Справа № 2 - 143 /12 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 листопада 2012 року Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Позивач вказував на те, що 27 липня 2002 року між ним та відповідачкою у справі ОСОБА_3 укладено шлюб. 29.11.2007 року за спільні кошти на підставі договору на пайову участь у будівництві ними було придбано квартиру №79 по вул. 12Поздовжній,16 у м.Миколаєві. Право власності на яку було оформлено на імя ОСОБА_3 В липні 2011 року йому стало відомо про те, що 28.01.2010 року відповідачка без його відома видала ОСОБА_6 довіреність на розпорядження даною квартирою, а останній від імені його дружини ОСОБА_3 02.12.2010 року на підставі нотаріально посвідченого договору продав квартиру відповідачу ОСОБА_4 30.07.2011 року ОСОБА_6 помер.

Посилаючись на те, що ? частина спірної квартири належить йому як спільне майно подружжя, своєї згоди на укладення договору він не давав, просив суд визнати договір купівлі-продажу квартири № 79 по вул. 12 Поздовжній у м.Миколаєві недійсним.

В судовому засіданні 27.11.2012 року представник позивача позов підтримав, просив про його задоволення. Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання 27.11.2012 року не зявилися. Про час і місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

13.11.2012 року відповідачка надала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність.

В судовому засіданні 05.11.2012 відповідачка ОСОБА_3 позов визнала. Посилалася на те, що вона розпорядилася квартирою на власний розсуд без відома і згоди чоловіка, так як вважала, що квартира є її власністю, оскільки оформлена на її імя.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася. Подала до суду письмові пояснення на позов. В яких посилалася на те, що п. 4.4. посвідченого нею оспорюваного договору купівлі-продажу квартири, в якому зазначено, що договір укладається за згодою чоловіка ОСОБА_3 є помилковим. Посвідчуючи дану угоду на підставі наданих документів вона прийшла до висновку про належність майна ОСОБА_3 на праві особистої приватної власності.

Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, беручи до уваги пояснення третьої особи, вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Частина 3 статті 65 Сімейного кодексу України передбачає, що для укладення одним із подружжя договору, який потребує нотаріального посвідчення і державної реєстрації, згода другого з подружжя на його укладення має бути нотаріально засвідчена.

За змістом ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства.

Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину.

Згідно ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників.

Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном.

Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

У відповідності зі ст..67 СК України дружина, чоловік мають право укласти з іншою особою договір купівлі-продажу, міни дарування, довічного утримання (догляду), застави тощо своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя лише після її визначення та виділу в натурі або визначення порядку користування майном.

З матеріалів справи вбачається, що з 27 липня 2002 року позивач перебуває з відповідачкою ОСОБА_3 в зареєстрованому шлюбі. 29 листопада 2005 року на імя відповідачки ОСОБА_3 було укладено договір на пайову участь у будівництві житлового багатоквартирного будинку по вул.12 Поздовжній,16 в м.Миколаєві та подружжям згідно договору внесено спільні сумісні кошти на будівництво квартири у розмірі 32000 дол. США.

Згідно додаткової угоди №1 від 02.10.2008 року до договору на пайову участь у будівництві та акту прийому передачі від 02.10.2008 року у власність ОСОБА_3 забудовником 02.10.2008 року передано чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

31 жовтня 2008 року виконавчим комітетом Миколаївської міської ради на імя ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2, де ? частка ОСОБА_2 презюмується.

28.01.2010 року ОСОБА_3 видала посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 довіреність на імя ОСОБА_6 на право розпорядження квартирою № 79 по вул.12 Поздовжній,16 в. м.Миколаєві. 02.12.2010 року останній від імені ОСОБА_3 уклав договір купівлі-продажу цієї квартири з ОСОБА_4, який було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5

Згоди на відчуження квартири при укладенні та посвідченні договору 02 грудня 2010 року між ОСОБА_3, від імені якої діяв ОСОБА_6, та ОСОБА_4, позивач ОСОБА_2 не надавав, що підтверджується і письмовими поясненнями нотаріуса.

23 травня 2011 року видану ОСОБА_3 довіреність на імя ОСОБА_6 щодо розпорядження майном скасовано нотаріусом за її заявою.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3, укладений 02.12.2010 року між ОСОБА_3, від імені якої за дорученням від 28.01.2010 року діяв ОСОБА_6 з однієї сторони. та ОСОБА_4 з другої сторони, зареєстрований 02.12.2010 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу в державному реєстрі правочинів за № 434.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні при проголошенні рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Н.А. Спінчевська