_____________________________________________________________________________
Справа№2-5832/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2012 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі Голобородової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

18 серпня 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідачки на її користь заборгованість за договором позики у розмірі 127526 грн., пеню у розмірі подвійної ставки НБУ від простроченої суми за кожний день прострочки у розмірі 39023, 87 грн., моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн., та витрати на сплату державного мита і на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Представник позивачки ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 28 квітня 2009 року передала відповідачці ОСОБА_2 позику у розмірі 123200,00 грн., що було еквівалентно 16000 доларів США, про що між останніми був укладений договір позики. Відповідачка ОСОБА_2 зобовязалася повернути позивачу позику до 28 жовтня 2009 року, однак до теперішнього часу грошові кошти не повернула, тому позивачка була вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Посилаючись на викладене, представник позивача просив позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити, та стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за договором позики у розмірі 127526 грн., пеню у розмірі подвійної ставки НБУ від простроченої суми за кожний день прострочки у розмірі 39023, 87 грн., моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн., та витрати на сплату державного мита і на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала, та пояснила, що грошові кошти вона повернула в повному обсязі особі, яка знає позивачку, однак жодного доказу щодо підтвердження повернення грошових коштів позивачу у неї немає.

Вислухавши представника позивачки, відповідачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що 28 квітня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 1498. Відповідно до зазначеного договору позивачка ОСОБА_1 передала відповідачці ОСОБА_2 позику в сумі 123200 (сто двадцять три тисячі двісті) гривень 00 копійок, що еквівалентно 16000 (шістнадцяти тисячам) доларам США 00 центам за курсом Національного банку України на дату укладення договору ( 1 USD = 7,70 UАН), а позичальник ОСОБА_2 зобовязалася повернути вказану суму позики відповідно до умов договору.

Як вбачається з п.1.2 договору позики вказані грошові кошти відповідачка ОСОБА_2 отримала в повному обсязі від позивачки ОСОБА_1 в момент підписання цього договору. Пунктом 2.1 договору позики передбачено, що позичальник зобовязується повернути позикодавцю суму позики до 28 жовтня 2009 року. У разі зміни офіційного курсу долара США до гривні в бік збільшення, сума, що підлягає поверненню, збільшується пропорційно до зміни офіційного курсу долара США до гривні. Розмір суми, що підлягає поверненню, розраховується на дату повернення.

Пунктом 3.2 вказаного договору позики передбачено, що у разі прострочення позичальником виконання зобовязань по поверненню суми позики, окрім відшкодування збитків, за кожен день прострочення він сплачує позикодавцеві пеню у розмірі подвійної ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення.

Свої зобовязання позикодавець щодо передачі грошей виконав. Відповідачка ОСОБА_2 до теперішнього часу своє зобовязання за договором позики не виконала, грошові кошти не повернула, та ухиляється від виконання зобовязань.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики це угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або рівну кількість речей того ж роду і якості.

Борговим документом, що підтверджує укладання договору позики між відповідачем та позивачем є договір позики від 28 квітня 2009 року, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 1498, та підтверджує передачу відповідачу зазначеної грошової суми. Таким чином, так як договір позики це односторонній договір, то у відповідача виник обовязок повернути позикодавцю грошові кошти у такій самій сумі, відповідно до ст. 1049 ЦК України.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання не допускається. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Пояснення відповідачки ОСОБА_2 щодо повернення грошових коштів іншій особі для повернення їх позивачу, не приймається судом до уваги, оскільки з відповідачкою на підтвердження вказаних обставин до суду не надано жодного доказу, а відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, та не можуть бути доказами для ухвалення рішення суду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за договором позики у розмірі 127526 грн., що еквівалентно 16000 доларів США за курсом Національного банку України на день звернення з позовом ( 1 USD = 7,9704 UАН), пені у розмірі подвійної ставки НБУ від простроченої суми за кожний день прострочки у розмірі 39023, 87 грн., що передбачено договором позову, та витрати на сплату державного мита і на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 60, 88, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 525,526, 625, 1046,1049, 1050 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 127526 (сто двадцять сім тисяч пятсот двадцять шість) гривень 00 коп., пеню у розмірі 39023 (тридцять девять тисяч двадцять три) гривні 87 (вісімдесят сім) копійок, всього 166549,47 (сто шістдесят шість тисяч пятсот сорок девять) гривень 47 (сорок сім) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати: державне мито у розмірі 1665 (одна тисяча шістсот шістдесят пять) гривень 00 (нуль) копійок, державне мито у розмірі 8 (вісім) гривень 50 (пятдесят) копійок та інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу у розмірі 120,00 (сто двадцять) гривень 00 (нуль) копійок.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя : Калініченко Л. В.