Справа № 2-6391/11
Провадження № 2/2604/786/2012
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"01" березня 2012 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі
головуючої судді Яровенко Н.О.
при секретарі Зіньковська Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики посилаючись на те, що 12.08.2008 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 38 000 грн., які зобовязався повернути в строк до 12.11.2008 року. В добровільному порядку відповідач не повернув борг. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 38 000 грн., інфляційні витрати в сумі 10 206 грн. 80 коп., 3% річних в сумі 3 413 грн. 75 коп., проценти за користування позикою в розмірі облікової ставки НБУ в сумі 12 021 грн. 79 коп. та судові витрати.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 38 000 грн., інфляційні витрати в сумі 10 206 грн. 80 коп., 3% річних в сумі 3 413 грн. 75 коп., проценти за користування позикою в розмірі облікової ставки НБУ в сумі 12 021 грн. 79 коп., 636 грн. 43 коп. судового збору.
Відповідач до суду не зявився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, 12 серпня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, згідно якого останній взяв в борг у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 38 000 грн., що підтверджується копією договору позики від 12.08.2008 року (а.с.5). Відповідно до договору відповідач зобовязався до 12 листопада 2008 року повернути суму боргу (п.2 договору).
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність або оперативне управління гроші, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей.
Наполягаючи на задоволенні позову представник позивача пояснив, що відповідач в добровільному порядку відмовляється повернути грошові кошти. Позивачем на адресу відповідача направлялась телеграма з вимогою повернути грошові кошти, але борг так і не був повернутий.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідач в судове засідання не надав жодного доказу того, що ним було виконано умови договору позики та повернуто в добровільному порядку грошові кошти в сумі 38 000 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також
три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
В договорі сторони не погодили сплату суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних чи будь-які інші проценти за користування позикою, тому з відповідача на користь позивача з врахуванням ст. 625 ЦК України підлягають стягненню інфляційні витрати в сумі 10 206 грн. 80 коп. та 3% річних в сумі 3 413 грн. 75 коп., а в частині стягнення процентів за користування позикою в розмірі облікової ставки НБУ в сумі 12 021 грн. 79 коп. позов не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Таким чином, також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 516 грн. 21 коп.
Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 625, 1046, 1050 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 58, 88, 131, 208, 209, 212- 215, 218, 226 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 38 000 грн. боргу, 10 206 грн. 80 коп. інфляційних витрат, 3 413 грн. 75 коп. 3% річних та 516 грн. 21 коп. судового збору, а всього 52 136 грн. 76 коп.
В решті позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
До суду може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його проголошенні протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Суддя Н.О. Яровенко