Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"01" листопада 2012 р. Дніпровський районний суд м. Києва

у складі: головуючої судді Шевченко Н.М.,

при секретарі Фузік Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Родовід Банк», третя особа: ОСОБА_2, про визнання договору поруки припиненим,

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк»звернулось до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором №38.3/АА-00085.08.2 від 27.06.2008 року в сумі 160 259,24 грн., судових витрат по сплаті судового збору в сумі 1602,59 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачами порушено умови зазначеного договору в частині своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків та пені за його користування, оскільки відповідачі перестали виконувати належним чином зобов'язання за кредитним договором, у звязку з неможливістю погасити кредитну заборгованість 30.07.2010 року за рахунок коштів, отриманих від добровільної реалізації заставного майна автомобіля марки ndai», позичальника, було частково задоволено вимоги банку, однак станом на 29.03.2011 року за відповідачами рахується зазначена заборгованість за кредитним договором, з чим позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.06.2011 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Родовід Банк»про визнання недійсним кредитного договору обєднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості. (а.с. 125)

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31.10.2011 року позовні вимоги, викладені у зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Родовід Банк»про визнання недійсним кредитного договору залишено без розгляду. (а.с. 149)

29.05.2012 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Родовід Банк» про визнання договору поруки припиненим, за якою позивачка просить визнати договір поруки від 27.06.2008 року укладений між ОСОБА_1 акціонерним товариством «Родовід Банк»та ОСОБА_3 припиненим від 20.10.2008 року, посилаючись на ч. 1 ст.559 ЦКУ, за якою порука припиняється у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.10.2008 року відбулась зміна умов кредитного договору №38.3/АА-00085.08.2 від 27.06.2008 року укладеного між ОСОБА_1 акціонерним товариством «Родовід Банк» та ОСОБА_2 у звязку з підписанням Додаткової угоди, за якою відбулось підвищення процентної ставки, однак, її, як поручителя по кредитному договору, не повідомили належним чином про збільшення відповідальності за кредитним договором та не отримали її письмову згоду про продовження договору поруки. (а.с.200-202)

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.09.2012 року зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Родовід Банк» про визнання договору поруки припиненим обєднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості. (а.с. 225)

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.09.2012 року залучено в якості третьої особи ОСОБА_2 по справі за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Родовід Банк», про визнання договору поруки припиненим. (а.с.226-227)

Представник позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Родовід Банк»ОСОБА_4 в судовому засіданні просив задовольнити первісний позов з підстав, викладених у позовній заяві, в задоволені зустрічного позову просив відмовити як необґрунтований з підстав, викладених у запереченнях від 04.10.2012 року (а.с. 231-232), пояснив, що сторони дійшли згоди щодо умов кредитного договору, підписали його, після чого Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк»виконав повністю договірні зобовязання зі своєї сторони, надавши ОСОБА_2 кошти зазначені в кредитному договорі, крім того, відповідачі певний час належним чином сплачували тіло кредиту та відсотки за його користування, вважає, що банк діє у відповідності з вимогами діючого законодавства, ніяких порушень ними не було здійснено при укладанні договору, а тому відповідачі повинні виконати вимоги кредитного договору та договорів поруки. Крім того, зазначив, що у звязку з порушенням позичальником умов кредитного договору за згодою ОСОБА_2 було реалізовано предмет застави автомобіль марки »у розмірі 14 800,00 доларів США та 30.07.2010 року за рахунок коштів, отриманих від добровільної реалізації заставного майна позичальника, було частково задоволено вимоги банку.

Заперечуючи на зустрічну позовну заяву ОСОБА_3, представник позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Родовід Банк»ОСОБА_4 пояснив, що згідно зі ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства , якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обовязковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. При цьому, відповідно до умов договору поруки поручитель зобовязується солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязань ОСОБА_2 за кредитним договором №38.3/АА-00085.08.2 від 27.06.2008 року, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, крім того за п. 1.3 договору поруки, поручитель бере на себе зобовязання відповідати перед банком в тому ж обсязі на тих же умовах та в ті ж строки, що і позичальник, при цьому ОСОБА_3 була ознайомлена з умовами договору поруки, про що свідчить її підпис, також договором поруки передбачено збільшення відповідальності п. 1.1, а п. 5.1 заборонено розірвання договору поруки в односторонньому порядку до повного погашення позичальником та/або поручителем заборгованості за кредитним договором. (а.с.231-232)

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 первісний позов не визнали, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 підтримали з підстав, викладених у зустрічному позові, додатково пояснили, що при укладанні з ОСОБА_1 акціонерним товариством «Родовід Банк»кредитного договору №38.3/АА-00085.08.2 від 27.06.2008 року, в сумі 23555,56 дол. США для придбання автомобіля, умови кредитування на той час їх влаштовували. Протягом певного часу належним чином виконували покладені на них обовязки за кредитним договором та договором поруки, однак у звязку із скрутним матеріальним становищем та значним підвищенням розміру валюти, ними порушено умови договору щодо своєчасності повернення суми кредиту та сплати відсотків за його користування, у звязку з чим виникла заборгованість перед банком позивача, а тому за їх згодою було реалізовано заставне майно - автомобіль марки «Hyundai», у звязку з чим, вважають, що умови кредитного договору №38.3/АА-00085.08.2 від 27.06.2008 року виконанні повністю. Разом з тим ОСОБА_2 просив в разі задоволення позову ОСОБА_1 акціонерного товариства «Родовід Банк»зменшити розмір пені, оскільки вважає її занадто завищеною, зазначив, що він є непрацюючим пенсіонером, в даний час у нього склалося тяжке матеріальне становище, просив врахувати, що пеня нараховувалася і в період реалізації заставного майна.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Родовід Банк»ОСОБА_4, відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства»№ 514-VI від 17.09.2008 року Відкрите акціонерне товариство «Родовід Банк»змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк», яке є правонаступником усіх прав та обовязків Відкритого акціонерного товариства «Родовід Банк».

Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 27.06.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк»та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №38.3/АА-00085.08, відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.5 якого, банк відкриває позичальнику не відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 23 555,56 доларів США терміном по 27.06.2015 року включно на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів зі сплатою процентної ставки за кредитами в розмірі 13,50 процентів річних. (а.с.6-7)

Відповідно до п. 5.2 зазначеного договору банк має право у разі недотримання позичальником умов договору вимагати, в односторонньому порядку дострокового його розірвання, повернення одержаних кредитів, сплати нарахованих за ними процентів, відшкодування збитків, заподіяних банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов договору, а у разі невиконання позичальником цих вимог звернути стягнення на предмет застави згідно з договором застави.

Згідно з п. 3.6 зазначеного договору за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, сплачувати банку за кожний день прострочення пеню у розмірі 1,6 процента від суми простроченої заборгованості.

Крім того, 28.10.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк»та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду до кредитного договору №38.3/АА-00085.08 від 27.06.2008 року, за якою викладено п. 1.5 кредитного договору в новій редакції, а саме процентна ставка за кредитами встановлюється в розмірі 16 процентів річних. (а.с.8)

27.06.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк»(заставодержатель) та ОСОБА_2 (заставодавець) укладено договір застави транспортного засобу № 38.3/АА-00085.08.2-3, за умовами якого, заставодавець, для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобовязань перед заставодержателем за кредитним договором №38.3/АА-00085.08 від 27.06.2008 року та можливих змін та доповнень до нього, передає в заставу належне йому на праві власності майно: автомобіль марки », державний реєстраційний номер НОМЕР_1, та при порушені заставодавцем умов зобовязання за кредитним договором у заставодержателя виникає право задоволення своїх вимог, шляхом звернення стягнення на предмет застави. (а.с.11-14)

Відповідно до вимог ст.ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором.

27.06.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк»та ОСОБА_3 укладено договір поруки, відповідно до умов п.1.1. якого поручитель зобовязується солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязань ОСОБА_2 за кредитним договором №38.3/АА-00085.08 від 27.06.2008 року, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, що укладені між банком та позичальником.( а.с.10-14)

Відповідно до п. 1.3 договору поруки поручитель бере на себе зобовязання відповідати перед банком в тому ж обсязі на тих же умовах та в ті ж строки, що і позичальник.

Згідно з п. 4.1 зазначеного договору договір поруки вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного погашення позичальником та/або поручителем заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до п. 5.1 зазначеного договору, договір поруки не може бути розірваний сторонами в односторонньому порядку.

Частиною 1 ст. 553 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

Згідно з ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Порушення відповідачами умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст.629 Цивільного кодексу України встановлює принцип безумовності та обовязковості виконання договору.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Так, у звязку з порушенням умов кредитного договору позивачем направлялась відповідачу ОСОБА_2 листи, за якими позивач, повідомляв про існуючу прострочену заборгованість за порушення строків повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами та звертав увагу про нарахування пені за кожний день прострочення. (а.с. 22, 23, 74)

Як убачається з матеріалів справи, 22.07.2010 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Родовід Банк» із заявою про надання дозволу на реалізацію заставного майна автомобіль », реєстраційний номер НОМЕР_1 за суму в розмірі 14800,00 дол. США, при цьому залишок за кредитом після реалізації заставного майна зобовязався погасити протягом 24 календарних місяців. (а.с. 67)

Сторони по справі підтвердили, що автомобіль », реєстраційний номер НОМЕР_1, був реалізований за 14800,00 дол. США.

Заперечуючи проти позовних вимог, сторона відповідача зазначила, що їх заборгованість за кредитним договором №38.3/АА-00085.08 від 27.06.2008 року була погашена за рахунок коштів, отриманих банком від реалізованого автомобіля », державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Як убачається з матеріалів справи та зазначається представником позивача, сума від реалізованого автомобіля в розмірі 14800,00 дол. США була покладена на погашення тіла кредиту в розмірі 10 409,34 дол. США, простроченого тіла кредиту в розмірі 2 884,63 дол. США та часткового погашення прострочених відсотків в розмірі 1506,03 дол. США. (а.с.26,35,37)

Разом з тим, відповідно до наданих представником позивача розрахунків станом на 29.03.2011 року, непогашена сума заборгованості за кредитним договором №38.3/АА-00085.08 від 27.06.2008 року з боку відповідачів становить 20 133,07 доларів США, що еквівалентно 160 259,24 грн. (а.с. 39), яка складається з:

- 6 809,82 доларів США, що еквівалентно 54 206,17 грн. суми заборгованості за кредитом,

- 977,95 доларів США, що еквівалентно 7 784,48 грн. суми заборгованості за відсотками,

- 12 345,30 доларів США, що еквівалентно 98 268,59 грн. сума пені.

Під час розгляду судової справи доказів, які мали спростувати наведені представником позивача розрахунки, відповідачами не надано.

В статті 611 Цивільного кодексу України зазначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Разом з тим, пеня за прострочення виконання зобовязань за кредитним договором нараховувалась за весь період прострочення зобовязань за кредитним договором за кожен день прострочення виконання, навіть в той час коли вирішувалось питання добровільної реалізації заставного майна, тобто можливості погашення заборгованості мирним шляхом, що не заперечувалось сторонами по справі.

Відповідно до норми статті 48 Конституції України, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Аналізуючи всі обставини по справі, враховуючи, що розмір неустойки (пені), який позивачем визначений в розмірі 98 268,59 грн. значно перевищує розмір збитків позивача, та те, що відповідач ОСОБА_2 являється непрацюючим пенсіонером, на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, суд, з врахуванням матеріального стану відповідача, керуючись вимогами розумності та справедливості, вважає за необхідне, що позовні вимоги про стягнення пені підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача неустойку (пеню) в розмірі 3 000,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Звертаючись до суду із зустрічним позовом ОСОБА_3, посилаючись на ст. 559 ЦПК України, просила визнати договір поруки від 27.06.2008 року укладений між ОСОБА_1 акціонерним товариством «Родовід Банк»та ОСОБА_3 припиненим від 20.10.2008 року, мотивуючи свої вимоги тим, що банком не було повідомлено позивача та не отримано її письмового дозволу про збільшення відповідальності за кредитним договором, яка встановлена додатковою угодою від 20.10.2008 року до кредитного договору №38.3/АА-00085.08 від 27.06.2008 року, за якою було збільшено процентну ставку за кредитами до 16 процентів річних.

Згідно розяснень, що містяться в п. 22 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»від 30.03.2012 № 5, відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки повязується зі зміною забезпеченого зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобовязання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобовязання

Згідно з положеннями п.п. 1.1, 1.3 договору поруки, поручитель зобовязався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязань ОСОБА_2 за кредитним договором №38.3/АА-00085.08 від 27.06.2008 року, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, що укладені між банком та позичальником, поручитель бере на себе зобовязання відповідати перед банком в тому ж обсязі на тих же умовах та в ті ж строки, що і позичальник.

У відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору, яка полягає у визнанні за субєктом цивільного права можливості укладати договори (або утримуватись від укладення договорів) і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

При цьому, сторонами по справі не заперечувалось, що договір укладений в належній формі, підписаний сторонами на умовах вільного волевиявлення, таким чином, зміст договору поруки в повному обсязі відповідає вимогам встановленим в законодавстві, при укладенні договору Банком дотримано всіх вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а отже, належним чином укладений договір є обовязковим для сторін і повинен добросовісно виконуватись.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про те, що зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Родовід Банк», третя особа: ОСОБА_2, про визнання договору поруки припиненим є необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості підлягає частковому задоволенню, а саме підлягає стягненню солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 суми заборгованості по кредиту в розмірі 54 206,17 грн., заборгованості за відсотками 7 784,48 грн., пені за прострочення платежів 3 000,00 грн., що разом становить 64 990,65 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути 649,90 гривень судового збору, тобто по 324,95 грн. з кожного та 120,00 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, тобто по 60,00 грн. з кожного.

Згідно з ч. 1 ст. 218 Цивільного процесуального кодексу України судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення в судовому засіданні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 48 Конституції України, Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 № 5, ст.ст. 3, 11, 14, 15, 526, 549, 551, 553, 554, , 610, 611, 625, 629, 638, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 37, 58, 88, 208, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства «Родовід Банк»заборгованість за кредитним договором №38.3/АА-00085.08.2 від 27.06.2008 року на загальну суму 64 990 (шістдесят чотири тисячі девятсот девяносто) гривень 65 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства «Родовід Банк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 324,95 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 60,00 грн., а всього загальною сумою 384,95 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства «Родовід Банк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 324,95 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 60,00 грн., а всього загальною сумою 384,95 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Родовід Банк», третя особа: ОСОБА_2, про визнання договору поруки припиненим відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я :