Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 2-2876/12
РІШЕННЯ

Іменем України

03.10.2012 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в

складі:головуючого судді: Дубас Т.В.

за участю секретаря: Дідур М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Києво-Святошинської районної ради, треті особи: обслуговуючий кооператив «Садівницьке товариство «Оріон», Управління Держкомзему у Києво-Святошинськомй районі Київської області про встановлення факту реєстрації державного акта та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Києво-Святошинської районної ради про встановлення факту реєстрації державного акта та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що батько Позивача, ОСОБА_2, помер 05 грудня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

За життя спадкодавець вживав заходів щодо приватизації земельної ділянки на території обслуговуючого кооперативу "Садівницьке товариство "Оріон", що підтверджується рішенням Києво-Святошинського районного суду від 18 жовтня 2007 року .

Заповіту спадкодавець не залишав. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом є син спадкодавця - ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження.

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно у вигляді земельної ділянки, яка розташована на території обслуговуючого кооперативу "Садівницьке товариство "Оріон", Києво-Святошинський район, Київська область.

Проте, Позивач не може оформити свої спадкові права на вищевказану земельну ділянку в зв'язку з тим, що перед смертю батько не встиг отримати державний акт на право власності на земельну ділянку. Зазначена обставина підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2584/07.14 від 17 травня 2012 р.

Довідкою управління Держкомзему у Києво-Святошинському районі № 5813 від 10.05.2012 року підтверджено факт виготовлення державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 477610 на ім'я ОСОБА_2 на території обслуговуючого кооперативу "Садівницьке товариство "Оріон". Проте, обставину реєстрації вищевказаного державного акта не встановлено і на запит нотаріуса державний акт видано не було.

Позивач просив суд встановити факт реєстрації державного акта серії ЯИ № 477610 на ім'я ОСОБА_2; визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку, яка розташована на території обслуговуючого кооперати «Садівницьке товариство «Оріон» Києво-Святошинський район Київська область визнати за ОСОБА_1, в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_2 право власності на вищезазначену земельну ділянку.

В судовому засіданні Позивач підтримав заявлені вимоги у повному обсязі.

Представники Відповідача та третіх осіб у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд, зі згоди Позивача та у відповідності до ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення.

Суд, вислухавши пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У статті 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Як встановлено в судовому засіданні, батько Позивача, ОСОБА_2, помер 05 грудня 2009. року, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Заповіту спадкодавець не залишав. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом є син спадкодавця - ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження.

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно у вигляді земельної ділянки, яка розташована на території обслуговуючого кооперативу "Садівницьке товариство "Оріон", Києво-Святошинський район, Київська область.

Проте, Позивач не може оформити свої спадкові права на вищевказану земельну ділянку в зв'язку з тим, що перед смертю батько не встиг отримати державний акт на право власності на земельну ділянку. Зазначена обставина підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2584/07.14 від 17 травня 2012 р.

Відповідно до вимог п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину.

Відповідно до ч.З ст. 152 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших. передбачених законом, способів.

Такого способу захисту прав на земельні ділянки як встановлення факту реєстрації державного акта законодавством не передбачено.

Крім того, відповідно до ч. З ст. 10, 4.1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які зова посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до відповідей Управління Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області на запиту суду про надання інформації від 03.08.2012 року за номером 11197 та за номером 11198, від 27.08.2012 року за номером 14000 та від 03.09:2012 року за номером 14394 архівний примірник державного акту на право приватної власності на земельну ділянку відсутній, у зв'язку з чим надати запитувану судом інформацію не можливо.

Стосовно позовної вимоги ОСОБА_1 щодо визнання за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку, яка розташована на території обслуговуючого кооперативу «Садівницьке товариство «Оріон», Києво-Святошинський район, Київська область, то як вже було вищезазначено, ОСОБА_2, помер 05 грудня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-БК № 160943.

Відповідно до ч.1,4 ст. 25 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Отже, заявлена позовна вимога задоволенню не підлягає

Згідно із ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Абзацом 3 ч.2 ст. 331 ЦК України передбачено, що якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно із ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомим речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, дарування. Міни, іншими цивільно-правовими угодами: безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше видані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі на місцевості належної ім. частки (паю).

Статтею 126 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами, а право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права (ст. 125 ЗК України)

Отже, згідно зі ст. 126 ЗК України виникнення права власності на земельну ділянку пов'язується з наявністю трьох різних за змістом і проявом у часі юридичних фактів: одержання державного акта на право власності на землю; державна реєстрація цього документа; встановлення меж земельної ділянки у натурі (на місцевості).

Таким чином, законодавством передбачений механізм, підстави та способи набуття права власності на земельну ділянку.

За життя ОСОБА_2 не отримав державний акт на право власності на спірну земельну ділянку, тому не набув права власності на неї, а тому земельна ділянка не може передаватись у спадщину ні за законом, ні за заповітом.

На підставі ст. ст. 25,181, 182, 331 Цивільного кодексу України , ст. ст. 81, 126, 152 Земельного кодексу України та керуючись ст. ст. 57,60, 208, 209, 212, 213, 224, 225 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Києво-Святошинської районної ради, треті особи: обслуговуючий кооператив «Садівницьке товариство «Оріон», Управління Держкомзему у Києво-Святошинськомй районі Київської області про встановлення факту реєстрації державного акта та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Дубас Т.В.