Справа № 1007/5490/2012
Провадження № 4-с/1007/22/2012
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2012 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області вскладі:

головуючої судді - Пухної О.М.,

при секретарі -Якименко A.B.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, ОСОБА_2 управління Державного казначейства у Київській області про визнання дій протиправними та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, ОСОБА_2 управління Державного казначейства у Київській області про визнання дій протиправними та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивував тим, рішенням Апеляційного суду Київської області від 30 червня 2009 року йому в порядку поділу майна подружжя було виділено майно та на підставі цього рішення Броварським міськрайонним судом Київської області виданий виконавчий лист на виконання. 5 серпня 2009 року позивач подав до відділу державної виконавчої служби заяву про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення Апеляційного суду, проте у вересні 2009 року отримав постанову від 10 серпня 2009 року про відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа з мотивів, що у виконавчому документі відсутні дії примусового характеру. Вважає дії державного виконавця з неналежного розгляду його заяви протиправними, просить скасувати вказану постанову, зобов'язати відділ державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню рішення Апеляційного суду від 30 червня 2009 року, стягнути з Державного бюджету України на його користь моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., завдану протиправними діями державної виконавчої служби та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення в повному обсязі.

Представник відповідача відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні, пославшись на законність постанови про від 10 серпня 2009 року про відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа з мотивів, що у виконавчому документі відсутні дії примусового характеру що відповідно до п. 8 ч.І ст. 26 Закону України є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Представник відповідача ОСОБА_2 управління Державного казначейства у Київській області ОСОБА_5 також заперечувала проти позовних вимог та просила відмовити у їх задоволенні.

Заслухавши сторін в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 30 червня 2009 року в порядку поділу майна подружжя ОСОБА_1 виділено металевий гараж за №292 в гаражному кооперативі №1 по вул.. Інтернаціональній, 65 в м. Бровари, меблевий м'який куточок фірми «Леон», телевізор «Тошиба», касетний відеоплеєр «Самсунг», музичний ценрт «ЛДЖ», меблеву стінку з дубу «Молодечко», тумбу під телевізор, холодильник «Індезід», тумбу для взуття із дзеркалом, пральну автомашину «Арістон». На підставі вказаного рішення 22 липня 2009 року Бровариським міськрайонним судом Київської області було видано виконавчий лист №2-270 на примусове виконання рішення суду.

Також з'ясовано, що . 5 серпня 2009 року позивач ОСОБА_1 подав до відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області заяву про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення Апеляційного суду та виконавчий лист, проте у вересні 2009 року отримав постанову від 10 серпня 2009 року про відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа з посиланням на ст. ст. 21, 23, 26, Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з вимогами ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб , визначених Законом, що спрямовані на примусове виконання рішень судів.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці (ст.2 Закону)

Згідно з вимогами ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи як зокрема виконавчі листи, що видаються судами.

В статті 18 вищевказаного Закону зазначається, що у виконавчому документі зазначається:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали;

· дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

· повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо;

· резолютивна частина рішення;

· дата набрання законної (юридичної) сили рішенням;

· строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Підставами для відкриття виконавчого провадження, що передбачені ст. 19 Закону, є зокрема, заява стягувача про примусове виконання рішення.

В статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» наведені випадки, в яких державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження, це: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання;

· неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом;

· якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання;

· пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення;

· якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення;

· невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону;

· якщо виконавчий документ повернуто стягувану за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів;

· наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Виходячи з аналізу вищенаведених норми Закону, а також з досліджених обставин справи, суд приходить до висновку, що підстава для відмови у відкритті виконавчого провадження, як відсутність у виконавчому документі дій примусового характеру, законом не передбачена.

Крім того, як зазначалося вище (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження») виконавче провадження - це сукупність дій, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів.

Стаття 32 Закону України «Про виконавче провадження» визначає заходи примусового виконання: звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, у тому числі якщо вини перебувають у інших осіб, або належать боржникові від інших осіб, звернення стягнення на заробітну плату (заробіток) доходи, пенсію,стипендію боржника, вилучення в боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні, інші заходи, передбачені рішенням. Зазначений перелік не є вичерпним. Ними також можуть бути заходи в залежності від застосованих у рішення способів захисту. Вибір заходів залежить від змісту спірних правовідносин між сторонами і суті фактичних обставин справи.

Таким чином, розглядаючи справу та вирішуючи спір по суті щодо поділу майна, суд визначив спосіб захисту інтересів ОСОБА_1, і це рішення з урахуванням вимог ст. 14 ЦПК України є обов'язковим для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

За змістом п.п.5.9. Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Разом з тим, у судовому засіданні представником позивача не було доведено заподіяння позивачу ОСОБА_1 моральної шкоди як відділом державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області так і ОСОБА_2 управлінням Державного казначейства у Київській області.

Перевіривши зібрані в справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку що позовні вимоги в частині скасування постанови відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції від 10 серпня 2009 року про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа) на підставі виконавчого листа № 2- 270, виданого 22 липня 2009 року Броварським міськрайонним судом Київської області підлягають задоволенню, а в іншій частині - відхиленню за недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 1, 17, 18, 19, 26, 32 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 23 ЦК України, 10, 14, 60, 212 - 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Скасувати постанову відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції від 10 серпня 2009 року про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа) на підставі виконавчого листа № 2- 270, виданого 22 липня 2009 року Броварським міськрайонним судом Київської області.

Зобов'язати відділ державної виконавчої служби повторно розглянути заяву ОСОБА_6 та подані ним виконавчі документи, для прийняття рішення про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 2- 270, виданого 22 липня 2009 року Броварським міськрайонним судом Київської області.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М. Пухна