ун. № 2-2776/11
пр. № 2/2608/346/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2012 року

Святошинський районний суд м.Києва в складі:

головуючої судді : Т.О. Величко

при секретарі: М.І. Денисюк

ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ПАТ «Народна страхова компанія «Добробут» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 15355,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн.( а.с.3).

Згідно заяви про зміну підстав позову та збільшення розміру позовних вимог ( а.с.72-74) позивач просив суд стягнути з ПАТ «Народна страхова компанія «Добробут»на його користь 15 355,00 грн. матеріальної шкоди, 5000 грн. моральної шкоди з відповідача ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 10000 грн. та судові витрати у розмірі 4293 грн. покласти на відповідачів, посилаючись на те, що внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_3, якого визнано винним у ДТП , що мало місце 13.10.2010 року його транспортному засобу «Тойота Камрі», який належить йому на праві власності д.н.з. НОМЕР_1 завдано матеріальний збиток у розмірі 15355 грн, що підтверджено рахунком-фактурою та актом виконаних робіт від 05.02.2011 року. Позивач зазначав, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3, згідно Полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застраховано в ЗАТ «Добробут», правонаступником якої є ПрАТ»НФСК «Добробут», та кий листом від 15.02.1012 року відмовив у виплаті страхового відшкодування, просить суд позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач від позову не відмовився, просив позов задовольнити на підставі доказів поданих до позовної заяви.

В судовому засіданні відповідачі позов не визнати посилаючись на його необґрунтованість, просили суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Суд заслухавши поясненні позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи встановив наступне.

Судом встановлено, що згідно Постанови Святошинського районного суду м. Києва від 24.11.2010 року ( а.с.8) провадження по справі відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, закрито у зв»язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Доказів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 суду не надано, але відповідач ОСОБА_3 не спростував факту ДТП, що мало місце 13.10.2010 року та свою не винуватість.

Судом встановлено, що цивільно-правову відповідальність відповідача нальчицького О.М. було застраховано, згідно Полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застраховано в ЗАТ «Добробут», правонаступником якої є ПрАТ»НФСК «Добробут»( а.с.35).

Судом встановлено, що під час судового розгляду позивач ОСОБА_2 звернувся із заявою до ПрАТ»НФСК «Добробут», про виплату страхового відшкодування, листом ПрАТ «НФСК «Добробут»від 15.02.2012 року позивачу у виплаті страхового відшкодування було відмовлено.

Відповідно до ч.2 ст. 1166 Цивільного кодексу України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст.1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов»язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, завдала шкоди діяльністю, щодо його використання, зберігання або утримання, зобов»язана відшкодувати її на загальних підставах.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»учасники ДТП зобов»язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомити страховика про настання ДТП.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров»ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»у зв»язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов»язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахункового порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»встановлений порядок проведення оціночної діяльності, суб»єктами оціночної діяльності суб»єктом господарювання.

Судом встановлено, що позивач у справі у встановленому законом порядку не звернувся до ПрАТ»НФСК «Добробут»із повідомленням про настання страхового випадку, із заявою про виплату страхового відшкодування, внаслідок неправомірний дій відповідача ОСОБА_3, не надав для огляду належний йому на праві власності транспортний засіб «Тойота Камрі»д.н.з. НОМЕР_1, не провів незалежної експертної оцінки завданого матеріального збитку транспортному засобу, натомість відремонтував транспортний засіб «Тойота Камрі»д.н.з. НОМЕР_1, 05.02.2011 року, що підтверджено рахунком-фактурою та актом виконаних робіт від 05.02.2011 року( а.с.11-12), що не може бути прийнято судом як належний доказ, який би підтверджував реальний розмір завданого збитку пов»язаного з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахункового порядку, встановленому законодавством, а тому позовна вимога в частині стягнення з відповідача є ПрАТ»НФСК «Добробут»матеріального збитку задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»суд повинен з»ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у якій грошовій сумі чи у який матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та із чого при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Позивач також не довів суду доказами, та не повідомив про підстави звільнення від доказування у чому полягає вина з боку відповідача ОСОБА_3та ПрАТ»НФСК «Добробут»щодо завдання йому моральної шкоди, яку позивач оцінив у розмірі 10000 грн., та відповідно у 5000 грн.

Судові витрати в частині відшкодування за проведення трасо логічного дослідження, поза судовим засіданням у розмірі 29040,00 грн, у зв»язку із явкою до суду позивача басова В.В. у розмірі 1000 грн, відшкодуванню у порядку ст. 79ЦПК України не підлягають, оскільки такі витрати не підтверджені квитанціями.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судової справи також відшкодуванню не підлягають.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст 1166, 1167, 1187 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 208-209, 212-218, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з часу його проголошення, у разі відсутності осіб, протягом десяти днів з часу отримання копії рішення суду.

Суддя: Т.О. Величко