Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2012 Справа №2-8807/11 Тернопільський міськрайонний суд Тернопільській області в складі:

головуючого В.М. Братасюка.

за участю секретаря Ю.Ю. Філіпенко

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова група ТАС» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожнього-транспортної пригоди та моральної шкоди ,-

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова група ТАС» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожнього-транспортної пригоди та моральної шкоди шляхом стягнення з відповідачів 2459, 26 гривень матеріальних витрат та 20 000 гривень моральної шкоди, посилаються на те, що 02 вересня 2010 року відповідач ОСОБА_2 керуючи автобусом "Богдан" в м. Тернополі по вул. Степана Бандери 25 листопада 2010 року відповідач не вжив своєчасних заходів до зупинки автобуса та застосував екстрене гальмування, й позивачку знесло з пасажирського крісла і остання вдарилася об частини салону автобуса.

Внаслідок ДТП ОСОБА_1 спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості з тривалим розладом здоров'я, що спричинило позивачці фізичні та душевні страждання, однак відповідач ОСОБА_2 не відшкодував витрат на лікування та відновлення здоровя позивачки, а тому ОСОБА_1 просить стягнути з нього понесені витрати на лікування в сумі 2 450 гривень та 20 000 гривень компенсації завданих моральних страждань просить ОСОБА_1 стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як власника джерела підвищеної небезпеки.

В судовому засіданні 14 грудня 2011 року судом прийнято до розгляду уточнення позовних вимог ОСОБА_1Я, поданих через канцелярію суду, згідно яких остання виключила із складу відповідачів ОСОБА_4 «Страхова група ТАС»та просить суд захистити її цивільне право шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки 2459, 26 гривень відшкодування понесених матеріальних втрат, 8000 гривень завданої моральної шкоди та з відповідачки ОСОБА_3 7000 гривень завданої моральної шкоди.

Надалі, за заявою позивачки від 13.01.2012 року, ПрАТ "СГ ТАС" 06 лютого 2012 року виплатила останній страхове відшкодування в сумі 1130 гривень, за клопотанням ОСОБА_1 ПАТ "СГ ТАС" залучено до участі у справі в процесуальному статусі співвідповідача, й судовому засіданні 24.02.2012 року позивачка остаточно просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь суму понесених матеріальних втрат, що обраховується як різниця маж первісною сумою позову 2459, 26 гривень за мінусом виплаченої ПрАТ "СГ ТАС" страхової суми 1130 гривень, тобто 1329, 26 гривень; стягнути з ПрАТ "СГ ТАС" завдану моральну шкоду в межах ліміту суми, розмір якої визначено ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», стягнути з відповідача ОСОБА_2 6750 гривень завданої моральної шкоди та з ОСОБА_3, як власника джерела підвищеної небезпеки , 5740 гривень завданої моральної шкоди.

Позивачка, уточнені позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на мотиви, викладені в заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні зазначили, що на їх думку завдану в ДТП, з вини ОСОБА_2, позивачці матеріальну шкоду та моральну шкоду в межах ліміту відповідальності, встановленого ЗУ Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», слід стягнути з страховика, а при вирішені остаточного розміру завданої моральної шкоди відповідач покладається на думку суду.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні дотримується аналогічної думки вважаючи, що завдану в ДТП з вини ОСОБА_2 позивачці матеріальну шкоду та моральну шкоду в межах ліміту відповідальності, встановленого ЗУ Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»слід стягнути з страховика, а в разі визначення моральної шкоди в розмірі, що перевищує встановлений законом ліміт, то відповідачка ОСОБА_3 просить суд врахувати, що на її думку позивачка сама постраждала в міру своєї необережності, як пасажирка, на час досудового слідства у кримінальній справі, порушеній за фактом ДТП, відповідачка ОСОБА_3 сама важко переживала, постійно лікувалася, як амбулаторно так і стаціонарно, з лютого 2010 року ОСОБА_3 звільнила останнього водія автобуса, з грудня 2010 року вона внаслідок важкого фізичного стану не займається підприємницькою діяльністю, крім того ОСОБА_3 є матір'ю двох дітей, яких виховує без чоловіка, 22.05.2008 року перенесла операцію на фолікулярний рак та є інвалідом 2 групи в потребує сама постійного лікування.

Відповідач ПрАТ СГ ТАС в судове засідання не забезпечив явку представника, заперечень проти заявленого позову суду не направив, хоча відповідач своєчасно повідомлявся судом про час і місце судового розгляду.

Судом встановлено наступні обставини:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2011 року, закрито кримінальну справі стосовно ОСОБА_2 про обвинувачення останнього за ч.2 ст. 286 КК України й звільнено останнього від кримінальної відповідальності на підставі п. "є" ст. 1 ЗУ "Про амністію" від 08 липня 2011 року.

З змісту постанови суду вбачається, що ОСОБА_2 обвинувачувався в тому, що 02 вересня 2010 року, близько 12 години 20 хвилин, керуючи технічно справним автобусом "Богдан" д.н.з. НОМЕР_1, у м. Тернополі їхав дорогою про проспекту ОСОБА_5 від центру міста в напрямку Збаразького кільця. На дорозі, що має дві смуги для руху в одному напрямку, в порушення вимог п.11.5. ПДР України, ОСОБА_2 їхав крайньою лівою смугою. Наближаючись до перехрестя пр. ОСОБА_5 з вулицями Шопена і Татарська, ОСОБА_2, в порушення п.2.3.(б) ПДР України, був неуважним та не стежив за дорожньою обстановкою щоб в разі її зміни вчасно відреагувати він не виконав вимог п.1.5. ч.1 п.1.7. ПДР України, згідно з якими дія або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку або перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків; водії зобовязані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти, люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності.

Оскільки ОСОБА_2 своєчасно не вжив заходів до зупинки автобуса при проїзді пішохідного переходу та різко застосував екстрене гальмування, безпосередньо перед пішохідним переходом, пасажир автобуса ОСОБА_1 не втрималася на кріслі та впала. Внаслідок ДТП остання отримала закритий компресійний перелом тіла першого поперекового хребця і синець попереково крижової ділянки справа, які кваліфікуються, як середньої тяжкості за ознакою тривалого більше 21 дня розладу здоров'я. При цьому порушення водієм автобуса ПДР України перебуває в прямому причинному звязку з настанням ДТП та заподіянням ОСОБА_1 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

А тому, з цієї причини, позивачка ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні з 02 вересня 2010 року по 24.09.2010 року 24л/дні з діагнозом закритий компресійний перелом без порушення функції спинного мозку та травматологічний поліартрит, прогресуючий перебіг 2 ступеня. Перелік медикаментів придбаних за власний рахунок: рентген плівка 18*124 2 шт, МРТ хребта 1 шт, кетанов 17 ампул, наклофен - 20 ампул, нервіплекс 2.0. 20 ампул, фуросемід 8 табл., ношпа 2.0. 1 ампула, баралгін 5.0. 1 ампула.

Дане стверджується змістом довідки №508 від 04.04.2011 року Тернопільської міської комунальної лікарні швидкої допомоги.

Крім того, згідно змісту довідки №202 від 24.03.2011 року, виданої міською комунальною лікарнею №3, вбачається, що ОСОБА_1 з 10.11.2010 року по 19.11.2010 року перебувала на стаціонарному лікуванні в відділенні ортопедії та травматології й за власні кошти нею було придбано наступні медикаменти пентоксифілін 5.0. в кількості 5 одиниць, фіз. розчин 0,9%2000 в кількості 5 одиниць, розч. Мідокалм 2.0. в кількості 10 одиниць, розчин Нервіплекс 2.0. в кількості 6 одиниць, розч. Актовегін 2.0. в кількості 10 одиниць, розч. Дексалгін 2.0. в кількості 10 одиниць та розч. Нуклео УМФ 2.0. в кількості 3 одиниць

Також, з лікувальною метою, позивачці було призначено носіння ортопедичного корсета і ліжковий режим на відповідному ортопедичному матраці. А тому ОСОБА_1 їх придбала, про що свідчить накладана ПМП "Разан" від 23.09.2010 року на суму 242, 45 гривень, квитанція №233 від 10.09.2010 року на придбання корсета, та товарний чек від 24 вересня 2010 року на суму 145 гривень за придбання матрацу.

Вирішуючи підставність позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення з останнього понесених позивачкою матеріальних витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як вбачається зі змісту ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичній особі зобовязана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Згідно ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відтак вина ОСОБА_2 в заподіянні внаслідок ДТП шкоди здоров'ю позивачки, визнається сторонами спору, а тому доказуванню не підлягає.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовуються Законом України №1961-IV від 01.07.2004 року «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів»із змінами та доповненнями (далі Закон №1961-IV)

Відповідно до ст..17 Закону №1961-IV на підтвердження укладання договору страхування цивільної відповідальності за шкоду заподіяну третім особам, страховик надає страхувальнику страховий поліс та спеціальний знак державного зразка, який затверджується Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.

Відповідно поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №ВЕ/3495859 від 01.03.2010 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи, відповідальність власника наземного транспортного засобу ОСОБА_3, яким керував ОСОБА_2, застрахована з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну здоровю та життю 51 000 гривень, у ПрАТ "Страхова група ТАС" .

За заявою позивачки від 13.01.2012 року про виплату завданої в ДТП матеріальної та моральної шкоди, ПрАТ "Страхова група ТАС" 06.02.2012 року здійснила страхову виплату ОСОБА_1 кошти в сумі 1130, 89 гривень в компенсацію завданого матеріального збитку, що стверджується наявною у справі копією виписки з рахунку ТОУ АТ "Ощадбанк". Як пояснила в судовому засіданні ОСОБА_1 в Тернопільській філії страхової компанії їй пояснили, що моральну шкоду їй буде відшкодовано лише в разі ухвалення судом відповідного рішення.

Разом з тим судом встановлено, що винна в ДТП особа - ОСОБА_2, керував автобусом "Богдан" як водій, що перебував в трудових відносинах з СПД ОСОБА_3 - власником вищезазначеного транспортного засобу.

Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»від 27.03.1992 року (із змінами) наголошує судам на тому, що не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем джерела (шофер, машиніст, оператор, тощо.)

А тому, оскільки суд розглядає справу керуючись принципом диспозитивності судового розгляду - в судовому засіданні позивачка ОСОБА_6 не пред'являючи матеріальної вимоги, що випливає з делікту, до власника джерела підвищеної небезпеки, просить суд стягнути саме з водія автобуса ОСОБА_2 (про що додатково наголошує в промові в судових дебатах, долученої до справи в письмовій формі в судовому засіданні 24.02.2012 року) на свою користь суму понесених матеріальних втрат, що обраховується як різниця маж первісною сумою позову 2459, 26 гривень за мінусом виплаченою ПрАТ "СГ ТАС" сумою страхової виплати 1130 гривень, тобто 1329, 26 гривень, то враховуючи позицію Верховного Суду України, викладену в вищезазначеній постанові пленуму, суд зазначає, що ОСОБА_2, як водій автобуса, що в момент ДТП виконував трудові обовязки, не є належним відповідачем у даному позові щодо стягнення з нього, завданої ОСОБА_6 матеріальної шкоди, відтак в цій частині позовних вимог позивачці слід відмовити.

Одночасно суд зазначає, що остання не позбавлена права на звернення до суду в загальному порядку з вимогою про відшкодування матеріальної шкоди, завданої каліцтвом чи ушкодженням здоров'я. до власника джерела підвищеної небезпеки.

Щодо вимоги позивачки про стягнення завданої моральної шкоди, то на думку суду в цій частині позов слід задовольнити частково.

Згідно роз"яснень, викладених у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема враховуються стан здоров"я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації.

Однак, згідно ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ст. 3 Закону №1961-IV, обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Тобто виходячи із суті такого страхування Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно зі ст. 22 Закону №1961-IV потерпілому відшкодовується моральна шкода в розмірі не більше 5 відсотків ліміту, зазначеного в п. 9.3 ст. 9 Закону - 51 тис. грн. Різницю між сумою відшкодування, визначену судом, та сумою, яка повинна бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Тобто ліміт відповідальності ПрАТ "СГ ТАС" щодо відшкодування моральної шкоди становить 2 550 грн.

За змістом положень зазначеного Закону та ст. 1194 ЦК України питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування; у разі відсутності такої згоди за її заявою до субсидіарної відповідальності залучається страховик.

В уточнених позовних вимогах позивачка просить суд про стягнення з ПрАТ "СГ ТАС" завданої моральної шкоди в межах ліміту суми, розмір якої визначено ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», стягнення з відповідача ОСОБА_2 6750 гривень завданої моральної шкоди та з ОСОБА_3, як власника джерела підвищеної небезпеки , 5740 гривень завданої моральної шкоди.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 щодо відшкодування моральної шкоди, суд, виходячи із вимог розумності і справедливості, враховуючи вік позивачки, ступінь тяжкості спричинених їй тілесних ушкоджень, тривалість лікування, байдуже ставлення ОСОБА_6 до після аварійного стану здоровя позивачки ухиляння від контакту з нею для відшкодування витрат на лікування та відновлення після ДТП, і завдані у звязку із цим моральні страждання, суд вважає, що остання зазнала моральної шкоди, яку суд визначає у розмірі 3000 грн.

При цьому судом вважає, що завдану позивачці моральну шкоду слід стягнути субсидіарно в межах встановленого законом ліміту з страховика ПрАТ "СГ ТАС" в розмірі 2550 гривень та залишок суми слід достягнути з власника джерела підвищеної небезпеки ОСОБА_6 Одночасно суд зазначає, що хоча обовязок відшкодування покладається на винну в заподіянні шкоди особу, однак вищезазначено, що в даному випадку ОСОБА_2 під час чинення ДТП перебував в трудових відносинах та виконував обовязки водія в силу трудового договору, а тому позовні вимоги до нього є безпідставними.

Також, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 10, 11 ч.1, 60, 213-222 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1195 ЦК України, Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду в сумі 2 550 гривень з Приватного акціонерного товариства «Страхова група ТАС» та 450 гривень з ОСОБА_3, як власника джерела підвищеної небезпеки.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група ТАС» та ОСОБА_3 в дохід державного бюджету 214, 60 гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд.

Головуючий суддяОСОБА_7