Справа № 2-1/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2012 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Комлєва В. С.

при секретарі Лігерко Т. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Буринь справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним та усунення від права на спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся із позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним та усунення від права на спадкування, мотивуючи слідуючим:

10 липня 2007 року в місті Буринь помер його брат ОСОБА_3, останнім місцем проживання якого була квартира АДРЕСА_1 і після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з вищеназваної квартири. При зверненні до нотаріальної контори з питання прийняття спадщини, як спадкоємець другої черги спорідненості, дізнався, що після переїзду на проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 брат склав заповіт, яким все своє майно заповідав відповідачці ОСОБА_2, хоча остання належним чином не піклувалася про померлого. Так як брат був психічно хворою людиною і не міг усвідомлювати своїх дій та керувати ними, і при зустрічі після переїзду на проживання в місто Буринь не зміг пояснити як він сюди потрапив і чи підписував які-небудь документи, вважає, що вказаний заповіт складений самою ОСОБА_2В з метою заволодіння майном померлого. Крім того відповідачка не піклувалася про брата, не допомагала йому , а навпаки, завдавала тілесні ушкодження з метою прискорити його смерть, щоб отримати право власності на майно. В зв»язку з цим просить визнати заповіт недійсним і усунути ОСОБА_2 від права на спадкування.

В судовому засіданні позивач вимоги уточнив і пояснив, що брат не звертався особисто до нотаріуса, заповіту не складав, не підписував його і нічого про нього не знав. Це було зроблено ОСОБА_2 та нотаріусом ОСОБА_4 Чи був у той час дієздатним брат сказати не може, але він страдав хворобою з розладом пам»яті. Він, як брат, постійном намагався допомогти братові ОСОБА_3, але останній не хотів користуватися його допомогою. Цим скористалася відповідачка ОСОБА_2, продала його квартиру в місті Суми, забрала гроші, а його перевезла та покинула в пустій, без опалення, трикімнатній квартирі в місті Буринь. Крім того, била брата, морила голодом, з метою скорішого отримання майна, на яке оформила заповіт від імені брата на своє ім»я..

Відповідачка позов не визнала і пояснила, що з померлим ОСОБА_3 у неї були добрі теплі стосунки. На його прохання вона допомогла знайти квартиру в Бурині, яку той купив. Дружні стосунки підтримувались і у Бурині. Вона його провідувала, допомагала по дому, виконувала прохання, інколи приносила їжу. ОСОБА_5 ОСОБА_3 не цікавився і приїхав лише після сповіщення нею по телефону про те, що ОСОБА_6 має поганий стан здоров»я. Вона на вимогу позивача віддала ключі від квартири ОСОБА_3 та деякі документи, які померлий віддавав їй на зберігання. Про наявність заповіту дізналася в 2006 році, тоді ж екземпляр заповіту і був їй переданий особисто померлим ОСОБА_3 В нотаріальну контору з приводу складання заповіту померлим ніколи не зверталась, а тим більше не вчиняла дій по підробленню підпису ОСОБА_3

Суд, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 10 липня 2007 року помер ОСОБА_7, місцем проживання якого була квартира АДРЕСА_1 і після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з вищеназваної квартири. 27 травня 2003 року від імені ОСОБА_3 приватним нотаріусом Буринського районного нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим №566 посвідчено заповіт, відповідно до якого він все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося і взагалі те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_2 Вищевказане підтверджується поясненнями сторін, копією свідоцтва про смерть серії І-БП №062018, копією договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 24.04.2003 року приватним нотаріусом Буринського районного нотаріального округу ОСОБА_4 за р.№447 і зареєстрованого в Конотопському МБТІ 24.04.2003 року в книзі №20 за р.№3785, копією заповіту, посвідченого 27.05.2003 року приватним нотаріусом Буринського районного нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим №566, копією аркуша реєстрової книги нотаріальних дій приватного нотаріуса ОСОБА_4 за 2003 рік.

Доводи позивача про те, що його брат ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Буринського районного нотаріального округу ОСОБА_4 з приводу складання та посвідчення заповіту не звертався, не підписував його і нічого про вказаний заповіт не знав, в силу захворювання міг не розуміти своїх дій та не керувати ними спростовуються показами відповідачки ОСОБА_2 тій частині, що про наявність заповіту вона дізналася значно пізніше після його посвідчення, поясненнями свідка ОСОБА_4 в судовому засіданні, копією заповіту, посвідченого 27.05.2003 року приватним нотаріусом Буринського районного нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим №566, копією аркуша реєстрової книги нотаріальних дій приватного нотаріуса ОСОБА_4 за 2003 рік де є запис за №566 про посвідчення заповіту від імені ОСОБА_3, висновком №956 судово-технічної експертизи документу від 31 березня 2009 року згідно якого підпис від імені ОСОБА_3 у заповіті від 27.05.2003 року виконаний пастою кулькової ручки, висновком №955 судово-почеркознавчої експертизи від 11 вересня 2009 року згідно якого підписи від імені ОСОБА_3 в графі: «підпис» у заповіті від 27.05.2003 року, складеному від імені ОСОБА_3 на ім»я ОСОБА_2, висновком посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи №754 від 09 серпня 2012 року згідно якої ОСОБА_3 під час складання заповіту (27.05.2003 року) страждав на органічне ураження головного мозку нейроінфекційного генезу з характерологічними змінами (шифр по МКХ-10: F06.8), але за своїм психічним станом в цей час міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Вказані докази взаємозв»язані та взаємоузгоджені між собою, доповнюють один одного, тому суд визнає їх достовірними. Відсутність запису в реєстрі нотаріальних дій приватного нотаріуса Буринського районного нотаріального округу ОСОБА_4 даних паспорту ОСОБА_3 не свідчить про те, що події по посвідченню заповіту від імені ОСОБА_3 не було. Крім того, сам позивач визнав у судовому засіданні показав, що підпис у реєстрі нотаріальних дій від імені брата ОСОБА_3 М,А. виконаний саме ним і сумнівів у нього не викликає.

Також позивач не надав доказів, які з достовірністю підтверджують ті факти, що померлий брат ОСОБА_3 посвідчив заповіт 27.05.2003 року під впливом помилки чи під впливом насильства.

Також суд критично відноситься до показів позивача в тій частині, що ОСОБА_2 спричиняла ОСОБА_3 тілесні ушкодження з метою позбавити його життя та заволодіти належним йому майном, поскільки допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 не підтвердили що були свідком того, що відповідачкою ОСОБА_2 ОСОБА_3 наносились які-небудь тілесні ушкодження. Також суд враховує і те, що зазначені вище скарги позивача ОСОБА_1 були предметом перевірки відповідних працівників Буринського РВ УМВС України та прокуратури Буринського району і в ході них не знайшли свого підтвердження, про що позивач повідомлений належним чином, що не заперечує і він сам у судовомуц засіданні.

Інших доказів позивачем не надано і добути їх суд неспроможний.

Вищезазначене дає суду підстави зробити висновок про необхідність відмови ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 59, 60 ЦПК України, ст. ст.203, 225, 228, 229, 231, 1224, 1257 Цивільного Кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту, посвідченого 27.05.2003 року приватним нотаріусом Буринського районного нотаріального округу ОСОБА_4 за р.№566 від імені ОСОБА_3 на ім»я ОСОБА_2 недійсним та усунення ОСОБА_2 від права на спадкування відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Сумської області через Буринський райсуд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий