Номер провадження: 22-ц/1590/4256/12
Головуючий у першій інстанції Нікітіна
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Федорової А.Є., Процик М.В.,

при секретарі - Благорозумному О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приморської районної

адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_3, за участю третьої особи - ОСОБА_4, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2010 року,

встановила:

У липні 2010 р. Приморська районна адміністрація Одеської міської ради (далі - Районна адміністрація) звернулася до суду з вищеназваним позовом, в якому вказала, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Мати дитини - ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідач вихованням дочки з дня її народження не займається, станом здоров'я не цікавиться, матеріально не утримує. ОСОБА_4 призначена піклувальником дитини. Дитина проживає разом із піклувальником.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 164, 165 СК, районна адміністрація просила: 1) позбавити батьківських прав ОСОБА_3, 1961 року народження, про відношенню до його неповнолітньої дочки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; 2) стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити його.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2010 року позбавлено ОСОБА_3 батьківських прав у відношенні його неповнолітньої дочки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Стягнуто з ОСОБА_3, 1961 року народження, на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини його заробітку, починаючи з 22.07.10 р. до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Посилається на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права: - суд не відклав розгляд справи у разі неявки відповідача, не ухвалив заочного рішення; - він приймав участь у вихованні та утриманні доньки; - не з'ясовано його матеріальний стан.

В апеляційному суді ОСОБА_3 підтримав доводи та вимоги, викладені в апеляційній скарзі.

Районна адміністрація, третя особа письмових заперечень на апеляційну скаргу не надали. В судовому засіданні третя особа - ОСОБА_4, її представник вважали необхідним відхилити скаргу, посилаючись на її необґрунтованість.

Донька відповідача - ОСОБА_5, яка на час розгляду апеляційної скарги досягла повноліття, в апеляційному суді вважала необхідним задовольнити скаргу. Посилалась на те, що батько спілкується з нею, надає їй матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 303 ЦПК колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Статтями 213, 214 ЦПК передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалене судом першої інстанції рішення зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що ОСОБА_3 вихованням доньки не займається, її здоров'ям не цікавиться, матеріально їй не допомагає. Дитина виховується піклувальником - ОСОБА_4 (а. с. 50).

Колегія суддів вважає, що погодитися повністю з таким висновком суду не можна.

Між сторонами склалися правовідносини щодо обов'язку батька виховувати, утримувати дитину та його виконання.

Відповідно до ст. ст. 150, 164, 180, 181, 182, 184 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення для справи. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності стягнення з відповідача на користь піклувальника аліментів на утримання доньки до досягнення нею повноліття. Цей висновок зроблено на підставі наявних в матеріалах справи доказів: розпорядження Приморської районної адміністрації від 19.09.08 р. (а. с. 4) про призначення ОСОБА_4 піклувальником ОСОБА_5; довідки про склад сім'ї ОСОБА_4 (а. с. 7), з якої вбачається, що ОСОБА_5 проживає разом із бабусею; свідоцтва про народження ОСОБА_5 (а. с. 10); довідки Одеської загальноосвітньої школи № 52 І-ІІІ ступенів (а. с. 12) та листа КУ «Дитяча міська поліклініка № 3» (а. с. 14). Обставини проживання з бабусею - ОСОБА_4 підтвердила в судовому засідання сама ОСОБА_5. При цьому колегія суддів критично відноситься до її пояснень про надання їй матеріальної допомоги батьком під час її проживання з бабусею.

Разом з тим висновку щодо позбавлення відповідача батьківських прав суд першої інстанції дійшов при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. п. 15, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.07 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Матеріали справи не містять достатніх доказів, щоб можна було зробити висновок про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_5. З наданих ОСОБА_3 апеляційному суду доказів (а. с. 73 - 76) вбачається, що він має іншу сім'ю, працює. Отримує заробітну плату.

Крім того, колегія приймає до уваги, що в матеріалах справи відсутній висновок органу опіки та піклування щодо позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, що є порушенням ст. 19 СК, яка передбачає обов'язкове подання органом опіки та піклування письмового висновку щодо розв'язання спору про позбавлення батьківських прав. Колегія суддів приймає до уваги, що ОСОБА_5 на час розгляду скарги досягла повноліття. В апеляційному суді заперечувала проти задоволення позову в частині позбавлення батьківських прав.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення по суті позовних вимог є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи, що недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи в частині розгляду вимог про позбавлення відповідача батьківських прав, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову Приморській районній адміністрації Одеської міської ради в задоволенні її позову до ОСОБА_3 про позбавлення його батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_5. В решті рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2010 року в частині позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до його доньки ОСОБА_5 - скасувати. В задоволенні позову в цій частині - відмовити.

В решті Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2010 року - залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. Є. Федорова

М. В. Процик