Справа № 1306/250/2012
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

20 серпня 2012 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі:

головуючої судді Павлів З. С.

при секретарі Барицькій Л. В..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до філії ДП МОУ «Західвійськбуд`та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Дрогобицькому районі, з участю третьої особи Територіальної державної інспекції з питань праці у Львівській області, про проведення нарахування сум відшкодування шкоди у звязку з трудовим каліцтвом, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду з позовом, в якому просив визнати неправильність проведеного йому розрахунку втраченого заробітку згідно довідки № 422 від 10.04.2002 року та довідки № 378 від 03.08.2005 року, поданої відповідачем 20 управлінням начальника філії МОУ ДП «Західвійськбуд`у відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Дрогобицькому районі Львівської області, зобовязати відповідача 20 управління начальника філії МОУ ДП «Західвійськбуд`провести перерахунок та подати відповідну довідку до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Дрогобицькому районі Львівської області, стягнути з відповідача недоплачені щомісячні страхові виплати з 01.03.2004 року по 01.03.2007 року та проводити в подальшому виплату та перерахунок страхових виплат відповідно до ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності».

В обгрунтування заявлених позовних вимог посилається на те , що 27 жовтня 1980 року згідно наказу №331 від 22.10.1980 року був прийнятий на роботу у військову частину НОМЕР_1 машиністом баштового крану по п`ятому розряду.

20 березня 1991 року під час виконання трудових обов`язків з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого він одержав тяжку травму.

22 березня 1991 року був складений акт про нещасний випадок на виробництві /Н-І/. Після тривалого лікування його було скеровано для огляду на МСЕК, згідно рішення якої він був визнаний інвалідом 2 групи по трудовому каліцтву з втратою працездатності 60%.

Згідно наказу №27 від 17.07.1991 року по військовій частині НОМЕР_1 він був звільнений з роботи в зв`язку з виходом на пенсію по інвалідності, на підставі п.5 ст.40 Кодексу Законів про працю України. 21 квітня 2002 року пройшов обстеження в Дрогобицькій міжрайонній МСЕК , і згідно рішення комісії визнаний інвалідом 2 групи по трудовому каліцтву з втратою професійної працездатності 60 % , безтерміново, з зарахуванням періоду інвалідності з 21 березня 1999 р. /довідка МСЕК серії ЛВА-2 №019294/.

З 09 липня 1991 року йому призначено пенсію як інваліду 2 групи по трудовому каліцтву.

До 10 квітня 2002 року відповідач 20 управління начальника робіт філіалу ДП МОУ «Західвійськбуд`щомісяця виплачував позивачеві суми втраченого заробітку у зв`язку з трудовим каліцтвом. 10 квітня 2002 року справа потерпілого ОСОБА_1 згідно акту прийому-передачі була передана для подальшого проведення страхових виплат у відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Дрогобицькому районі Львівської області.

10 квітня 2002 року відповідачем 20 управлінням начальника робіт філії ДП МОУ «Західвійськбуд`у Фонд була надана довідка про розмір втраченого заробітку на дату передачі особової справи потерпілого, розмір якого визначений 55 грн.74 коп.

З 10 квітня 2005 року Фонд розпочав виплату позивачеві щомісяця страхових сум.

20 серпня 2005 року у відділення Фонду відповідачем 20 УНР філії ДП МОУ "Західвїйськбуд" була подана нова довідка про роз мір втраченого заробітку на дату передачі особової справи ОСОБА_2 , розмір якого вже був визначений 107 грн. 81 коп.

04 квітня 2002 року по підприємству був виданий наказ № 10 "Про проведення доплати у зв`язку з підвищенням тарифних ставок", згідно якого було зобов`язано бухгалтерію підприємства провести доплату ОСОБА_1 в результаті виробничої травми з 01.01.2001 року по 01.10.2002 року. Наказ був виданий на виконання наказу № 2 від 01.02.2001 року «Про підвищення тарифних ставок працівникам 20 УНР з 01.01.2001 року». Підприємством була виплачена різниця між необхідною до виплати сумою втраченого заробітку і фактично виплаченою за період з лютого-березня 2001 року 111 грн. 48 коп. та за період з 01 квітня 2001 року по жовтень 2002 року 1059 грн. 06 коп. Після надходження нової довідки Фонд провів позивачеві перерахунок щомісячних страхових виплат за період з 01 жовтня 2002 року по 01 жовтня 2005 року в сумі 3002 грн. 39 коп.

З приводу неналежного визначення розміру втраченого заробітку позивач звернувся до відповідачів. 05 квітня 2006 року від керівника ДП МОУ «Західвійськбуд» одержав листа, в якому зазначається, що з 1991 року погодинна тарифна ставка машиніста баштового крану 5 розряду складала 91 коп. за 1 год. роботи. Середньомісячна норма робочого часу становила 166,83 год. Компенсація по втраті працездатності складала / 166,83х 91 коп. х 60%/ = 91,09 грн.

З 01 січня 2001 року погодинна тарифна ставка машиніста баштового крану 5 розряду складала 107,7 копійок за годину роботи. Середньо місячна норма робочого часу становила 166,83 години. Компенсація по втраті працездатності складала - /166,83x107.7 коп. х 60%/ = 107,81 грн., Саме з такого розрахунку з 01 січня 2021 року був визначений розмір втраченого ним заробітку у зв`язку з трудовим каліцтвом.

3 грудня 1991 року Кабінетом Міністрів було прийнято ряд постанов, відповідно до яких зобов`язано підприємства, установи, організації з 01 січня 1992 року провести перерахунок раніше визначених розмірів відшкодування шкоди виходячи з рівня середньої заробітної плати відповідних категорій працівників по підприємству за жовтень-грудень 1991 року. Згідно Постанови КМУ №1 від 01 січня 1992 року перераховані відповідно до постанови КМУ №391 суми відшкодування шкоди були підвищені на 116 процентів. 26 травня 1992 року була прийнята КМУ постанова №276 згідно якої були підвищені з 01 травня 1992 року тарифні ставки і посадові оклади і з 01 травня 1992 року зобов`язано провести перерахунок сум відшкодування шкоди, виходячи із заробітної плати відповідних працівників за січень-квітень І992 року відкорегованого на величину фактичного підвищення тарифних ставок і посадових окладів. В подальшому при підвищенні тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві повинні були перера ховуватись і суми відшкодування шкоди у зв`язку з трудовим каліцт вом потерпілим.

Вважає, що відповідачем - філією ДП МОУ «Західвійськбуд 20 УНР належного перерахунку йому проведено не було, чим умисно були занижені суми відшкодування шкоди і при передачі документів до Фонду розмір втраченого заробітку в 2002 році був зазначений 55 грн. 74 коп., а в жовтні 2005 року була скерована у Фонд нова довідка про розмір втраченого заробітку в сумі 107 грн.81 коп.

Враховуючи наведене, вважає, що відповідачем порушено його право на відшкодування шкоди у зв`язку з трудовим каліцтвом в повному обсязі, тому змушений звернутись з даним позовом до суду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить суд задоволити позов в повному обсязі.

Представник відповідача - філії ДП МОУ «Західвійськбуд`в судове засідання не зявився, попередньо подавши клопотання про розгляд справи у їхню відсутність. Згідно поданих в межах розгляду даної справи письмових заперечень щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині, що стосується філії заперечив. В обгрунтування своєї позиції посилається на те, що позивач чітко не зазначив, у чому саме полягає порушення його прав. Перерахований або нарахований розмір втраченого заробітку у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути більшим від середньомісячного заробітку відповідного працівника (після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи протягом повного календарного місяця або у перерахунку на повний календарний місяць роботи.

Як зазначив сам позивач у своїй позовній заяві, втрата професійної працездатності постійно становили 60%, а при зміні у 01.01.2001 р. погодинної тарифної ставки машиніста баштового крана 5 розряду, філією перераховано розмір шкоди заподіяної йому ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків (компенсація по втраті працездатності) (далі - компенсація), тобто філією позивачу перерахований розмір втраченого заробітку. Інших підстав для перерахунку компенсації позивача в філії не існувало. У будь якому випадку, оскільки нарахований розмір втраченого заробітку позивача у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності постійно дорівнював середньомісячному заробітку відповідного працівника, у т.ч. після підвищення тарифних ставок, збільшення розміру втраченого заробітку позивача є недопустимим, оскільки таке збільшення було б прямим порушенням абз. 2. п 28 Правил.

З 01.04.2001 р. набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», відповідно до якого такого роду перерахування та виплата проводиться безпосередньо Фондом соціального страхування від нещасних випадків, філія до даного перерахування не має та не може мати жодного відношення.

Будь-які правовідносини між позивачем і філією припинились 10.04.2001 року, оскільки справа позивача передана для подальшого проведення страхових виплат у відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Дрогобицькому районі Львівської області.

Таким чином, вважає, що жодних неправомірних дій по відношенню до позивача філія не вчиняла, відтак позовні вимоги ОСОБА_1 до філії є безпідставними та не ґрунтуються на нормах закону.

Представник відповідача відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Дрогобицькому районі Львівської області щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині, що стосуються вимог до Фонду заперечила. В обгрунтування своєї позиції суду пояснила, що з 1 квітня 2001 р. набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Особова справа ОСОБА_1 була передана Фонду соціального, страхування від нещасних випадків на виробництві філією ДП МОУ «Західвійськбуд»10 квітня 2002 р. для продовження страхових виплат в розмірі 55 грн. 74 коп. Першого жовтня 2005 р. цим підприємством подано клопотання про збільшення суми відшкодування з 1.04.2001 р. до 107,81 грн.

Керуючись зазначеним Законом, відділенням Фонду проводилось перерахування відшкодування з 1 березня щорічно з 2002 р. до 2012 р., виходячи з розміру втраченого заробітку, переданого філією ДП МОУ «Західвійськбуд`для продовження страхових виплат (з урахуванням змін) та використовуючи коефіцієнти зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади з питань статистики. В результаті проведених перерахувань з 1 березня 2012 р. розмір щомісячних страхових виплат ОСОБА_3 становить 478,20 грн.

Інших підстав для проведення перерахування розміру щомісячних страхових виплат діюче законодавство не передбачає.

Таким чином, всі дії, передбачені Законом щодо перерахування розміру щомісячних страхових виплат відділення Фонду здійснює. Жодних неправомірних дій по відношенню до ОСОБА_1 відділення Фонду не вчиняло. Позовні вимоги позивача до відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві у Дрогобицькому районі є безпідставними та не ґрунтуються на нормах закону .

Представник третьої особи Територіальної державної інспекції з питань праці у Львівській області позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала. Вважає вимоги останнього підставними. Суду пояснила, що підприємством, в порушення вимог чинного законодавства, передбаченої законодавством процедури, при визначенні розміру відшкодування брався до уваги лише тарифний розряд, а не розмір середньомісячної заробітної плати. Адже середній заробіток включає в себе різні доплати, що суттєво вплинуло б на розмір відшкодування. Отже, розмір відшкодування визначено невірно. Крім цього, не проводилося корегування на підвищення розміру заробітної плати по підприємству.

Інспекцією на підставі звернення ОСОБА_1 проводилася перевірка у філії ДП МОУ «Західвійськбуд`з питань, які є предметом розгляду у межах даної справі. Було виявлено вищезазначені порушення, однак, через відсутність на підприємстві ряду документів, зокрема, особових рахунків працівників, штатних розписів, наказів по підприємству, завершити перевірку і надати відповідний письмовий висновок неможливо. Хоча частина з перелічених документів повинна була б зберігатися на підприємстві 75 років. Тому вважає позовні вимоги ОСОБА_1 підставними і такими, що підлягають до задоволення.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що підлягають до задоволення виходячи з наступного:

Конституцією України Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою , визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визанчають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обовязком держави ( стаття 3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними ( стаття 21). Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 173 Кодексу законів про працю України шкода, заподіяна парцівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно положень Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне стархування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», введеного в дію з 01.04.2001 року, страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди визначено, що розмір відшкодування шкоди, повязаний з втратою потерпілим заробітку (його частини) у звязку з ушкодженням здоровя, встановлюється виходячи зі ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, який потерпілий мав до ушкодження здоровя.

При втраті заробітку внаслідок ушкодження здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків, його відшкодування має проводитися Фондом у вигляді щомісячних страхових виплат, сума яких при одночасному призначенні пенсії по інвалідності у звзку з одним і тим самим нещасним випадком (професійним захворюванням0 не повинна перевищувати середньомісячного заробітку до ушкодження здоровя (при цьому визначені раніше розміри щомісячної страхової виплати та пенсії по інвалідності зменшенню не підлягають).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, трудової книжки ОСОБА_1 , позивач перебував в трудовий відносинах з з 27.10.1980 року по 17.07.1991 року з військовою частиною НОМЕР_1 . (а.с. 6 9)

Нещасний випадок з ОСОБА_1 стався у 1991 році, про що 22.03.1991 року складено відповідний акт форми Н-1.( а.с. 4 5).

Згідно довідки № 422 від 10.04.2002 року про розмір втраченого заробітку , витрат на медичну та соціальну допомогу та інших страхових виплат на дату передачі особової справи потерпілого ОСОБА_1 , сума відшкодування втраченого потерпілим заробітку визначена в розмірі 55, 74 грн.( а.с. 11).

Згідно довідки № 378 від 03.08.2005 року розір відшкодування втраченого потерпілим ОСОБА_1 заробітку визначений в розмірі 101, 81 грн. ( а.с. 12).

Як вбачається з довідки серія ЛВА 2 019294, виданої Дрогобицькою міжрайонною МСЕК ОСОБА_1 , ступінь втрати працездатності останнього в звязку з трудовим каліцтвом, яке мало місце20.03.1991 року, склав 60 % довічно.

20.08.05 до виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Дрогобицькому районі Філіалом подано довіку про розмір відшкодування шкоди ОСОБА_1 визначений виходячи з погодинної тарифної ставки машиніста баштового крану 5 розряду (посада, яку він обіймав) станом на 01.01.01.

Дане суперечить вимогам статті 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне стархування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності»( щомісячні страхові виплати та інші витрати на відшкодування шкоди), відповідно до якої сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я. Сума щомісячної страхової виплати не повинна перевищувати середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоровя.

Середньомісячний заробіток для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв`язку із втраченим ним заробітком (або відповідної його частини) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 11 вказаної статті Закону визначено, що під час обчислення середньомісячного заробітку враховуються всі види виплат, на які нараховувалися страхові внески.

Отже, визначення розміру відшкодування шкоди ОСОБА_1 із погодинної тарифної ставки машиніста баштового крану 5 розряду станом на 01.01.01 проведено всупереч вищезазначених норм чинного законодавства, а також допущено порушення:

постанови КМУ №391 від 31.12.1991 року не проведено перерахунок раніше визначеного розміру відшкодування шкоди виходячи із рівня середньої заробітної плати машиніста баштового крану 5 розряду (або суміжної професії, якщо посада яку обіймав ОСОБА_1 відсутня) за жовтень грудень 1991 року;

постанови КМУ №276 від 26.05.1992 року не проведено коригування розміру відшкодування шкоди ОСОБА_1 за січень квітень 1992 року.

Крім цього, в порушення вимог п.28 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків ОСОБА_1 не проводилось коригування розміру відшкодування шкоди на коефіцієнти підвищення тарифних ставок у Філії.

Відповідно до ст. 29 вищевказаного Закону перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться також у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади з питань статистики. Таке перерахування провадиться з 1 березня наступного року. При цьому визначена раніше сума щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає. (Статтю 29 доповнено частиною другою згідно із Законом N 2272-III ( 2272-14 ) від 22.02.2001 ).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними і такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Одночасно, суд вважає за необхідне відповідно до ст. 211 ЦПК України, відреагувати на виявлені під час розгляду даної справи порушення вимог чинного законодавства окремою ухвалою.

Керуючись ст.ст. 10, 57-60, 209, 212-215 ЦПК України, Конституцією України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди., постановою КМУ №391 від 31.12.1991 року, постановою КМУ № 276 від 26.05.1992 року, Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне стархування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності»,. Правилами відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити .

Визнати неправильність розрахунку втраченого заробітку потерпілому ОСОБА_1 згідно довідки № 422 від 10.04.2002 року та довідки № 378 від 03.08.2005 року, поданої відповідачем 20 управлінням начальника філії МОУ ДП «Західвійськбуд» у відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Дрогобицькому районі Львівської області.

Зобов`язати відповідача 20 управління начальника філії МОУ ДП «Західвійськбуд`провести перерахунок та подати відповідну довідку щодо розрахунку втраченого заробітку потерпілим ОСОБА_1 у відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Дрогобицькому районі Львівської області.

Зобов`язати відповідача відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Дрогобицькому районі Львівської області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 , з врахуванням поданої відповідачем - 20 управлінням начальника філії МОУ ДП «Західвійськбуд`довідки, недоплачені щомісячні страхові виплати з 01.03.2004 року по 01.03.2007 року.

Зобов`язати відповідача - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Дрогобицькому районі Львівської області провести перерахунок та проводити вподальшому виплатити ОСОБА_1 з врахуванням поданої відповідачем - 20 управлінням начальника філії МОУ ДП «Західвійськбуд`довідки, проводити в подальшому виплату та перерахунок страхових виплат відповідно до ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності».

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя