АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 0413/9582/12 Головуючий в 1-й інстанції
№ провадження 22-ц/491/3294/12 ОСОБА_1
Категорія - 50 (1) Доповідач Грищенко Н.М.
У Х В А Л А

Іменем України

06 грудня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді: Грищенко Н.М.

суддів: Барильської А.П., Савіної Г.О.

при секретарі: Євтодій К.С.

за участю: позивача ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3, позивача ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22 жовтня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа служба у справах дітей Виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2012 року ОСОБА_2, ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтовування своїх позовних вимог позивач ОСОБА_2 зазначила, що з ОСОБА_5 вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 03.12.1993 року по 07.05.2001 року. Від шлюбу вони мають сина другого позивача по справі ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матірю ОСОБА_2, оскільки відповідач не бажав працювати, та з 1993 року не забезпечував матеріально сім'ю, в зв'язку з чим відносини між ними погіршились.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 15.01.1999 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання сина до досягнення сином повноліття.

Відповідач з 2000 року з сином не спілкується, не бачиться, не цікавився його життям, здоров'ям, не приймав участі у вихованні сина. Аліменти сплачував не в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_4 вказав, що батько до нього не приходить, не спілкується з ним і матеріальної допомоги не надає. Також вказує на те, що не хоче надавати своєму батькові ОСОБА_5 матеріальну допомогу коли той досягне пенсійного віку.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 вважають, що підставою звернення до суду є саме заборгованість по аліментам та байдужість відповідача до її сплати, оскільки відповідач тривалий час приховував місце своєї роботи та проживання. Зверненням до суду бажають у майбутньому захистити позивача ОСОБА_4 від можливого позову від ОСОБА_5 з приводу стягнення аліментів на його утримання.

Позивачі просять позбавити відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22 жовтня 2012 року в позові ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав - відмовлено.

В апеляційні скарзі представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_6 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалені нового рішення яким позовні вимоги позивачів задовольнити. Вважає, що рішення суду постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, судом не з'ясовані і не доведені обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Рішення суду ґрунтується на доводах відповідача, які не підтверджені доказами та не розглядались у судовому засіданні. Судом не врахована позиція представника третьої особи та позиція прокурора. Необґрунтовано і безпідставно зазначено критичне ставлення до висновку служби у справах дітей виконкому Жовтневої районної у місті ради. Рішення судом ухвалене на припущеннях, не досліджені в повній мірі пояснення позивачів та матеріали справи.

В своїх запереченнях на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_5 вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим. Просить його залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Судом встановлено, що з 03 грудня 1993 року ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про їх одруження ( а.с. 10).

Від шлюбу народився у них син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження ( а.с. 11).

07. 05.2001 року шлюб між сторонами було розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис № 174 ( а.с. 12).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції послався на те, що позивачами не надано доказів стосовно поведінки відповідача по ухиленню від виконання ним своїх обов'язків по вихованню дитини, тому суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Стаття 164 СК України передбачає підстави позбавлення батьківських прав, зокрема, якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов,язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень у суді першої та апеляційної інстанції позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_4 та представника позивача ОСОБА_3, основною причиною звернення їх до суду з даним позовом є непостійна виплата аліментів на користь сина ОСОБА_4 та небажання позивача ОСОБА_4 надавати відповідачеві матеріальну допомогу після досягнення ним пенсійного віку.

Колегія суддів вважає, що доводи апелянта про те, що висновки суду ґрунтуються на доводах відповідача, які не підтверджені доказами та не розглядались у судовому засіданні, є безпідставними і спростовуються як поясненнями сторін так і матеріалами справи.

Пояснення сторін в суді апеляційної інстанції підтверджують неприязні стосунки, які виникли у сторін стосовно заборгованості по аліментним платежам. Які заважають відповідачу виконувати належним чином обов'язки батька.

Доданою апеляційному суду довідкою Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції підтверджується борг по сплаті аліментів за період з 15.05.2007 року по 01.08.2012 року, якій склав 11231 грн. 10 коп. Але з даної довідки також вбачається що відповідач сплачує аліменти регулярно, хоча і в меншому розмірі, ніж визначив державний виконавець.

Суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дійшов правильного висновку про те, що до суду позивачами не надано жодного доказу стосовно неправомірної поведінки відповідача по ухиленню його від виконання ним своїх обов'язків по вихованню сина та свідомого нехтування ним своїх обов'язків.

Наведені в апеляційній скарзі доводи представника позивача ОСОБА_3 щодо невраховання судом першої інстанції позиції представника третьої особи та позиції прокурора, а також щодо необґрунтованого критичного ставлення до висновку служби у справах дітей виконкому Жовтневої районної у місті ради, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Колегія суддів вважає, що справа розглянута судом першої інстанції у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Посилання позивачів на ту обставину, що відповідач підлягає позбавленню батьківських прав, оскільки він не в повній мірі сплачує аліменти на користь сина, і в подальшому, після досягнення ним пенсійного віку, небажання позивача ОСОБА_4 надавати відповідачеві матеріальну допомогу - не може бути прийняте до уваги, так як це суперечить вимогам чинного законодавства і не є підставою для позбавлення особи батьківських прав.

В матеріалах справи відсутні докази того, що з відповідачем проводилась профілактична робота щодо неналежного виконання ним батьківських прав, як і відсутні докази попередження його про відповідальність за невиконання батьківських обов'язків щодо утримання та виховання дитини.

Таким чином, вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами і поясненнями сторін.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, повинне бути залишене без зміни, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду міста ОСОБА_7 від 22 жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: