КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 2-100/11
Провадження № 2/1414/31/2012 р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.11.2012 року м.Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої у справі судді Циганок В.Г.

при секретарі судового зас1дання ОСОБА_2

за участю позивача ОСОБА_3

представника позивача ОСОБА_4

відповідача - ОСОБА_5

представника відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду

цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7, про визнання договору купівлі-продажу удаваним,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2010р. ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_8 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення кафе «Каравела», розташованого в м. Миколаєві, проспект Жовтневий,310, укладеного 14 березня 2008 року між нею та ОСОБА_8, як удаваного.

Позивачка зазначала, що до укладання цієї угоди вона домовилася з

відповідачкою, з якою підтримувала дружні стосунки, про фінансову допомогу у сумі 580000грн. для розвитку підприемницької діяльност1 без будь яких комісій та відсотків, строком на 2 місяці, за що вона тимчасово передасть ОСОБА_8 в заставу нежитлове приміщення кафе «Каравела». Строк фінансової допомоги, за їх взаємною згодою, може бути продовжений або скорочений. Передача грошових коштів підтверджується розписками про отримання фактичних сум, які є невідємною частиною цієї угоди. Одночасно з заставою майна, вона зобовязалась укласти з відповідачкою договір оренди нежитлового приміщення кафе «Каравела» для забезпечення безперервності ведения підприємницької діяльності. При поверненн усієї суми фінансової допомоги, ОСОБА_8 зобов'язалася прийняти суму фінансової допомоги та повернути ій право власності на нежитлове приміщення кафе «Каравела». Однак оформили що домовленість договором купівлі-продажу нежитлового приміщення кафе «Каравела». Стверджувала, що цей договір вчинено для приховання іншого правочину, а саме договору про фінансову допомогу, який був укладений між ними того ж дня. Вона частково виконала угоду i згідно розписок, за період з квітня 2008р. по 18.09.2008р., сплатила ОСОБА_8 борг у сумі 26000грн. Вважаючи, що укладений договір купівлі-продажу приховав інший правочин, який вони насправд1 вчинили - це договір застави майна, посилаючись на положения ст.ст.235,572 ЦК України, просила позов задовольнити.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов про визнання договору купівлі-продажу удаваним. Стверджували, що ця угода приховала інший правочин, який насправді вчинили сторони це -договір застави, посилаючись на положения ст.ст.235,572 ЦК України просили позов задовольнити.

Відповідачка та її представник позов не визнали, вказуючи на те, що позов є безпідставним та необгрунтованим. Стверджували, що в дійсності сторони уклали дві окремі угоди: це договір купівлі-продажу нежитлового приміщення кафе «Каравела» за ЗОООООгрн., при цьому ОСОБА_9 отримала від ОСОБА_8 спочатку _280000грн., а у строк до 14.03.2009р. зобов'язалася передати ій ще 20000грн.,які вона передала в присутності свідків. Окремо між сторонами був укладений ще один договір (фінансової допомоги) позики на суму 580000грн., а потім поїхали до банку «Аваль» i ОСОБА_9 погасила свій борг за кредитним договором. Потім зняли арешт з приміщення кафе у нотаріуса, дн позивачка отримала ще 280000грн.і 20000грн.за кафе та договір оренди приміщення кафе «Каравела», згідно якого позивачка повинна була платити ій за оренду приміщення 12тис.грн. в місяць. Однак до цього часу вона так і не отримала повністю фінансову допомогу від ОСОБА_9 через те що розписку на таку суму у неї вкрали.

Третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву, в якій позовні вимоги позивачки просила не задовольняти вважаючи, що договір купівлі-продажу між сторонами був укладений та посвідчений на підставі чинного законодавства і воля сторін була направлена саме на укладання договору купівлі-продажу нежитлового приміщення кафе «Каравела» та просила справу розглядати за її відсутності, надала письмові заперечення. ( а. с. 61 )

Вислухавши пояснения сторін, показания свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11 які підтвердили що ОСОБА_8 передала ОСОБА_9 580000грн. фінансової допомоги і здала кафе «Каравелу» в оренду позивачці зі оплатою оренди 1112тис.грн. у місяць. В зв'язку з тим, що у ОСОБА_9 були великі борги вона продала ОСОБА_8 кафе «Каравелу», яку купляли разом з ОСОБА_11., якого вона ввела в оману та стала одним власником. 3'ясувавши обставини та перевіривши їх доказами суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

3 матеріалів вбачається, що 14 березня 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_3. продала відповідачці ОСОБА_8 нежитлове приміщення кафе «Каравела», загальною площею 173,40кв.м., що розташоване за адресою: м. Миколаїв, проспект Жовтневий,310 за ЗОООООгрн., який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_12,реестровий №343 та зареєстрований MBTI в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 17.03.2008р. Загальна вартість кафе, згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно КП Миколаївського міжміського бюро технічної інвентарізації від 13.03.2008р. на день купівлі-продажу становила 273414грн.( а. с. 6 )

Судом також установлено , що 14 березня 2008 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 склали згоду про фінансову допомогу, згідно якої ОСОБА_8 зобов'язується передати для розвитку підприємницької діяльності ОСОБА_3 грошові кошти у poзмipi 580000грн. без комісій та відсотків, строком на 2 місяця та укласти з позивачкою договір оренди нежитлового приміщення кафе, а ОСОБА_3 зобов'язуеться передати ОСОБА_8 тимчасово право власності на належне їй на праві власності нежитлове приміщення кафе «Каравела», що розташоване в м. Миколаеві, по проспекту Жовтневому, 310, загальною площею 173,4 кв.м., а при поверненні всієї суми допомоги переоформити право власності на спірне майно. Додатково відповідачка може надати позивачу ще грошові кошти у розмірі 10ООООгрн. ( а. с. 7 - 8)

За правилами ст.235 ЦК України, якщо вчинений сторонами правочин приховує інший правочин, який вони насправді вчинили, то такий правочин є удаваним, а відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили, а згідно роз'яснень, викладених у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. За удаваним правочином обидві сторони свідомо, з певною метою, документально оформлюють правочин, але насправді між ними встановлюються інші правовідносини. Наміру однієї сторони для укладання удаваної угоди недостатньо.

За удаваним правочином сторони умисно оформлюють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші відносини. За удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на п1дставі ст.235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено суперечить закону, суд ухвалюе рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. До удаваного правочинів наслідки недійсності передбачені ст.216 ЦК можуть застосовуватися тільки у випадку коли правочин який сторони насправді вчинили є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний.

Крім того для визнання правочину удаваним відповідно до положень ст.235 ЦК Украдни позивачу необхідно надати докази, а суду встановити, що обидві сторони договору діяли свідомо для досягнення якоїсь особистоі користі, їх дії направлені на досягнення інших правових наслідків/в i приховували іншу волю учасників правочину.

Однак судом встановлено, що сторони окремо вчинили два самостійні договори це договір купівлі-продажу, який посвідчили нотаріально та договір (финансової допомоги) позики, оскільки позивачка мала великi борги, що підтверджуються письмовою розпискою, згідно якою ОСОБА_3 А,В. отримала від ОСОБА_8 14.03.2008р. грошові кошти у сумі 580000грн. В підтвердження цього ці грош1 пішли на погашения боргу в банку «Аваль». Однак відповідно до квитанції № 39 від 14.03.2008р. ОСОБА_3 внесла до банку «Аваль» 485398,57грн. не як борг за договором кредиту, а як торгову виручку (а.с.83)

ОСОБА_3 склала нотаріально посвідчену заяву про те, що ОСОБА_8 повністю здійснила з нею розрахунок за продаж кафе «Каравела» i ніяких матеріальних претензій не має до неї.

Згідно ч.1 ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, житлового будинку, квартири, єдиного майнового комплексу або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі i підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації Всі ці дії відповідачкою виконані. Як свідчить витяг з державного реєстру правочинвв за № 2756754 право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за ОСОБА_8

Посилання позивача, що вона після укладання договору купівлі- продажу кафе продовжувала володіти та користуватися приміщенням кафе спростовується та цей факт не заперечуеться позивачем, договором оренди цього приміщення.

Позивачка вважає, що вони з відповідачем насправді уклали договір застави майна, а в силу ст. 572 ЦК України кредитор(заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Заставою може бути забезпечена вимога, яка може виникнути в майбутньому. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача є безпідставними та не обгрунтованими, а тому у задоволенні позову треба відмовити.

Що стосується заяви відповідача про застосування ст.267 ЦК України, тобто строків позовної давності, то суд вважає, що позивачка не пропустила їх, оскільки вона звернулася до суду 01.12.2010р., а договір між сторонами був укладений 14.03.2008р., тому відмовляти у задоволенні позову з таких підстав не можна.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 14,212-215, 223, 224 ЦПК України суд,

В И Р I Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7, про визнання удаваним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення кафе «Каравела», розташованого в м. Миколаеві, проспект Жовтневий,310, укладеного 14 березня 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_8, який був посвідчений 14 березня 2008 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_13 та зареєстрований у реєстрі за № 3165 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи ,які брали участь у справі,але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання рішення.

Суддя: В.Г.Циганок