСА_5 , де крім неї проживали її батьки та сестра. Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 06.03.2009 року були змінені умови договору житлового найму та ОСОБА_1 виділено у користування одну кімнату, житловою площею 12,4 кв.м. і на її ім`я був відкритий особливий рахунок на цю кімнату.
ОСОБА_2 посилається на те, що домоволодіння було придбане ним під час окремого проживання з ОСОБА_1 при фактичному припиненні шлюбу, за його особисті кошти, що були надані його батьками.
Протягом 19 років після фактичного припинення шлюбних відносин та на протязі 13 років після розірвання шлюбу, ОСОБА_1 не пред`являла до ОСОБА_2 ніяких претензій про розподіл майна.
Вважає, що сплив трирічного строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Просить визнати домоволодіння, розташоване за адресою АДРЕСА_2 особистою приватною власністю ОСОБА_2 та відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її позову .
Позивачка та її представник за первісним позовом у судовому засіданні позовні вимоги первісного позову підтримали в повному обсязі та, посилаючись на ті самі підстави, просили суд їх задовольнити. У задоволенні зустрічного позову просили суд відмовити в повному обсязі..
Відповідач та його представник за первісним позовом у судовому засіданні проти первісного позову заперечували, просили суд в його задоволенні відмови в повному обсязі. Позовні вимоги зустрічного позову задовольнити в повному обсязі.
Представник третьої особи - КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», у судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду справи.
Вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що 26.03.1988 року відділом РАЦС Бабушкінського району м.Дніпропетровська був зареєстрований шлюб між сторонами по справі. Від шлюбу дітей не було.
09.12.1996 у Кіровському відділі РАЦС м.Дніпропетровська шлюб між ними було розірвано.
ОСОБА_2 придбав по домашній угоді від 08 квітня 1990 року 52/100 частини домоволодіння по АДРЕСА_2 , яке було самовільно побудованим.
Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпрорпетровська від 05.07.1991 та рішенням виконкому Кіровської районної ради народних депутатів м.Дніпропетровська № 67 від 18.01.1991 за ним визначено право власності на 52/100 частини домоволодіння по АДРЕСА_2 .

28.01.1992 позивач був прописаний у спірному домоволодінні.(а.с. 136 т.1)

Суд вважає, що спірна частина домоволодіння по АДРЕСА_2 08 квітня 1990 року придбана ОСОБА_2 у шлюбі з ОСОБА_1 , але на його особисті кошти, що підтвердила ОСОБА_1 у власноручно написаному нею зверненні до Красногвардіського суду м.Дніпропетровська від 12.04.2000 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про зміну умов договору житлового найму по квартирі АДРЕСА_5 , де позивачка постійно проживає та знаходиться на реєстраційному обліку. (а.с.137 т.1, 138 т.1, 146 т.1)

Суд вважає, що ОСОБА_1 у 1996 році, після розірвання шлюбу, переїхала на постійне проживання до батьків за адресою реєстрації - АДРЕСА_1 , що підтвердила ОСОБА_1 у тому ж зверненні.

Ця обставина об`єктивно підтверджується матеріалами справи: квитанціями про сплату ОСОБА_1 комунальних послуг, позовною заявою ОСОБА_1 до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27.11.2000 та касаційною скаргою до Дніпропетровського апеляційного суду від 31.01.2001 року, де вказано її адресу - АДРЕСА_1 , у скарзі на ім`я голови Красногвардійського районного суду від 21.11.2008 вказана ОСОБА_1 та ж адреса її проживання.

Постійне проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 підтверджується рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 06.03.2009, яким ОСОБА_1 виділено у користування одну кімнату пл. 12.4 кв.м. у трикімнатній квартирі АДРЕСА_5 . (а.с.140 т.1)

Отже, ОСОБА_1 з 1996 року не проживає у спірному домоволодінні, не користується ним та не утримує його, а отже вона пропустила трирічний строк позовної давності для вимоги про поділ майна подружжя, про що ОСОБА_2 подав заяву. (а.с.121 т.1)

Відповідно до ч.3 ст.29 КпШС України для вимоги про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю розведеного подружжя, встановлюється трирічний строк позовної давності.

Відповідно до ст.57 ч. 3 СК України майно, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Суд вважає, що зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання домоволодіння особистою приватною власністю, не підлягає задоволенню, так як відповідно до рішенням Кіровського районного суду м.Дніпрорпетровська від 05.07.1991 та рішенням виконкому Кіровської районної ради народних депутатів м.Дніпропетровська № 67 від 18.01.1991 за ним визначено право власності на 52/100 частини домоволодіння по АДРЕСА_2 .

Посилання ОСОБА_1 на справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7 , про стягнення боргу безпідставні. Рішенням Красногвардіського районного суду м.Дніпропетровська від 22 вересня 2008 року позов був задоволений, але кошти, надані в борг ОСОБА_7 не були визнані сумісним коштами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , та ОСОБА_1 брала участь у справі тільки, як свідок. (а.с.186 т.1)

Керуючись ст.ст. 24, ч.3 ст.29 КпШС України, ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», про встановлення факту, визнання спільною сумісною власністю частини житлового будинку та визначення порядку користування відмовити у повному обсязі.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про визнання домоволодіння особистою приватною власністю відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.Г. Овчаренко