Справа № 823/22/2012
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"30" січня 2012 р. смт Розівка

Суддя Розівського районного суду Запорізької області Кущ Т.М., отримавши позовну заяву прокурора Куйбишевської міжрайонної прокуратури Запорізької області (далі прокурор) в інтересах держави в особі Карло-Лібкнехтівської сільської ради Розівського району Запорізької області (далі Карло-Лібкнехтівська сільська рада), Управління державного казначейства у Розівському районі Запорізької області (далі Управління держказначейства) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по недоотриманій орендній платі за договором оренди частини будівлі майстерні (комунального майна) та розірвання договору, -

В С Т А Н О В И В :

11 січня 2012 року прокурор в інтересах держави в особі Карло-Лібкнехтівської сільської ради і Управління держказначейства звернувся із зазначеним позовом до суду, посилаючись на те, що за договором оренди №2 від 12 травня 2004 року Карло-Лібкнехтівська сільська рада, як орендодавець з одного боку, передала, а ОСОБА_1, як орендар з іншого боку, прийняв в орендне користування під зерносховище будівлю майстерні площею 350 кв.м. на строк до 12 травня 2009 року. Після спливу строку дій договору орендні відносини між сторонами були продовжені на строк до 12 травня 2014 року шляхом укладення відповідного договору №1 від 12 травня 2009 року. За вказаними договорами орендна плата становить 1 грн. за 1 кв.м. орендованої площі. Прокурор просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Карло-Лібкнехтівської сільської ради заборгованість по недоотриманій орендній платі за договорами оренди нерухомого майна за період з 12 травня 2004 року по 01 січня 2011 року на загальну суму 8887 грн. 48 коп., оскільки сплачена відповідачем орендна плата не відповідає розміру, розрахованому відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року №786 Про Методику розрахунку та порядок використання плати за оренду державного майна. Крім того, прокурор просить розірвати договір оренди нерухомого майна №1 від 12 травня 2009 року, укладений між Карло-Лібкнехтівською сільською радою та ОСОБА_1, та повернути сільській раді орендований обєкт нерухомості. На обґрунтування цих вимог прокурор послався на те, що Карло-Лібкнехтівською сільською радою всупереч вимогам Закону України Про оренду державного та комунального майнане була подана обява в засоби масової інформації про оголошення конкурсу на право оренди майна;, розпорядження і рішення сесії про надання дозволу щодо укладення договору оренди або відмову та щодо передачі майна в оренду, не приймалися. До того ж, укладений договір не містить у додатках розрахунку орендної плати та акту оцінки вартості майна, що передається в оренду. Одночасно прокурор прохає вирішити питання про розподіл судових витрат.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, приходжу до висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 ЦПК України.

Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Зазначені вимоги закону позивачем при складанні позовної заяви повною мірою не дотримані.

Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно частини 1 статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Від змісту позовної заяви залежать дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність, про залучення в процес інших осіб, дослідження доказів тощо.

Від змісту позовної заяви залежить позиція відповідача, котрий, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Цивільний процесуальний закон не вимагає від позивача правового обґрунтування позову, тобто посилання на норму права, яка регулює спірні правовідносини. Однак, позивач у будь-якому випадку повинен зазначити те право, захисту якого він вимагає, вважаючи його порушеним, невизнаним чи оспорюваним відповідачем.

Вже на стадії предявлення позову позивач зобовязаний виконувати вимоги щодо несення тягаря доказування і довести при предявленні позову певне коло фактів, що мають процесуальне значення. Мається на увазі доведення фактів наявності передумов права на предявлення позову та дотримання процесуального порядку його предявлення.

Так, за змістом позовної заяви вбачається, що прокурором в інтересах держави в особі Карло-Лібкнехтівської сільської ради і Управління держказначейства заявлена вимога про розірвання договору оренди нерухомого майна, однак зазначені для цього підстави можуть свідчити про не укладення договору або про його недійсність. Слід враховувати, що розірвати можна лише такий договір, який є укладеним і дійсним.

У пункті 8 Постанови №9 від 06 листопада 2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійснимиПленум Верховного Суду України розяснив, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Згідно із статтями 210 та 640 ЦК України не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено.

З позовної заяви вбачається, що договір оренди нерухомого майна №1 від 12 травня 2009 року, який був підписаний між Карло-Лібкнехтівською сільською радою та ОСОБА_1 строком понад рік, всупереч вимогам статей 793 та 794 ЦК України не був нотаріально посвідчений і не пройшов державної реєстрації.

Вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. У цьому разі можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги пятої ЦК України.

Вищевикладені обставини залишились поза увагою прокурора.

Суд також вважає звернути увагу прокурора на наступне.

Згідно ч.2 ст.45 ЦПК України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. При цьому прокурор повинен надати суду документи, які підтверджують неможливість громадянина самостійно здійснювати представництво своїх інтересів.

Закон України Про прокуратурувизначив у частинах першій та другій статті 361, що представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва у суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний чи матеріальний стан, похилий вік або з інших поважних причин самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження, а інтересів держави наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Так, прокурор звернувся до суду також в інтересах Управління держказначейства, хоча за змістом позовної заяви є незрозумілим якого захисту з боку прокурора потребує держава в особі цього органу, який до того ж не є стороною спірних правовідносин за договором оренди нерухомого майна.

За таких обставин, суд пропонує прокурору, який діє в інтересах держави в особі Карло-Лібкнехтівської сільської ради і Управління держказначейства, скласти і подати нову позовну заяву із викладом змісту уточнених позовних вимог. При цьому необхідно узгодити похідні вимоги із первісною.

Відповідно до ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.121 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву прокурора Куйбишевської міжрайонної прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі Карло-Лібкнехтівської сільської ради Розівського району Запорізької області, Управління державного казначейства у Розівському районі Запорізької області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по недоотриманій орендній платі за договором оренди частини будівлі майстерні (комунального майна) та розірвання договору, - залишити без руху.

Для усунення недоліків позовної заяви надати прокурору строк в межах 3 (трьох) днів з дня отримання ним ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.М.Кущ