Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22 ц -1404 / 12 Головуючий у 1 інстанції: Носик М.А.
Суддя-доповідач: Каракуша К.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2012 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Спас О.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Каракуші К.В.,

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Василівського районного суду м.Запоріжжя від 18 січня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2011 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди.

У позовній заяві зазначала, що 03 квітня 2011 року відповідач ОСОБА_3, керуючи автомобілем ВАЗ-21134, в порушення вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, не прийняв своєчасних заходів для забезпечення безпеки, не зберіг прямолінійного руху і не знижуючи швидкості руху автомобіля, здійснив маневр вправо та при виїзді на праве узбіччя лівою передньою частиною автомобіля вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_4, який в результаті тяжких тілесних ушкоджень помер. Посилаючись на те, що з ОСОБА_4 вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з травня 2004 року по день його смерті, і те, що діями ОСОБА_3 їй була спричинена моральна шкода, оскільки вона відчула душевне потрясіння від втрати близької людини, просила суд стягнути на її користь 50000грн.

Рішенням Василівського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2012 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги .

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

У відповідності до ч.2 ст.1168 ЦПК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Частиною 2 ст.3 СК України передбачено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Встановлено, що ОСОБА_3 було засуджено за ч.2 ст.286, 75 КК України до трьох років позбавлення волі умовно з випробувальним строком на один рік(а.с.4-5). Потерпілим у цій справі визнано брата загиблого ОСОБА_5

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про те, що позивач не довела свого права на відшкодування моральної шкоди, завданого смертю ОСОБА_4, оскільки належними та допустимим доказами не доказала того, що ОСОБА_4 проживав з нею однією сім'єю.

Посилання апелянта на те, що суд не взяв до уваги довідку голови ЖБК «Електровозо-ремонтного заводу»про те, ОСОБА_4 проживав з травня 2004 року по день смерті з позивачем у «цивільному шлюбі»є безпідставними (а.с.10). Суд першої інстанції критично поставився до вказаної довідки, оскільки як встановлено судом вона була написана зі слів позивача.

Суд апеляційної інстанції, впираючись тільки на один доказ у вигляді зазначеної довідки ЖБК, позбавлений можливості кваліфікувати спільне проживання позивача з ОСОБА_4, як сімейне, оскільки позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження ведення спільного побуту, наявності взаємних прав та обов'язків.

Між тим, відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Посилання районного суду на те, що в даному випадку доказом наявності сім'ї є рішення суду про встановлення відповідного факту, якого позивач не надала, а також те, що позивач не обґрунтувала розміру моральної шкоди є помилковими. Оскільки ці посилання суду суттєво не впливають на правильність вирішення справи, вони підлягають виключенню з оскаржуваного рішення.

Згідно зі ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Оскаржуючи висновки суду, апелянт не надав належних та допустимих доказів, які спростовують висновки суду. Підстави до скасування рішення суду за доводами апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Василівського районного суду м.Запоріжжя від 18 січня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: