Справа № 22-ц-1260/12 Головуючий у 1 інстанції: Пилипюк Г.М.
Провадження № 22-ц/1390/1260/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2012 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Зверхановської Л.Д.

суддів: Бойко С.М., Цяцяк Р.П.

при секретарі: Служала А.Ю.

з участю: представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 Аваль на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 жовтня 2011 року,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 10 жовтня 2011 року задоволено позов ОСОБА_2 до ПАТ ОСОБА_5 Аваль, третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_6, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Визнано таким, що не підлягає до виконання виконавчий напис приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 06.04.2011 року №569, яким було звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржило Публічне акціонерне товариства ОСОБА_5 Аваль.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду постановлене з неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи. Вказує, що до заяви про вчинення виконавчого напису були додані всі необхідні документи, передбачені п.284 Інструкції Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України і у суду не було підстав вважати, що такі документи не були подані, оскільки суд не витребував від нотаріуса документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис. Крім того, висновок суду про те, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, зазначений у виконавчому написі, спірний, є невірним, оскільки позивачем не було надано жодних доказів в обгрунтування своєї позиції щодо спірності суми заборгованості на момент вчинення виконавчого напису.

Вважає, що відповідач виконав усі необхідні підготовчі дії для вчинення нотаріусом виконавчого напису, так як 17.02.20011 року на адресу боржника, майнових поручителів, у тому числі і позивача, було направлено вимогу про усунення порушення зобовязання за кредитним договором, забезпечених іпотекою, та запропоновано у 30 денний строк виконати усі зобовязання перед банком і попереджено про можливість розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки і ці повідомлення ними були отримані 26.02.2011 року, що спростовує усі посилання позивача на порушення п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами в частині ненаправлення та неотримання відповідного повідомлення, та відсутності безспірності вимог. Однак, ці письмові докази судом не взято до уваги, а позиція суду про те, що не доведено, з приводу чого направлено вимоги, ґрунтується на припущеннях, оскільки позивачем не доведено факт неотримання їх повідомлень.

Вважає, що стягнення заборгованості у судовому порядку не позбавляє Іпотекодержателя права на звернення стягнення на нерухоме майно, яке передане в іпотеку відповідача, шляхом вчинення виконавчого напису нотаріусом та не звільняє позивача від обовязку виконувати взяті на себе зобовязання.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ ОСОБА_5 Аваль про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення у повній мірі відповідає даним вимогам.

Задовольняючи позов та визнаючи таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7, районний суд виходив з того, що ПАТ ОСОБА_5 Аваль було подано позов до Залізничного районного суду м. Львова про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/9723/82/51320 /від 21.08.2007 року з ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_9, однак спір на момент вчинення виконавчого напису вирішено не було. Окрім цього, в порушення стягувачем положень постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172 Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів нотаріусу не було подано документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють виконання зобовязання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.08.2007 року між ОСОБА_8 та ВАТ ОСОБА_5 Аваль було укладено кредитний договір, за яким надано кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 46760 доларів США.

21.08.2007 року між ВАТ ОСОБА_5 Аваль та ОСОБА_2 та ВАТ ОСОБА_5 Аваль та ОСОБА_9 було укладено договори поруки.

Окрім цього, між ВАТ ОСОБА_5 Аваль та ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки квартири АДРЕСА_2, який посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_10 22.08.2007 року та зареєстровано в реєстрі за №4672.

Районним судом встановлено, що приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 06.04.2011 року вчинено виконавчий напис, зареєстровано в реєстрі за № 569, яким було звернуто стягнення на належне ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_9 нерухоме майно, а саме - квартиру АДРЕСА_3.

Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частиною першою ст.35 цього ж Закону передбачено, що у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушеного зобов»язання, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат" визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Колегія суддів вважає вірним висновок районного суду про те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусу не було подано документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника, оскільки про наявність спору свідчить і знаходження в суді позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, і різний розмір заборгованості вказаний у вимогах повідомленнях банку від 17.02.2011 року(49609, 04 долари США), і у виконавчому написі(39216,89 доларів США).

Твердження апелянта про те, що до заяви про вчинення виконавчого напису були додані всі необхідні документи, передбачені п.284 Інструкції Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України і у суду не було підстав вважати, що такі документи не були подані, є голослівним та не підтвердженим належними та допустимими доказами, що є його обовязком відповідно до ст.ст. 10 ч.3, 60 ч.1ЦПК України.

Не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення і та частина доводів апеляційної скарги, що суд не витребував від нотаріуса документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис, оскільки відповідно до положень ч.2 ст.60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а не збираються судом.

Колегія суддів вважає необґрунтованим твердження апелянта про те, що суд неналежно оцінив докази по справі, оскільки оцінюючи зібрані по справі докази, суд дотримався встановленого ст.212 ЦПК України принципу оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й обєктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозвязку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін, та дав їм належну оцінку.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд.

Як вбачається з вимоги повідомлення від 17.02.2011 року заборгованість за кредитним договором від 21.08.2007 року станом на 10.02.2011 року становила лише 13585,04 доларів США.

Відтак, колегія суддів вважає, що звернення ПАТ ОСОБА_5 Аваль із заявою про вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки -квартиру АДРЕСА_3 було передчасним, враховуючи те, що у переведенні Залізничного районного суду м. Львова уже знаходилась справа за позовною заявою від 05.01.2010 року ПАТ ОСОБА_5 Аваль до ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, порушення основного зобовязання не було значним і не завдавало збитків іпотекодержателю, вартість предмета іпотеки, визначена у договорі іпотеки становить всього 10153 грн., а втрата квартири, яка є спільною частковою власністю трьох осіб і постійним місцем проживання трьох осіб, у тому числі неповнолітньої дитини і позбавлення їх права на житло, завдасть значно більших збитків, ніж завдані ПАТ ОСОБА_5 Аваль, тобто внаслідок цього буде порушений принцип справедливого судового розгляду.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 Аваль

відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий :

Судді: