Справа № 1327/2-1519/11 Головуючий у 1 інстанції: Мелешко С.І.
Провадження № 22-ц/1390/6633/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І. Категорія: 20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2012 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів Богонюка М.Я., Шашкіної С.А.

з участю секретаря Рванцової О.О.

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 20 грудня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, про визнання договору недійсним-,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про визнання недійсним, як вчиненого під впливом обману, договору купівлі-продажу квартири № 1 у будинку № 26 на вулиці Сокальській у місті Червонограді Львівської області з посиланням на те, що з боку відчужувача було сподівання після укладення договору отримати пожиттєво матеріальне утримання і догляд від набувача квартири.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 20 грудня 2011 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення оскаржила ОСОБА_3

Апелянт, посилаючись на незаконність оскаржуваного рішення, яке ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповно зясованих обставинах справи, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Стверджує, що мала намір скласти заповіт в користь відповідача, яка опікувалася нею (ОСОБА_3І.), надавала їй допомогу. Вважає договір купівлі-продажу недійсним.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, оскільки висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, встановленим на підставі повної і всебічної перевірки доказів, їх дослідження і правильної оцінки.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Встановлено, що 26 березня 2009 року ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_2 купила належну продавцю квартиру № 1 у будинку № 26 на вулиці Сокальській у м.Червонограді. Договір укладено в письмовій формі та посвідчено нотаріусом. Сторони договору були знайомі раніше, ОСОБА_2 надаавала допомогу ОСОБА_3, яка такої потребує внаслідок свого віку та стану здоровя.

4 жовтня 2011 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним вказаного договору як такого, що вчинений під впливом обману.

Відповідно до ст. 230 ЦК України правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

При вчиненні правочину під впливом обману формування волі потерпілого відбувається не вільно, а вимушено, під впливом недобросовісних дій інших осіб, які полягають у навмисному створенні у потерпілого помилкового уявлення про обставини, які мають істотне значення: природи правочину, прав та обовязків сторін та інше. Встановлення наявності умислу у недобросовісної сторони ввести в оману другу сторону щоб спонукати її до вчинення правочину, є неодмінною умовою кваліфікації недійсності правочину за ст. 230 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу в оману щодо обставин, які мають істотне значення (природи правочину, прав та обовязків сторін, властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням), такий правочин визнається судом недійсним Це означає, що обман має місце, якщо сторона правочину заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину другою стороною, або якщо вона замовчує їх існування.

Ознакою обману є умисел. Угода під впливом обману укладається внаслідок умисних недобросовісних дій іншої сторони, яка створює у потерпілої сторони обманну уяву про обставини, які мають суттєве значення для укладення угоди. Позивач як сторона, що діяла під впливом обману, повинен довести: факт обману, наявність умислу з боку відповідача, наявність суттєвих обставин, відносно яких він був введений в оману.

Стаття 214 ЦПК України вимагає від суду під час ухвалення рішення обєктивно вирішити всі питання щодо обставин, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та визначити якими доказами вони підтверджувалися.

Позивач, підтримуючи позов в частині визнання недійсним договору дарування з підстав обману, посилається на те, що укладаючи оспорюваний договір, вона мала ціллю залишитися проживати в квартирі, отримувати від набувача квартири допомогу та утримання. Крім пояснень сторони, на підтвердження цього у встановленому порядку не надано належних, допустимих та достовірних доказів. У самому договорі такі умови не оговорені.

Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на матеріалах справи. Судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Позивачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження умислу відповідача на введення іншої сторони в оману, що виключає визнання недійсним оспорюваного договору купівлі-продажу квартири з підстави, що такий вчинений під впливом обману. З висновками суду, які ґрунтуються на аналізі наявних у справі доказів, слід погодитися. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування рішення Червонорадського міського суду Львівської області відсутні, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.І ст.307, ст.ст. 308, ч.І п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 20 грудня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: