Апеляційний суд Київської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Приходька К.П.

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.

при секретарі: Дрозд О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 23 грудня 2011 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Кагарлицького району Київської області, третя особа: ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2009 року позивач предявив в суді названий позов, в якому просив визнати за ним право власності на 1/2 житлового будинку з прилеглими господарськими спорудами, що розташований в с. Стайки, Кагарлицького р-ну по вул. Київській, 79 Київської області. Уточнивши позовні вимоги додатково просив скасувати свідоцтво про право власності на майно по вул. Київська, 79 в с. Стайки Кагарлицького району Київської області на ім»я ОСОБА_4.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 17 липня 1997 року померла його мати ОСОБА_5, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. Київської області. За час свого життя мати заповіту не залишала, і відповідно до положень ст. 525 Цивільного кодексу Української PCP 1963 року (далі ЦК УРСР 1963 року), спадкоємство здійснювалося за законом.

На час смерті ОСОБА_5 перебувала у шлюбі з ОСОБА_4. За час шлюбу вона спільно з останнім нажила майно, яке перебувало в їх спільній сумісній власності без виділення часток, але не було відповідно оформленим: житловий будинок з прилеглими господарськими спорудами: сарай - 3 шт., прибудова - 2 шт., ґанок, літня кухня, погріб, вимощення, паркан - 2 шт., туалет, хвіртка (технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду р/н 999киз, інвентаризаційна справа № 282 Кагарлицького БТІ).

На час відкриття спадщини - 17.07.1997 року він, як син померлої, проживав і проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийняв спадкове майно і міри до його збереження і охорони та вступив у управління (володіння) спадковим майном фактично .

Зазначений житловий будинок по вул. Київській,79 був збудований і прийнятий в експлуатацію.

Разом з тим, в нотаріальному порядку оформити право власності на частку в цьому житловому будинку з прилеглими господарськими спорудами він не може через відсутність правовстановлюючого документа, котрим би посвідчувалося право власності на майно ОСОБА_5А .

Рішенням Кагарлицького районного суду від 23 грудня 2011 року позов задоволено.

ОСОБА_1 оскаржила рішення суду в апеляційному порядку, посилаючись на його незаконність і необґрунтованість. Просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги, зокрема, посилається на те, що суд неправильне визначив процесуальне становище учасників процесу, оскільки відповідачем в даному спорі не могла бути сільська рада при наявності інших спадкоємців майна померлої. Крім того, ОСОБА_1 не була повідомлена про час та місце судового засідання, а тому не могла надати суду свої спростування позову.

Також, на думку апелянта, судом порушені норми матеріального права, оскільки суд не прийняв до уваги, що після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина лише на половину будинку, а не на весь будинок і спадкоємцями після її смерті були чоловік померлої ОСОБА_6 та вона, як дочка померлої, а тому позивач міг спадкувати лише 1/6 частку будинку.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги й обговоривши доводи апелянта вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.07.1997 року в с. Стайки Кагарлицького району Київської області померла ОСОБА_5. Після її смерті відкрилась спадщина на ? частину житлового будинку № 79 по вул. Київській в с. Стайки Кагарлицького району Київської області . Будинок був збудований під час шлюбу спадкодавця із ОСОБА_4, але будинок у встановленому законом порядку на час смерті спадкодавця не був зареєстрований.

ОСОБА_3 сільською радою Кагарлицького району Київської області прийнято рішення від 05.12.2007 року за № 21 стосовно надання дозволу на виготовлення свідоцтва про право власності на житловий будинок з господарськими спорудами по вул. Київській, 79 в с. Стайки Кагарлицького району Київської області на ім'я ОСОБА_4, котрий був спільною сумісною власністю подружжя. На підставі вказаного рішення ОСОБА_4 20.12.2007 року було видане свідоцтво серії САВ № 57827 про право власності на нерухоме майно - домоволодіння в с. Стайки, Кагарлицького району, Київської області, вул. Київська, 79 .

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ? частину будинку позивач прийняв у спадщину шляхом вступу у фактичне володіння та користування спадковим майном, тому спадщина йому належала, відповідно до ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року, з моменту її відкриття, інші особи, котрі мали право на неї в межах строку її прийняття із відповідними заявами не звернулися, тому свідоцтво про право власності на будинок на ім»я ОСОБА_4 має бути скасоване, а за позивачем визнано право власності на ? частину вказаного вище будинку.

Судова колегія не може погодитись із такими висновками суду, оскільки вони зроблені з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення Кагарлицького районного суду в даній справі не відповідає наведеним вище нормам ЦПК України.

При підготовці даної справи до судового розгляду суд повинен був визначити: обставини, які мають значення для справи, та факти, що підлягають встановленню і покладені в основу вимог і заперечень; характер спірних правовідносин і зміст правової вимоги; матеріальний закон, який регулює спірні правовідносини; вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі; з»ясувати, які докази на підтвердження зазначених фактів; визначити коло доказів відповідно до характеру спірних правовідносин і роз»яснити, якій із сторін слід довести певні обставини; вжити заходів для забезпечення явки в судове засідання, а також сприяти врегулюванню спору до судового розгляду. Вказаний порядок підготовки справи до розгляду детально викладений в п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду.

Суд першої інстанції не врахував наведених роз»яснень Пленуму ВС України, не встановив коло доказів, якими позивач мав довести свій позов, не з»ясував наявність інших спадкоємців і не роз»яснив позивачу, відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України наслідки невчинення окремих процесуальних дій, а саме не залучення до участі у справі в якості відповідачів усіх спадкоємців майна померлої. Порушення наведених вимог ЦПК України потягло за собою ухвалення судом незаконного рішення.

Відповідно до ст.58 ЦПКУкраїни належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Заявляючи позов про визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування, позивач зазначив відповідачем ОСОБА_3 сільську раду Кагарлицького району Київської області, тобто особу, яка на думку позивача, має матеріально-правовий інтерес в цій справі.

Представник сільської ради у судовому засіданні позов визнав.

При розгляді справи про визнання права власності на будинок в порядку спадкування, суд мав визначити коло спадкоємців і, встановивши їх наявність, при відмові позивача зазначити їх співвідповідачами разом із сільською радою або залучити їх в якості третіх осіб без самостійних вимог, роз»яснивши їм право на пред»явлення самостійного позову. Оскільки ОСОБА_1 подала до суду заяву про залучення її до розгляду справи у якості третьої особи, суд її заяву задовольнив. Разом з тим, поза увагою суду залишилась та обставина, що чоловік спадкодавця ОСОБА_4, який був живий на час відкриття провадження у справі не був зазначений позивачем в якості відповідача і судом не було вирішено питання про залучення його до участі у справі в якості третьої особи. Таким чином , судом не було з»ясовано питання щодо прийняття ОСОБА_4 спадщини після смерті своєї дружини ОСОБА_5

Для з»ясування кола спадкоємців суд повинен був поставити на обговорення питання про витребування із державної нотаріальної контори спадкової справи ОСОБА_5

Суд, задовольняючи позов, виходив з того, що будинок був спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_5. та ОСОБА_4 Суд встановив, що будинок був збудований і прийнятий в експлуатацію. Однак із рішення суду не вбачається на підставі яких доказів суд прийшов до такого висновку. Матеріали справи не містили свідоцтва про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, даних про рік будівництва будинку чи набуття його у власність подружжям в іншій спосіб. Жодного доказу того, що на час відкриття спадщини у власності спадкодавця була ? частина будинку матеріали справи не містили. Суд не роз»яснив позивачу, що належними і допустимими доказами обставин виникнення у спадкодавця права власності на будинок можуть бути витяги із погосподарської книги, в яких зазначався склад сім»ї спадкодавця та наявність будинку у його володінні, рік його побудови і не запропонував надати такі докази.

В своєму позові позивач посилався на те, що він прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживав на час смерті зі спадкодавцем і був зареєстрований у спадковому будинку. На підтвердження цієї обставини позивач надав суду довідку ОСОБА_3 сільської ради Кагарлицького району Київської області від 11.03.2009 року про те, що він проживає та зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3.

Суд визнав цей доказ належним і допустимим. Судова колегія з цим погодитись не може, оскільки позивач мав довести, що він протягом шести місяців після відкриття спадщини вчинив дії прийняття спадщини. Доказом цих обставин могла бути будинкова книга, в якій містяться відмітки про реєстрацію у будинку спадкодавця і спадкоємця, а також довідка сільської ради про проживання спадкоємця у спадковому будинку саме протягом шести місяців після смерті спадкодавця. Також таким доказом міг бути паспорт позивача з відміткою про реєстрацію у спадковому будинку.

Всі наведені вище порушення цивільного процесуального законодавства судом першої інстанції призвели до того, що суд не встановив обставини, що мають значення для справи, внаслідок чого ухвалив незаконне рішення, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов»язковою підставою для скасування рішення.

Оскільки суд першої інстанції не виконав покладені на нього обов»язки щодо сприяння сторонам у наданні доказів, роз»яснення їм наслідків вчинення окремих процесуальних дій, судова колегія відповідно до наданих їй ст.303 ЦПК України повноважень, встановлює обставини, що мають значення для справи із дослідженням належних і допустимих доказів.

Судом першої інстанції правильно було встановлено, що спірні правовідносини регулюються ЦК УРСР, який був чинним на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5

Відповідно до ст. 549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 є сином ОСОБА_7. (а.с.9)

Згідно зі свідоцтвом про шлюб ОСОБА_7 зареєструвала шлюб із ОСОБА_4 1 серпня 1969 року і змінила своє прізвище на ОСОБА_4. (а.с.170)

Згідно із рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 04 серпня 2011 року ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_2 . (а.с.153)

ОСОБА_5 померла 17 липня 1997 року.

Як вбачається із довідки № 783 від 15.10.2009 року ОСОБА_2 на день смерті матері ОСОБА_5 17.07.1997 року проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_4. (а.с.11)

Відповідно до технічного паспорту на спірний будинок від 20.08.1991 року рік будівництва будинку 1965, надвірні будівлі збудовані в 1960 році, тобто до реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Таким чином доказів того, що будинок був збудований подружжям ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в період шлюбу, а тому є спільним сумісним майном подружжя і ОСОБА_5 мала право на ? частину будинку як на частку в цьому майні немає, а тому не було підстав визнавати його спадковим майном після смерті ОСОБА_5 і визнавати за позивачем право власності на його частину після смерті ОСОБА_5

В частині визнання недійсним рішення ОСОБА_3 сільської ради № 21 від 05.12.2007 року щодо надання дозволу на виготовлення свідоцтва про право власності на житловий будинок рішення суду є також необгрунтованим, оскільки будинок був збудований до реєстрації шлюбу із ОСОБА_5 на час ухвалення сільською радою свого рішення ОСОБА_4 проживав у будинку, по погосподарській книзі Стаківської сільської ради числився головою сім»ї і інші особи про своє право на цей будинок не заявляли. Посилання суду на те, що будинок був спільною сумісною власністю подружжя, а тому порушене право спадкоємця ОСОБА_5 ОСОБА_8 на оформлення спадщини є неправомірним, оскільки доказів того, що будинок є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 і право позивача як спадкоємця ОСОБА_5 порушене, в розпорядженні суду не було.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 у зв»язку із його недоведеністю позивачем.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити .

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 23 грудня 2010 року скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.