Справа № 2-1602/11

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2012 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур Ф.Ф.

при секретарі - Величко О.М.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

25 січня 2011 року позивач звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики. (а.с. 3-4).

29 липня 2011 року на адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшла позовна заява з уточненнями до ОСОБА_5 про стягнення суми боргу за договором позики. (а.с. 57-59)

Позивач у позовній заяві (з уточненнями) та представник позивача у судовому засіданні, посилались на те, що на початку 2008 року до позивача звернулась ОСОБА_3 , яка попросила позичити їй гроші для розвитку її бізнесу. На той час у позивача у приватній власності була квартира по АДРЕСА_1 і він мав змогу взяти кредит під заставу вказаної квартири. 07.03.2008 року між позивачем та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль`було укладено кредитний договір № 041/3177/145363/82 на отримання кредиту на суму 62 440 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 309 135 грн. 75 коп., з вказаної суми позивач позичив відповідачу 57 440 доларів США, які були передані у її офісі по вул. Березінській у м. Дніпропетровську в присутності сестри позивача ОСОБА_6 . В момент передачі грошей розписка ОСОБА_3 не складалась, між сторонами була досягнута усна домовленість про те, що відповідач зобов`язується сплачувати щомісячно за користування наданими коштами суму у розмірі 150 доларів США. Протягом 10 місяців ОСОБА_3 шляхом внесення в касу банку грошей, фактично повернула частину боргу у розмірі 3 095 доларів США. Але після спливу зазначено строку відповідач перестала виконувати умови позики. 11.03.2009 року відповідач передала позивачу розписку про позику, в якій гарантувала повернути борг до 07.04.2009 року. Крім того, з жовтня 2009 року по вересень 2010 року відповідач була внесена сума у розмірі 3 483 доларів США 10 центів у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Свої зобов`язання за договором позики відповідач належним чином не виконала, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість, яку вона добровільно не погашає, тому позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 у рахунок погашення заборгованості за договором позики з урахуванням індексу інфляції 720 262 грн. 79 коп. та стягнути судові витрати (а.с. 57-59)

У судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та наполягали на їх задоволенні. (а.с. 212-213)

Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні позов визнали частково, посилаючись на те, що 11.03.2009 року між позивачем та відповідачем дійсно був укладений договір позики на суму в розмірі 57 440 доларів США. Також відповідач підтвердила, що укладення кредитного договору між позивачем та банком було здійснено для надання їй та сестрі позивача коштів для розвитку бізнесу, оскільки вони були близькими подругами, у зв`язку з чим відповідач погашала заборгованість за кредитним договором, але з фінансовими труднощами більше не мала можливості повернути позивачу борг. Проте, відповідач не пам`ятає як складала другу частину розписки, та вважає, що вона написана не нею, тому просила суд у задоволенні цієї частини позову відмовити. (а.с. 212-213)

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлено, що 07.03.2008 року між позивачем та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль`був укладений кредитний договір № 014/3177/145363/82, відповідно до умов якого позивач отримав кредит у розмірі 61 212 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 309 135 грн. 75 коп. Виконання зобов`язань позивача за даним договором забезпечуються договором іпотеки № 13437/3177/305653/29 від 07.03.2008 року, відповідно до якого позивач передав в іпотеку об`єкт нерухомості, який належить йому на праві власності, а саме квартиру, загальною площею 55,7 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з чим даний об`єкт нерухомості був внесений до державного реєстру іпотек. Викладені обставини підтверджується поясненнями свідків, копією кредитного договору від 07.03.2008 року, копією договору іпотеки від 07.08.2008 року (зі змінами), копією витягу від 07.03.2008 року та копією квитанції про видачу готівки від 07.03.2008 року, наявними в матеріалах справи. (а.с. 7-10, 15-18, 61)

Встановлено, що 11.03.2009 року відповідачем ОСОБА_3 була складена та підписана розписка, про те, що вона зайняла у ОСОБА_1 кредитні кошти за договором № 014/3177/145363/82 від 07.03.2008 року у сумі 57 440 доларів США укладеного позивачем з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», зі строком повернення 07.04.2009 року та в розмірі 54 345 доларів США, а також штрафні санкції відповідно до кредитного договору по курсу встановленому для погашення кредиту в зазначеному банку шляхом внесення в касу банку або готівкою. Відповідач гарантує оплату у випадку невиконання повернення зазначеної суми, шляхом відшкодування коштами від продажу майна підприємства, засновником якого є ОСОБА_3 на зазначену суму залишку боргу, що підтверджується поясненнями свідків у судовому засіданні та копією розписки від 11.03.2009 року, наявною в матеріалах справи. (а.с. 20)

Встановлено, що в матеріалах справи наявна друга частина розписки в якій зазначено, що заборгованість за користування позичковими коштами станом на 07.04.2009 рік встановлюється по 150 доларів США щомісячно, а також встановлюється процентна ставка за користування кредитними коштами у розмірі 3 відсотки, що підтверджується поясненнями свідків та копією другої частини розписки від 13.06.2009 року, наявною в матеріалах справи. (а.с .20)

Встановлено, що 02.04.2009 року позивач звертався до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль`з заявою про переведення залишку кредиту та процентів по кредитному договору № 014/3177/145363/82 від 07.03.2008 року на ОСОБА_3 з одночасною зміною об`єкту застави по зазначеному договору, що підтверджується поясненнями свідків у судовому засіданні та копією заяви від 02.04.2009 року, наявною в матеріалах справи. (а.с. 109)

Крім того, 08.05.2009 року відповідачем ОСОБА_3 була написана заява Начальнику ПАТ «Райффайзен Банк Аваль`про те, що вона просить перевести борг ОСОБА_1 по кредитному договору № 014/3177/145363/82 від 07.03.2008 року на її ім`я. З умовами кредитного договору та сумою заборгованості ознайомлена. А також просить одночасно замінить заставу на квартири, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , що підтверджується поясненнями сторін у судовому засіданні та копією зазначеної заяви від 08.05.2009 року, наявною в матеріалах справи. (а.с .110)

Також встановлено, що відповідно до протоколу засідання кредитного комітету по споживчому кредитуванню «Райффайзен Банк Аваль`Дніпропетровська ОД було розглянуто питання про переведення боргу на нового боржника ОСОБА_3 з первісного боржника ОСОБА_1 та вирішено признати недоцільним переведення боргу, що підтверджується поясненнями свідків у судовому засіданні та копією зазначеного протоколу від 27.05.2009 року, наявною в матеріалах справи. (а.с. 111)

Встановлено, що відповідачем ОСОБА_3 частково була погашена заборгованість за кредитним договором № 014/3177/145363/82 від 07.03.2008 року у розмірі 6 578 доларів США 10 центів, що підтверджується поясненнями сторін у судовому засіданні та копіями квитанцій, наявними в матеріалах справи. (а.с. 196-205, 212-213)

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України та умовами укладеного між сторонами договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики, або таку ж кількість речей) того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа незалежно від суми.

Частиною другою ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частина перша ст. 1049 ЦК України зазначає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від договору не допускається, а зобов`язання має виконуватись належним чином.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання,на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд критично оцінює посилання позивача, які стосуються вимог зазначених в другій частині розписки, оскільки в ній відсутні відомості між ким вона була укладена та підписана, за якою сумою заборгованості було встановлено процентну ставку, а також три відсотки інфляції, без цієї інформації суд не може встановити чи була складена дана частина між позивачем та відповідачем по справі. Крім того, позивач повинен був довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, але зазначене у ході розгляду справи позивачем не було здійснено, тому суд приходить до висновку, що дана частина розписки не створює між сторонами обов`язків та не є належним доказом по даній справі, який містить інформацію щодо предмета доказування, тому в задоволенні цієї частини позовних вимог позивачу необхідно відмовити.

Оцінюючи усі докази, які були дослідженні судом у судовому засіданні у їх сукупності, та приймаючи до уваги, що ОСОБА_3 неодноразово погашала заборгованість за кредитним договором, а саме 6 578 доларів США 10 центів, а також зверталась в банк з заявою про переведення кредиту з позивача на себе та не заперечувала в судовому засіданні, що отримувала від позивача суму в розмірі 57 440 доларів США на розвиток бізнесу, чим підтвердила отримання від позивача коштів за договором позики, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та вважає за можливе стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у рахунок повернення заборгованості за договором позики від 11.03.2009 року суму у розмірі 50 861 долар США 90 центів, що за курсом НБУ еквівалентно - 406 386 грн. 58 коп.

Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення цієї справи, та приймаючи до уваги, що позов було задоволено частково, тому судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 910 грн. (а.с. 1-2)

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525, 526, ч. 2 ст. 625, 1046, 1047, ч. 1 ст. 1048, 1049 ЦК України, ст.ст. 10,11,60,88,212,213,215, 224 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2 ) у рахунок повернення заборгованості за договором позики від 11.03.2009 року 406 386 грн. 58 коп. та у рахунок повернення судових витрат 910 грн., а разом 407 296 грн. 58 коп.

ОСОБА_1 у задоволенні іншої частини позову до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ф.Ф. Маймур