Справа № 2/528/1216/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2012 року місто Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

у складі: головуючого судді Кравченко О.Ю.

при секретарі Куліш О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк`до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк`про захист прав споживачів, визнання частково недійсним кредитного договору та зобов`язання вчинити певні дії, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк`про захист прав споживачів, визнання дій незаконними, визнання договору поруки таким, що припинив свою дію, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк`звернулося в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_1 (відповідач-1) та ОСОБА_2 (відповідач-2) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ПАТ КБ «ПриватБанк`та ОСОБА_1 20.06.2007 року уклали кредитний договір №КТТ2АU90090240, відповідно до якого ПАТ КБ «ПриватБанк`зобов`язався надати Відповідачу-1 кредит у розмірі 41105,80 грн. на термін до 20.06.2012 року, а Відповідач 1 , зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та у порядку, встановленому кредитним договором. Однак Відповідач-1 у порушення умов кредитного договору свої зобов`язання не виконувала, внаслідок чого станом на 14.09.2011 року має заборгованість у сумі 50521,22 грн., у тому числі 29327,39 грн. заборгованість за кредитом; 15492,45 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 675,15 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 5026,23 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. В забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту, між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір поруки, за умовами якого Поручитель несе солідарну відповідальність у повному обсязі за своєчасне та повне виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором. Позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором №КТТ2АU90090240 від 20.06.2007 року у сумі 50521,22 грн., а також судові витрати.

ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк`про визнання незаконним та скасування підвищення відсоткової ставки, зобов`язання здійснити перерахунок загальної кредитної заборгованості та визнання п.2.3.1 кредитного договору недійсним (нікчемним). В обґрунтування позову посилалася на те, що 20.06.2007 року між нею та КБ «ПриватБанк`було укладено кредитний договір №КТТ2AU90090240 року, у якому зазначено, що ЗАТ КБ «ПриватБанк`надає грошову суму у розмірі 41105,80 грн. під 16,08% річних на купівлю автомобіля, с зобов`язанням повернення коштів у строк до 20.06.2012 року з щомісячними виплатами згідно графіку погашення у розмірі 879,90 грн. 16.08.2008 року заставний автомобіль ОСОБА_1 добровільно передала в заклад ЗАТ КБ «ПриватБанк» для реалізації та погашення кредиту. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 12.12.2008 року позовні вимоги ЗАТ КБ «ПриватБанк`були задоволені та звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль ВАЗ, 2006 року випуску, що належить ОСОБА_1 шляхом продажу вказаного автомобіля ЗАТ КБ «ПриватБанк`з укладенням від її імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ, а також наданням ЗАТ КБ «ПриватБанк`всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Згідно вказаного рішення суду, заборгованість складала 35243,28 грн. За період з 16.08.2008 року на її адресу не надходило жодного листа з повідомленням про реалізацію автомобіля. 07.03.2012 року їй стало відомо, що з 01.02.2009 року КБ «ПриватБанк`підвищив відсоткову ставку за кредитним договором з 16,08% річних до 27,48% річних та прострочену % ставку з 30 до 52,80%. Згідно вимог п.2.3.1 кредитного договору банк мав обов`язково повідомити позичальника про зміну процентної ставки протягом семи календарних днів з дати її зміни, але в період з 01.01.2009 року по 15.02.2009 року жодного письмового повідомлення на її адресу не надходило. Крім того, на даний час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Просить суд визнати незаконними та скасувати підвищення відсоткової ставки за кредитним договором №КТТ2AU90090240 від 20.06.2007 року з 01.02.2009 року з 16,08% річних до 27,48% річних та простроченої процентної ставки з 30 до 52,80%. Визнати п.2.3.1 кредитного договору №КТТ2AU90090240 віл 20.06.2007 року на підставі ст.1056-1 Цивільного кодексу України недійсним (нікчемним).

ОСОБА_2 також звернувся до сулу із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк`про визнання незаконним підвищення відсоткової ставки за кредитним договором, зобов`язання здійснити перерахунок кредитної заборгованості, визнання п.2.3.1 кредитного договору недійсним. В обґрунтування позову посилається на те, що 20.06.2007 року між ОСОБА_1 та КБ «ПриватБанк`було укладено кредитний договір №КТТ2AU90090240 року, у якому зазначено, що ЗАТ КБ «ПриватБанк`надає грошову суму у розмірі 41105,80 грн. під 16,08% річних на купівлю автомобіля, с зобов`язанням повернення коштів у строк до 20.06.2012 року з щомісячними виплатами згідно графіку погашення у розмірі 879,90 грн. 16.08.2008 року заставний автомобіль ОСОБА_1 добровільно передала в заклад ЗАТ КБ «ПриватБанк`для реалізації та погашення кредиту. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 12.12.2008 року позовні вимоги ЗАТ КБ «ПриватБанк`були задоволені та звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль ВАЗ, 2006 року випуску, що належить ОСОБА_1 шляхом продажу вказаного автомобіля ЗАТ КБ «ПриватБанк`з укладенням від її імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ, а також наданням ЗАТ КБ «ПриватБанк`всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Згідно вказаного рішення суду, заборгованість складала 35243,28 грн. За період з 16.08.2008 року на адресу ОСОБА_2 від КБ «ПриватБанк`не надходило жодного листа з повідомлення про реалізації автомобіля, вимогою про погашення заборгованості та іншого змісту (у тому числі підвищення відсоткової ставки). Як стало йому відомо при розгляді справи у суді, з 01.02.2009 року ЗАТ КБ «ПриватБанк`підвищив процентну ставку за кредитним договором з 16,08% річних до 27,48% річних та прострочену відсоткову ставку з 30 відсотків річних до 52,80% річних, що свідчить про порушення відповідачем умов кредитного договору. Згідно до вимог п.2.3.1 кредитного договору банк мав обов`язково повідомити позичальника про зміну процентної ставки протягом семи календарних днів з дати її зміни , але в період з 01.01.2009 року по 15.02.2009 року жодного письмового повідомлення про підвищення процентної ставки від КБ «ПриватБанк`на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не надходило. Крім того, 01.02.2009 року банк підвищив відсоткову ставку за кредитним договором, у зв`язку з чим збільшився обсяг його відповідальності як поручителя за кредитним договором, на що він свою добровільну згоду не надавав. За таких підстав, вважає, що порука за кредитним договором припинилася з 01.02.2009 року. З урахуванням змін до позовної заяви (а.с.114-118) ОСОБА_2 просить суд визнати незаконним та скасувати підвищення відсоткової ставки за кредитним договором №КТТ2AU90090240 від 20.06.2007 року з 01.02.2009 року з 16,08% річних до 27,48% річних та простроченої процентної ставки з 30 до 52,80% річних. Зобов`язати ПАТ КБ «ПриватБанк`здійснити перерахунок загальної кредитної заборгованості з розрахунку відсоткової ставки на рівні 16,08% річних та простроченої процентної ставки на рівні 30 відсотків річних. Визнати п.2.3.1 кредитного договору № КТТ2AU90090240 від 20.06.2007 року на підставі ст.1056-1 ЦК України недійсним (нікчемним). Визнати договір поруки від 20.06.2007 року № КТН3AU90090240/1, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк`таким, що припинив свою дію з 01.02.2009 року.

У судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_3 , підтримала позовні вимоги банку та просила стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №КТТ2AU90090240 від 20.06.2007 року у сумі 50521,22 грн. та судові витрати: судовий збір у сумі 505,21 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн. У задоволенні зустрічних позовів просила відмовити, посилаючись на правомірність підвищення відсоткової ставки за кредитним договором.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 та його представник у судовому засіданні просили відмовити банку у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що банк умисно припустився збільшенню заборгованості, оскільки несвоєчасно реалізував предмет застави. Крім того, банк не повідомив ОСОБА_2 про збільшення відсоткової ставки за кредитним договором та про існування заборгованості. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позові та просили її задовольнити.

Представник відповідачки-позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог банку заперечував та у задоволенні позову про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 просив відмовити, посилаючись на те, що банк умисно припустився збільшенню заборгованості, оскільки несвоєчасно реалізував предмет застави. Крім того, не повідомив ОСОБА_1 про збільшення відсоткової ставки за кредитним договором. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до КБ «ПриватБанк`підтримав з підстав, викладених у позові та просив її задовольнити у повному обсязі.

Вислухав пояснення сторін, проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк`підлягає задоволенню, а зустрічні позови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

У судовому засіданні встановлено, що 20.06.2007 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №КТТ2АU90090240 (далі Кредитний договір), відповідно до якого відповідачці ОСОБА_1 позивачем був наданий кредит на придбання автомобілю у сумі 41769,50 грн. у вигляді не поновлювальної кредитної лінії на термін до 19.06.2012 року під 1,34% річних (а.с.38-39)

За умовами кредитного договору (п.7.1 договору) погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 879,90 грн. для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. У випадку порушення зобов`язань за кредитним договором позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

В забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором №КТТ2АU90090240 від 20.06.2007 року, між банком та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки №КТN3AU90090240/1 від 20.06.2007 року, відповідно до умов якого останній несе солідарну відповідальність по фінансовим зобов`язанням боржника у випадку їх порушення (а.с.37).

Згідно копії договору застави рухомого майна від 20.06.2007 року ОСОБА_1 в забезпечення виконання своїх зобов`язань за кредитним договором надала у заставу автомобіль ВАЗ, модель 210430-20, рік випуску 2006, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.35-36).

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 12.12.2008 року по справі за позовом ЗАТ КБ «ПриватБанк`до ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставлене майно, на вказаний автомобіль було звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №КТТ2АU90090240 від 20.06.2007 року у сумі 35243,28 грн. (а.с.34).

Як вбачається з письмових пояснень представника ПАТ КБ «ПриватБанк», 16.08.2008 року автомобіль був переданий ПАТ КБ «ПриватБанк`для реалізації в рахунок погашення заборгованості. Оціночна вартість складала 36058 грн. 24.06.2010 року автомобіль було продано на торгах за 36058 грн. Відповідно до п.3.3 Кредитного договору грошові кошти були розподілені у наступному порядку: пеня 11500,08 грн., прострочені відсотки та нараховані відсотки 20984,40 грн., прострочена заборгованість по кредиту 2860,20 грн. Після розподілу грошових коштів по рахункам відповідно до договору залишок по кредиту №КТТ2АU90090240 від 20.06.2007 року станом на 25.06.2010 року складав 29012,64 грн. (а.с.54).

Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 14.09.2011 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №КТТ2АU90090240 від 20.06.2007 року складає 50521,22 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом 29327,39 грн.; відсотки 15492,45 грн., комісія 675,15 грн., пеня - 5021,22 грн. (а.с.40-41).

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до п. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Умови договору (його зміст) можуть бути типовими; однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (умови публічного договору); встановленими однією із сторін у певних стандартних формах (умови договору приєднання) тощо. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою, шостою ст.203 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої - п`ятої ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі ст.627, ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.628, ст.629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.

Відповідно до ч.1 ст.1054 за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно ст.536 ЦК України за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

У наведеному Законі чітко прописана процедура укладання договору, яка включає питання щодо надання інформації кредитодавцеві та споживачеві один про одного та щодо умов кредитування: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений, форми його забезпечення, тип відсоткової ставки, сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, строк, на який кредит може бути одержаний, та варіанти його повернення. При цьому в разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену ст.ст.15 і 23 цього Закону.

Договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один із оригіналів якого передається споживачеві. Споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені в договорі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач за основним позовом виконав прийняті на себе зобов`язання та надав відповідачці ОСОБА_1 кошти в розмірі та на умовах, визначених договором. При цьому було складено графік погашення кредиту, з яким позичальник погодився.

Відповідно до вимог п.2.3.1 кредитного договору №КТТ2АU90090240 від 20.06.2007 року передбачено, що банк має право в односторонньому порядку підвищувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон`юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, зокрема, зміни курсу долара США до гривні більш чи на 10%. При цьому Банк надсилає позичальнику письмове повідомлення про зміну відсоткової ставки протягом семи календарних днів за дати вступу в чинність зміненої процентної ставки.

Підписавши кредитний договір, ОСОБА_1 з наданням Банку такого права погодилася.

Відповідно до умов кредитного договору, банком на адресу ОСОБА_1 було направлено повідомлення про зміну відсоткової ставки за кредитним договором, відповідно до якого з 01.02.2009 року відсоткова ставка за кредитним договором з 01.02.2009 року підвищується до 27,48% річних. Зміна відсоткової ставки відбулася відповідно до наказу голови правління КБ «ПриватБанк`від 05.01.2009 року (а.с.144-146).

Передбачена договором обставина відбулася в період його дії, про що 08.01.2009 року на адресу ОСОБА_1 відповідно до реєстру відправки поштової кореспонденції №353atv відправлено повідомлення (а.с.147).

Доказів того, що боржниця ОСОБА_1 вказаний лист не отримувала, останньою не надано. Крім того, відповідно до діючого законодавства та умов договору, на банк не покладено обов`язок вручення відповідного повідомлення стороні договору, а лише направлення на його адресу повідомлення, що Банком було виконано.

Посилання відповідачів за основним позовом на невідповідність п. 2.3.1 кредитного договору вимогам ст.1056-1 ЦК України також не заслуговує на увагу.

Згідно ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

ЦК України доповнено статтею 1056-1 Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку`від 12 грудня 2008 року № 661-VI, який набрав чинності 10 січня 2009 року. Цей закон не скасовує і не пом`якшує цивільну відповідальність особи, відтак відповідно до частини 1 ст. 58 Конституції України та ст. 5 ЦК України не має зворотної дії в часі і відповідно вимоги ст. 10561 ЦК України розповсюджуються лише на правовідносини, що виникли з 10 січня 2009 року.

Оскільки кредитний договір №КТТ2АU90090240 був укладений 20.06.2007 року, тобто до 10 січня 2009 року, вимоги ст. 1056-1 ЦК України на нього не розповсюджуються.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно з ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною 1 ст. 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов`язання передбачені ст. ст. 599-601, 604- 609 ЦК України, зокрема ст. 599 України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведених належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, унаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

При цьому обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення яких здійснює поручитель.

Відповідно до умов договору поруки №КТТ2АU90090240/1 від 20.06.2007 року, укладеного між банком та ОСОБА_2 , останній несе солідарну відповідальність по фінансовим зобов`язанням боржника у випадку їх порушення (а.с.37).

Як вбачається з п.2 договору поруки №КТТ2АU90090240/1 від 20.06.2007 року поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань у тому ж розмірі, що і Боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Відповідно до п.3 договору поруки №КТТ2АU90090240/1 від 20.06.2007 року поручитель з умовами Кредитного договору ознайомлений.

Таким чином, відповідно до п. 2.3.1 кредитного договору сторони погодили, що банк може змінити розмір процентної ставки, а згідно з п. 2 договору поруки поручитель на добровільних засадах зобов`язався відповідати перед банком за виконання позичальником усіх його зобов`язань в повному обсязі, що і боржник, включаючи виплату кредитних коштів, процентів за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків, а також підтвердив, що йому добре відомі усі умови кредитного договору ( п. 3 договору поруки).

Зміна процентної ставки для позичальника по кредитному договору була проведена відповідно до умов укладеного кредитного договору і полягала у збільшенні розміру самої ставки, при цьому не відбулось зміни загальних умов договору про оплатність кредитного договору та необхідність проводити оплату за користування кредитними коштами й відповідно не змінились викладені у договорі умови, а відбулась лише реалізація механізму збільшення плати за кредит на умовах, що погоджені сторонами кредитного договору й відповідно не було встановлено нових чи додаткових зобов`язань позичальника і поручителя. Таким чином, умови кредитного договору, які передбачають підвищення процентної ставки за кредитом не можуть вважатися такими, що збільшують обсяг відповідальності поручителя. Крім того, підписуючи договір поруки, поручитель погодився з умовами основних договорів щодо збільшення розміру процентної ставки та зобов`язався перед банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобов`язань в повному обсязі, зокрема: як тих, що виникли з кредитного договору, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

За таких обставин, доводи представника ОСОБА_2 про збільшення обсягу зобов`язань за договором поруки без згоди поручителя є неспроможними.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язані встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст.ст.610,611,625 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання грошового зобов`язання. у разі неналежного виконання зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором.

Нормами ст. 1050 ЦК України передбачено, що в разі, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України незалежно від сплати процентів, належних йому. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до ст.554 ЦК України, в разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлена додаткова відповідальність поручителя.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 14.09.2011 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №КТТ2АU90090240 від 20.06.2007 року складає 50521,22 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом 29327,39 грн.; відсотки 15492,45 грн., комісія 675,15 грн., пеня - 5021,22 грн. (а.с.40-41).

Доказів сплати зазначеної заборгованості станом на день розгляду справи суду не надано.

З урахуванням наведених норм права, виходячи з того, що, як вбачається з матеріалів справи і це не оспорювалось відповідачами, банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надав позичальнику кредит в обумовленій у договорі сумі, а ОСОБА_1 свої зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитними коштами належним чином не виконує, що призвело до утворення простроченої заборгованості, яку ні боржник ОСОБА_1 , ні поручитель ОСОБА_2 не погасили.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк`підлягають задоволенню і з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на слід стягнути солідарно заборгованість за кредитним договором №КТТ2АU90090240 від 20.06.2007 року у сумі 50521,22 грн.

Крім того, на користь ПАТ КБ «ПриватБанк`необхідно стягнути солідарно з відповідачів витрати по оплаті судового збору в сумі 505,21 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судової справи в сумі 120,00 грн.

У задоволенні зустрічних позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк`необхідно відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,10,11,60,61,88, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №КТТ2АU90090240 від 20.06.2007 року в сумі 50521 грн. 22 коп., витрати на сплату судового збору у розмірі 505 грн. 21 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., а всього 51146 (п`ятдесят одна тисяча сто сорок шість) гривень 43 копійок.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк`про захист прав споживачів, визнання частково недійсним кредитного договору та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк`про захист прав споживачів, визнання дій незаконними, визнання договору поруки таким, що припинив свою дію відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення Краматорського міського суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається в Апеляційний суд Донецької області через Краматорський міський суд.

Суддя:

Рішення ухвалене та надруковане нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя: