АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
22-ц/490/2091/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
Категорія 56 Доповідач - Прозорова М.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2012 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного

суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Можелянської З.М., Ремеза В.А.

при секретарі: Косенко І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 (треті особи: СГІРФО Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, ОСОБА_4, ОСОБА_5) про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2011 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача (а.с.4-6).

В обґрунтування заявлених вимог, уточнивши позовні вимоги, зазначала, що їй та її донькам на підставі свідоцтв про право власності на житло належить квартира АДРЕСА_1. За вказаною адресою зареєстровані: позивач, треті особи, онуки та відповідач. Останній у квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, особисті речі відсутні, місце проживання відповідача не відоме (а.с.28-30).

З урахуванням викладеного, просила усунути їй перешкоди у користуванні квартирою № 76 по пр. Мира, 77 в м. Дніпропетровську; виселити відповідача зі вказаної квартири; зняти реєстраційного обліку відповідача.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені.

Усунуто ОСОБА_3 перешкоди у користуванні квартирою № 76 по пр. Мира, 77 в м. Дніпропетровську шляхом виселення з зазначеної квартири ОСОБА_2

Зобовязано СГІРФО Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області зняти ОСОБА_2 з реєстрації у квартирі АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 54,00 грн. судових витрат (а.с.36-37).

З таким рішенням ОСОБА_2 не погодився і звернувся з апеляційною скаргою, в якій ставить питання про скасування рішення суду, та ухвалення нового, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального законодавства (а.с.41-42).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із розясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п.1 постанови Про судове рішення № 11 від 29 грудня 1976 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим вважається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановленні обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт реєстрації відповідача у спірній квартирі порушує права та інтереси позивачки, оскільки остання оплачує низьку комунальних послуг виходячи з кількості осіб, зареєстрованих у спірній квартирі, у звязку з чим несе невиправдані додаткові витрати. Відповідач ОСОБА_2 мешкає за адресою реєстрації без згоди позивачки, використовує належну їй та членам сімї власність для свого реєстраційного обліку, а тому вона, як власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Однак, з такими висновками суду погодитись неможливо, оскільки, судом порушені вимоги норм матеріального права.

Статтею 319 ЦК передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Судом встановлено, що позивачці та третім особам на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22 березня 2000 року належить квартира АДРЕСА_1.

У вказаній квартирі зареєстровані; позивачка ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5, онуки позивачки та відповідач ОСОБА_2, що підтверджується довідкою КЖЕП №53 №625 від 20 травня 2011 року.

Сторони двічі перебували в зареєстрованому шлюбі, перший раз з 1972 року по 1981 рік, а згодом другий раз з 1986 року по 1999 рік.

В 199 році після розірвання шлюбу відповідач згідно рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська втратив право на спірне житло.

Позивачка не заперечувала, що після розірвання шлюбу вдруге, ОСОБА_2, через деякий час прийшов знову до неї і вони почали жити разом, а потім в 2004 році вона зареєструвала його за зазначеною адресою,а доньки дали згоду на цю реєстрацію.

Відповідно до ст. 156 ЖК члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК, тобто дружина власника квартири, їхні діти і батьки, а також інші особи.

Як член сім'ї власника квартири № 76 за адресою пр. Мира, 77 в м. Дніпропетровську ОСОБА_2 був зареєстрований в ньому, а тому він у встановленому законом порядку набув права користування ним.

Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє колишніх членів його сім'ї права користування займаним приміщенням.

Особа, яка вселилася в будинок (квартиру) як член сім'ї власника цього будинку (квартири), не може бути позбавлена права на користування цим житлом після припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) на підставі правових норм, якими регулюється право власності.

Однак, суд першої інстанції на зазначені вимоги закону уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про визнання позовних вимог обґрунтованими.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та обставинам справи, його рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303,307,309,315,319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2011 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 (треті особи: СГІРФО Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, ОСОБА_4, ОСОБА_5) про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді: