Номер провадження: 22-ц/1590/4391/12
Головуючий у першій інстанції Груца
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі Благорозумному О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ автомобіля, як сумісного майна придбаного подружжям у зареєстрованому шлюбі, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 31 січня 2012 року,

встановила:

У жовтні 2011 р. ОСОБА_3 звернувся до суду із вищеназваним уточненим в подальшому позовом, в якому вказав, що перебуваючи з відповідачкою у зареєстрованому 14.12.85 р. шлюбі, було придбано житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Матросова, 15 в м. Біляївка Одеської області (далі Житловий будинок), та земельні ділянки, на яких він розміщений площею 0,10 га. (для будівництва та обслуговування житлового будинку) та 0,02 га. (для ведення особистого підсобного господарства). Житловий будинок та земельні ділянки були оформлені на відповідачку. Протягом останнього часу відносини з дружиною погіршилися, вона намагається виселити його з житлового будинку, в суді знаходиться справа за її позовом про розірвання шлюбу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370 ЦК, ст. ст. 60, 70 СК, остаточно просив визнати за ним право власності на: 1) ? частину земельної ділянки площею 0,10 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку; 2) ? частину земельної ділянки площею 0,02 га. для ведення особистого підсобного господарства; 3) ? частину житлового будинку.

У листопаді 2011 р. ОСОБА_4, не визнавши первісний позов ОСОБА_3, звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому вказала, що спірний житловий будинок було придбано під час шлюбу, але за її особисті кошти в сумі 22948 грн., які їй подарували її батьки. За спільні кошти подружжя було придбано автомобіль ВАЗ-2106, 1984 року випуску, державний номер НОМЕР_1 (далі Автомобіль). Відповідач приховує технічний паспорт на автомобіль, договір купівлі-продажу автомобіля, намагається продати його без її участі. Вартість автомобіля складає приблизно 16000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 57 60, 70, 71 СК, просила: 1) відмовити в задоволенні первісного позову ОСОБА_3; 2) присудити їй грошову компенсацію замість її частки, у розмірі ? частини автомобіля, в розмірі 8000 грн..

Представник позивача в судовому засіданні первісний позов підтримав, просив задовольнити його.

Відповідачка та її представник первісний позов не визнали, пояснивши, що житловий будинок придбано за особисті гроші відповідачки.

31.01.12 р. ОСОБА_4 надала суду заяву про залишення її позовної вимоги про поділ автомобіля, як сумісного майна, без розгляду (а. с. 78).

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 31.01.12 р. позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на: 1) ? частину земельної ділянки площею 0,10 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: вул. Матросова, 15, м. Біляївка, Біляївський район, Одеська область; 2) ? частину земельної ділянки площею 0,02 га. для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована за адресою: вул. Матросова, 15, м. Біляївка, Біляївський район, Одеська область; 3) ? частину житлового будинку з надвірними спорудами під № 15, що знаходиться в м. Біляївка, Одеської області, по вул. Матросова та складається з одного житлового камяного будинку, загальною житловою площею 54,20 кв. м., та надвірних споруд: літня кухня, веранда, сарай, огородження. Зустрічний позов ОСОБА_4 залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено при неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права: - про залишення зустрічного позову без розгляду суд повинен був постановити ухвалу; - житловий будинок під час знаходження у шлюбі було придбано за її особисті гроші, які були подаровані особисто їй її батьками; - невірним є висновок суду щодо відсутності волевиявлення її та її батьків на дарування грошей та необхідної згоди на це чоловіка; - законодавством не передбачено письмову форму для договору дарування грошей.

ОСОБА_3 письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав. В судовому засіданні вважав необхідним відхилити апеляційну скаргу, посилаючись на те, що спірне майно було придбано у період шлюбу за спільні кошти подружжя.

Відповідно до ст. 303 ЦПК колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу треба відхилити за таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що 14.12.85 р. сторони уклали шлюб. Перебуваючи в шлюбі з відповідачкою, було придбано житловий будинок разом з господарськими спорудами, розташованими за адресою: м. Біляївка Одеської області вул. Матросова, 15 та земельні ділянки розміром 0,10 га. для обслуговування житлового будинку та 0,02 га. для ведення особистого підсобного господарства за тією ж адресою. Житловий будинок було оформлено на дружину. Суд критично ставиться до письмового договору від 15.09.01 р.. Нотаріально посвідчений договір дарування грошей суд не може прийняти до уваги, так яка його укладено лише в 2011 р. (а. с. 83 84).

Вказані в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновку суду про задоволення первісного позову.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Правовідносини між сторонами щодо набуття права спільної сумісної власності подружжя встановлені, висновки щодо обставин справи зроблені судом першої інстанції на підставі наявних у справі і наданих сторонами доказів: свідоцтва про укладення шлюбу (а. с. 9, 28), згідно якого сторони уклали шлюб 14.12.85 р.; договору купівлі продажу житлового будинку від 17.09.01 р. (а. с. 25, 33); договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.09.01 р. (а. с. 27); договору дарування грошей від 15.09.01 р. (а. с. 29), в якому відсутні підписи дарувальників та обдарованої; нотаріально посвідченого договору дарування грошей від 16.12.11 р. (а. с. 52), згідно якого батьки відповідачки подарили останній гроші в сумі 25000 грн.; листа КП «ОМБТІ та РОН» від 14.11.11 р. (а. с. 32) про те, що спірний житловий будинок зареєстрований за відповідачкою.

Колегія суддів вважає, що доводи скарги про те, що житловий будинок було придбано відповідачкою під час знаходження у шлюбі за гроші, які подарували їй батьки згідно договору дарування, не можуть бути прийняті до уваги. В письмовому договорі дарування грошей від 15.09.01 р. відсутні підписи як дарувальників, так і обдарованої. Тому цей доказ не є належним та допустимим. Довід про те, що письмова форма договору дарування на суму 25000 грн. не є обовязковою, не відповідає законодавству, а тому є неспроможним. Нотаріально посвідчений договір дарування грошей від 16.12.11 р., колегія суддів не приймає до уваги, оскільки його було укладено значно пізніше ніж було придбано житловий будинок.

Зазначивши про залишення зустрічного позову без розгляду в рішенні суду, суд першої інстанції допустився порушення ст. 205 ЦПК. Доводи скарги в цій частині є обґрунтованими. Але це порушення цивільно-процесуального законодавства не привело до неправильного вирішення справи по суті.

Згідно ч. 2 ст. 308, ч. 3 ст. 309 ЦПК не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань. Порушення норм процесуального права можуть підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, апелянт не надав ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду доказів, які б спростовували вищевказаний висновок суду першої інстанції щодо задоволення первісного позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, прийняв рішення на підставі наданих сторонами та досліджених у судовому засіданні доказів, повно і всебічно зясувавши обставини, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень. Рішення суду є справедливим, законним та обґрунтованим, підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 31 січня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. Є. Федорова

ОСОБА_2