Справа № 2-825-449/2012р.
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2011 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя
у складі головуючого судді: Кучерук І.Г.
при секретарі: Латій В.О.
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ТОВ «ІСКРА - Прес», ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування спричиненої моральної шкоди
Представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує.
Відповідач ОСОБА_2 надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає.
Відповідачі ТОВ«ІСКРА - Прес», ОСОБА_3 у судове засідання не зявилися, заперечень на позов не надали, від отримання судових повісток відмовилися не зявившись до органів пошти за їх отриманням.
Відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 68 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 1 під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.
Судом встановлено: у газеті «Іскра»№ 35 (401) від 01.09.2011р. на сторінці 3 оприлюднена стаття під заголовком (російською мовою) «Уважаемая редакция «ИСКРЫ»!». Видавником газети «ІСКРА» є ТОВ «ІСКРА-Прес», головним редактором зазначеного щотижневика є ОСОБА_3
Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.09р., та згідно з положеннями статті 277 ЦК України, обовязок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідачів.
Враховуючи, що відповідачами до суду не надано доказів достовірності оспорюваної інформації, то вищевказану оспорювану інформацію слід вважати недостовірною.
Відповідно до Закону України «Про інформацію», поширення інформації - це розповсюдження, обнародування, реалізація у встановленому законом порядку документованої або публічно оголошуваної інформації.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 1 встановлено, що під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.
Таким чином, відповідачами допущено розповсюдження неправдивих відомостей про позивача чим принижено його честь, гідність та ділову репутацію.
Відповідно до ст. 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. За захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, кожна особа має права звернутися до суду (ст. 16 ЦК України). Статтею 47 Закону України «Про інформацію»регламентовано, що порушення законодавства України про інформацію тягне за собою дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України.
Відповідальність за порушення законодавства про інформацію несуть особи, винні у вчиненні таких порушень, як надання інформації та поширення відомостей, що не відповідають дійсності.
Згідно ст. 37 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні»громадяни, юридичні особи і державні органи, а також їх законні представники мають право вимагати від редакції друкованого засобу масової інформації опублікування ним спростування поширених про них відомостей, що не відповідають дійсності або принижують їх честь та гідність.
Таким чином суд вважає, що позовні вимоги в цій частині законні, обґрунтовані доказами та підлягають задоволенню.
Що стосується моральної шкоди.
Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у приниженні ділової репутації юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Згідно пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.09р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди.
Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.
Відповідно до п.п. 6.4. ОСОБА_5 юстиції України від 13.05.04р. № 35-13/797 «Щодо методичних рекомендацій по відшкодуванню моральної шкоди», будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
У позовній заяві позивачем наведено розрахунок моральної шкоди, який приймається судом до уваги, але враховуючи приписи п.п. 6.4. ОСОБА_5 юстиції України від 13.05.04. № 35-13/797 «Щодо методичних рекомендацій по відшкодуванню моральної шкоди»щодо умовного характеру розміру компенсації моральної шкоди, суд вважає доцільним суму моральної шкоди спричиненої позивачу в результаті розповсюдження недостовірної інформації опублікованої у газеті «Іскра» № 35 (401) від 01.09.2011р. встановити у розмірі 5000 грн., та це на думку суду буде відповідати вимогам розумності, справедливості, і адекватним нанесеній моральній шкоді.
Також з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню сплачені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам.
На підставі наведеного, та керуючись ст. 3, 32, 68 Конституції України, ст. 16, 23, 277 ЦК України, ст. 10, 11, 60, 61, 197 ЦПК України, ст. 37, 47 Закону України Про інформацію, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 1, постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95р. № 4., суд
позов задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Запорізької області, протягом 10 днів.

Суддя: