Справа № 2315/4213/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.10.2012 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Манька М.В.

при секретарі Сухомудренко М.П. з участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Смілянської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сімєю,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до Смілянської міської ради і просить встановити факт того, що вона із ОСОБА_3, померлою 22 квітня 2010 року, постійно проживала однією сімєю з січня 2005 року до дня відкриття спадщини.

Встановити факт необхідно позивачці для прийняття спадщини.

Представник Смілянської міської ради проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що факт проживання позивачки із ОСОБА_3 однією сімєю не доведений.

В задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Як вбачається із свідоцтва про смерть, ОСОБА_3 померла 22 квітня 2010 року, і після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно будинковолодіння № 14 вул. Орєшкова в м. Сміла.

До нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після її смерті в установлений законом строк ніхто не звертався та спадкова справа не заводилась, що підтверджується листом Смілянської державної нотаріальної контори від 4 липня 2012 року № 1118/01-16.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду від 27 лютого 2012 року, яке набрало законної сили 9 березня 2012 року, спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3, визнано відумерло та на будинковолодіння № 14 вул. Орєшкова м. Сміла визнано право власності за територіальною громадою м. Сміла в особі Смілянської міської ради.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з п.21 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Зазначений пятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сімєю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сімєю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сімї, тощо.

Позивачка в обґрунтування факту постійного проживання посилається на те, що вона з 1967 року постійно спілкувалась та мала дружні відносини з сусідкою ОСОБА_3, яка була одинокою і хворіла на гіпертонію та цукровий діабет, тому позивачка запропонувала сусідці проживати разом, на що та, зі слів позивачки, погодилась, і з початку 2005 року до дня її смерті вони проживали однією сімєю, а після її смерті вона поховала ОСОБА_3 за власні кошти та відбула повязані з цим обряди.

Оскільки дані покази ніякими доказами не підтверджені, суд вважає, що між позивачкою та ОСОБА_3 склалися дружні добросусідські відносини без наявних складових елементів, притаманних сімї.

Посилання позивачки на те, що саме вона оплачувала комунальні послуги та провела газ до будинку ОСОБА_3 теж не підтверджено доказами, крім того, згідно з листом Смілянського міського РЕМ від 26 вересня 2012 року № 788 договір про постачання електричної енергії до будинку № 14 вул. Орєшкова в м. Сміла був укладений 15 грудня 2003 року із споживачем ОСОБА_3 і на даний час ці договірні відносини не припинено.

Відповідно до листа Смілянського управління по експлуатації газового господарства від 5 жовтня 2012 року № 744/02 по будинковолодінню № 14 вул. Орєшкова м. Сміла відкритий особовий рахунок № 285.10 та 17 липня 2007 року укладений договір про надання послуг із газопостачання із ОСОБА_3

Це підтверджує факт, що саме ОСОБА_3 була споживачем житлово-комунальних послуг та згідно з листом управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради від 9 липня 2012 року № 01-2018/22 користувалася пільгами на ці послуги як учасник війни з 23 травня 2003 року до моменту смерті - 22 квітня 2010 року і спростовує покази представника позивачки, що саме ОСОБА_2 оплачувала житлово-комунальні послуги.

Також не може бути доказом, який підтверджує факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією сімєю, посилання представника позивачки на те, що позивачка поховала ОСОБА_3 за власні кошти та відбула повязані з цим обряди.

Крім цього, непереконливими є покази свідків, які посвідчили суду, що бачили позивачку та ОСОБА_3 разом в помешканні як однієї, так і другої, оскільки ніхто з них не підтвердив того, що вони проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були повязані спільним побутом та мали взаємні права та обовязки, тобто, складали сімю в розумінні ч. 2 ст. 3 СК України.

Отже, доказів спільного проживання однією сімєю позивачка суду не надала, крім того, за адресою: вул. Орєшкова № 14 вона зареєстрована не була, тому суд приходить до висновку, що між ними склалися дружні добросусідські відносини і мотивів створення сімї з ОСОБА_3 у позивачки не було.

Оскільки доказів того, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 склалися саме такі усталені відносини, що притаманні сімї, позивачка суду не надала та судом під час розгляду справи не здобуто, суд вважає, що факт проживання однією сімєю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не знаходить свого підтвердження.

За таких обставин вимоги позивачки є необґрунтованими, а тому в позові слід відмовити.

На підставі наведеного, ст. 3 СК України та керуючись ст.ст. 10, 14, 60, 213, 215 ЦПК України, суд

вирішив:

В позові ОСОБА_2 до Смілянської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сімєю відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі його оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

Головуючий:ОСОБА_4