Справа № 2-1177/11
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"25" січня 2012 р. Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Чумак Т.А.

при секретарі Жандарук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-ї особи приватного нотаріуса ОСОБА_4 про визнання скасованим заповіту подружжя,

встановив:

17.10.2011 року позивач звернувся з даним позовом до ОСОБА_5 про визнання скасованим заповіту. В судовому засіданні відповідач ОСОБА_5 замінена на належного відповідача ОСОБА_3

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що його батьки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кожен окремо - 03 грудня 2008 року склали заповіти, якими все своє майно заповіли його сину ОСОБА_2 та ОСОБА_3 У серпні 2011 року він звернувся до нотаріуса для оформлення спадкових справ в інтересах свого сина, але йому було відмовлено в цьому, оскільки 17.06.2006 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 склали заповіт подружжя, яким заповідали належний їм будинок ОСОБА_3, і даний заповіт подружжя належним чином не був скасований. Вважає заповіти ОСОБА_7 та ОСОБА_6 від 03.12.2008 року дійсними, оскільки вони складені з дотриманням вимог до форми заповіту та порядку його посвідчення. Заповіт подружжя від 17.06.2006 року має бути визнаний скасованим на підставі ст. 1254 ЦК України як заповіт, що був складений раніше. Просить позов задовольнити, визнати скасованим заповіт подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_6 від 17.06.2006 року та визнати дійсними заповіт ОСОБА_7 від 03.12.2008 року та заповіт ОСОБА_6 від 03.12.2008 року на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Просить відмовити у задоволенні позову, оскільки оспорюваний заповіт подружжя не був скасований у встановленому законом порядку.

3-я особа приватний нотаріус ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, заяви про участь у розгляді справи від ОСОБА_4 не надходило.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, встановив наступне.

ОСОБА_7 07 листопада 1967 року зареєстрував шлюб зі ОСОБА_8, після реєстрації одруження подружжю присвоєно спільне прізвище Чайка, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії ІІ-АГ № 171135, виданого рай загсом м. Апостолове 01.11.1967 року.

Згідно свідоцтва на право приватної власності на домоволодіння, виданого 02 квітня 2001 року виконкомом Апостолівської міської ради народних депутатів, домоволодіння, яке розташоване в м. Апостолове по пр. Олімпійський, 12, належить ОСОБА_7

17.06.2006 року подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_6 склали заповіт, яким набутий у період шлюбу будинок, розташований в м. Апостолове по пров. Олімпійський, 12, Дніпропетровської області, заповіли ОСОБА_3 Вказаний заповіт подружжя посвідчений приватним нотаріусом Апостолівського районного нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстровано в реєстрі за № 1037. Зі змісту заповіту встановлено, що нотаріусом під час посвідчення заповіту подружжю ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було розяснено зміст статей 1233-1235, 1241, 1243, 1254, 1257 та 1307 ЦК України, тобто подружжю ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було розяснено порядок відмови від спільного заповіту.

03.12.2008 року ОСОБА_7 склав заповіт на все своє майно на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Вказаний заповіт посвідчено приватним нотаріусом Апостолівського районного нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстровано в реєстрі за № 2323.

03.12.2008 року ОСОБА_6 склала заповіт на все своє майно на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Вказаний заповіт посвідчено приватним нотаріусом Апостолівського районного нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстровано в реєстрі за № 2324.

ОСОБА_6 померла 09 жовтня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 367459, виданого 12.10.2010 року відділом РАЦС Апостолівського РУЮ; ОСОБА_7 помер 18 грудня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 38561, виданого 21.12.2010 року відділом РАЦС Апостолівського РУЮ.

З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі встановлено, що після смерті ОСОБА_7 приватним нотаріусом ОСОБА_9 22.12.2010 року зареєстровано спадкову справу.

З листа приватного нотаріуса ОСОБА_9 від 10.08.2011 року встановлено, що ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від імені ОСОБА_7, посвідченого 03.12.2008 року за реєстром № 2323, оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 складено заповіт подружжя щодо обєкта права спільної сумісної власності на користь ОСОБА_3, при цьому відмова від заповіту подружжям ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не була посвідчена в нотаріальному порядку.

На підставі досліджених доказів суд приходить до висновку про відмову в позові з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1243 ЦК України подружжя має право скласти спільний заповіт щодо майна, яке належить йому на праві спільної сумісної власності. У разі складення спільного заповіту частка у праві спільної сумісної власності після смерті одного з подружжя переходить до другого з подружжя, який його пережив. У разі смерті останнього право на спадкування мають особи, визначені подружжям у заповіті. За життя дружини та чоловіка кожен з них має право відмовитися від спільного заповіту. Така відмова підлягає нотаріальному посвідченню.

В судовому засіданні встановлено, що подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_6 17.06.2006 року склали спільний заповіт щодо належного їм на праві спільної сумісної власності житлового будинку, розташованого в м. Апостолове по пров. Олімпійський, 12, Дніпропетровської області, на користь відповідача ОСОБА_3 Порядок відмови від спільного заповіту подружжю було розяснено нотаріусом під час його посвідчення. За життя ні ОСОБА_7, ні ОСОБА_6 не відмовилися від спільного заповіту, оскільки відмова від спільного заповіту не була посвідчена у встановленому законом порядку, тому спільний заповіт подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_6 від 17.06.2006 року не може бути визнаний скасованим, в звязку з чим позов в даній частині задоволенню не підлягає.

Посилання позивача на застосування положень ст. 203 ЦК України є необґрунтованим, оскільки відповідно до розяснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування(п.16), загальні положення про правочини поширюються на заповіт тільки у разі, якщо у книзі шостій ЦК України (спадкове право) немає відповідного правила. Оскільки ч.3 ст. 1243 ЦК України встановлено порядок відмови від спільного заповіту подружжя, тому застосуванню підлягає саме вказана норма права, а не загальні положення про правочини. З цих же підстав не підлягають застосуванню положення ст.1254 ЦК України.

Позовні вимоги щодо визнання дійсним заповіту ОСОБА_6 від 03.12.2008 року та визнання дійсним заповіту ОСОБА_7 від 03.12.2008 року задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу

державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Ні ст. 16 ЦК України, ні положеннями книги шостої ЦК України (Спадкове право) не встановлено такого способу захисту цивільних прав як визнання дійсним заповіту, на підставі чого суд приходить до висновку, що вказані позовні вимоги не ґрунтуються на законі, в звязку з чим не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10,11, 60, 209, 213, 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-ї особи приватного нотаріуса ОСОБА_4 про визнання скасованим заповіту подружжя відмовити.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення в повному обсязі складено 27 січня 2012 року.

Суддя:ОСОБА_10