АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.,

суддів - Демченко Е.Л., Волошина М.П.

при секретарі - Качур Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2010 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та грошових сум,

ВСТАНОВИЛА:

У квітня 2010 року ПАТ КБ ПриватБанк звернулося до суду з вказаним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що за умовами кредитного договору від 27 грудня 2007 року, укладеного між банком та ОСОБА_2, остання отримала кредит у розмірі 185000 євро, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік, з кінцевим терміном повернення 26 грудня 2017 року. Зобов'язання за вказаним кредитним договором, забезпечені порукою на підставі договору поруки, укладених між банком та ОСОБА_3 та ТОВ Українське фінансове агентство Верус. Свої зобов'язання за кредитними договорами ОСОБА_2 належним чином не виконує, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яку відповідачі добровільно не погашають, тому позивач просив суд стягнути з відповідачів заборгованість за вказаним кредитним договором.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2011 року позовні вимоги ПАТ КБ ПриватБанкзадоволені частково /а.с. а с. 64-66/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права / а.с. а.с. 72-76/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Судом встановлено, що 27 грудня 2007 року між ПАТ КБ „ПриватБанк та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № МК 360-07, за умовами якого ОСОБА_2 отримала 18500 євро зі сплатою відсотків за користування кредитом 15% на рік, з кінцевим терміном повернення кредиту 26 грудня 2017 року.

На забезпечення вказаного кредитного договору було укладено договори поруки з відповідачами ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус»і ОСОБА_3, які погодились з їх умовами.

За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

При вище зазначених обставинах справи, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог ПАТ КБ ПриватБанк, оскільки знайшов підтвердження факт невиконання відповідачами своїх зобов'язань за кредитним договором щодо сплати кредиту та відсотків за користування кредитом, а також факт наявності у позивача, за умовами укладеного між ним та відповідачем договору, права вимагати повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом.

Приведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_2 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки є безпідставними і такими, що не відповідають обставинам справи та вимогам діючого матеріального закону.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 218,303,307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2010 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий зір в сумі 425 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді