АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/1423/2012 Номер провадження 22-ц/1690/1423/2012Головуючий у 1-й інстанції Блажко І.О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2012 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.,

Суддів: Карнауха П.М., Пилипчук Л.І., при секретарі: Філоненко О.В.,

за участю: представника відповідача -ВАТ НАСК «Оранта»- ОСОБА_2, представника відповідача - Полтавського тампонажного управління ПАТ «Укрнафта»- ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Полтавського тампонажного управління Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 лютого 2012 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до Полтавського тампонажного управління Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», третя особа ОСОБА_5, про стягнення штрафних санкцій, матеріальних збитків та моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06 лютого 2012 року позов ОСОБА_4 до Полтавського тампонажного управління ПАТ «Укрнафта», ВАТ НАСК «Оранта» задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на користь ОСОБА_4 1813,58 грн. (одна тисяча вісімсот тринадцять гривень пятдесят вісім копійок) втрати товарної вартості транспортного засобу, 15,86 грн. (пятнадцять гривень вісімдесят шість копійок) судового збору, 30,00 грн. (тридцять гривень) витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В іншій частині позову відмовлено.

Позов ОСОБА_4 до Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» задоволено частково. Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства Національна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_4 1010,00 грн. (одна тисяча десять гривень) пені, 15,86 грн. (пятнадцять гривень вісімдесят шість копійок) судового збору, 30,00 грн. (тридцять гривень) витрат на ІТЗ розгляду справи. В іншій частині позову відмовлено.

Із вказаним рішенням не погодився відповідач ПАТ «Укрнафта», який в апеляційній скарзі прохає рішення суду в частині задоволення позовних вимог до Полтавського ТУ ПАТ «Укрнафта» скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог в розмірі 1813,58 грн. відмовити повністю, а судові витрати залишити за позивачем, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначають, зокрема, що, відповідно до п.8.6.2 (д) Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003р. №142/5/2092 втрата товарної вартості КТЗ не нараховується, якщо КТЗ був раніше аварійно пошкоджений. Незважаючи на те, що на підтвердження відсутності пошкоджень автомобіля позивача у дорожньо-транспортних пригодах останнім надано довідку ДАІ, вважають, що працівники ДАІ могли і не повідомлятися у разі настання незначних транспортних пригод.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06.02.2012 року в оскаржуваній частині залишити без змін, посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги ґрунтуються лише на припущенні щодо можливого аварійного пошкодження його автомобіля до ДТП, скоєного водієм тампонажного управління.

У судовому засіданні представник відповідача-ПАТ «Укрнафта»-доводи апеляційної скарги підтримала та прохала її задовольнити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Місцевим судом вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 19 травня 2010 року о 09 год. 15 хв. водій ПАТ «Укрнафта» ОСОБА_5, керуючи автомобілем КРАЗ-65101, державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Київське Шосе у м. Полтаві, у порушення п.п. 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції руху, унаслідок чого скоїв наїзд на автомобіль Тойота Авенсіс, державний номерний знак НОМЕР_2, який належить ОСОБА_4

За даним фактом постановою Київського районного суду м. Полтави від 25 червня 2010 року ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340 гривень /а.с. 8/.

У результаті пригоди автомобілю Тойота Авенсіс, д.н.з ВІ7887АС, заподіяні механічні пошкодження. Згідно Звіту про оцінку майна, виконаному станом на 21.05.2010р. вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП власнику КТЗ Тойота Авенсіс становить 21877,01 грн., у тому числі 1813,58 грн. - величина втрати товарної вартості транспортного засобу/а.с. 14-25/.

Місцевим судом також установлено, що 20 травня 2010 року ОСОБА_4 звернувся до Полтавської обласної дирекції ВАТ НАСК «Оранта» з завою про страхове відшкодування.

06 липня 2010 року позивач надав ВАТ НАСК «Оранта» документи, необхідні для здійснення страхової виплати.

03 грудня 2010 року ОСОБА_4 отримав від страховика страхове відшкодування за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідченого страховим полісом №ВС/4337132, укладеним між ВАТ НАСК «Оранта» та Полтавським тампонажним управлінням ВАТ «Укрнафта», в розмірі 21048, 50 грн., при цьому згідно порядку та умов виплати страхового відшкодування позивачеві не компенсовано втрату товарної вартості транспортного засобу.

Відповідно до п.37.1 ст.37 Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року N1961-IV (далі Закон N1961-IV) виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених законом документів або в строки та обсягах, визначених рішенням суду.

Згідно п.36.5 ст.36 Закону Ш961-ІУ за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення пені місцевий суд обґрунтовано виходив із того, що, оскільки ВАТ НАСК «Оранта» отримало необхідні документи 06 липня 2010 року, то провести розрахунок із позивачем воно мало не пізніше 07 серпня 2010 року, однак допустило прострочення на 113 днів, сплативши страхове відшкодування лише 03.12.2010 року, і тому зобовязано сплатити пеню у розмірі 1010,50 грн.

Відмовляючи у стягненні 3% річних та інфляційних втрат, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказані стягнення є відповідальністю боржника за прострочення грошового зобовязання, а оскільки у розумінні глави 51 ЦК України сторони в рамках конкретного спору не мають статусу кредитора і боржника, то 3% річних та інфляційні втрати стягненню не підлягають.

У відповідності до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

За умови, що винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_5, підстави для стягнення моральної шкоди із ПАТ «Укрнафта» відсутні.

Доводи апеляційної скарги щодо необгрунтованого стягнення з ПАТ «Укрнафта» на користь позивача втрати товарної вартості транспортного засобу є неспроможними з огляду на наступне.

Згідно п.32.7 ст.32 Закону N1961-IV страховик не відшкодовує шкоду, пов»язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу.

У відповідності до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Частиною першою статті 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно ч.1, п.1 ч..2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.1 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Суд першої інстанції, стягуючи з ПАТ «Укрнафта» завдану майнову шкоду втрату товарної вартості належного ОСОБА_4 транспортного засобу, обґрунтовано виходив із того, що ВАТ НАСК «Оранта» повністю виконало своє зобовязання відповідно до укладеного договору про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідченого страховим полісом №ВС/4337132, укладеного ВАТ НАСК «Оранта» з Полтавським тампонажним управлінням ПАТ «Укрнафта», сплативши позивачу страхове відшкодування в розмірі 21048,50грн., а решту невідшкодованої майнової шкоди (зокрема, втрату товарної вартості ТЗ) має відшкодувати саме володілець транспортного засобу, з вини водія якого виникла дорожньо-транспортна пригода, оскільки згідно із чинним законодавством не підлягає відшкодуванню за рахунок страховика матеріальна шкода у звязку із втратою транспортним засобом товарної вартості.

Втрата товарної вартості автомобіля позивача доведена висновком Звіту про оцінку майна.

На підтвердження того, що автомобіль Тойота Авенсіс, д.н.з. НОМЕР_2, який належить ОСОБА_4, не перебував у дорожньо-транспортних пригодах та не був аварійно пошкодженим, останнім надано належний доказ - довідку ДАІ від 12.12.2011 р. №11/7-Х-881, тому, за умови, що договір страхування не передбачав відшкодування страховиком втрати товарної вартості транспортного засобу, відповідач, як власник джерела підвищеної небезпеки, зобовязаний здійснити вказане відшкодування.

Доводи апеляційної скарги зводяться до припущень, що є неприпустимим.

Суд першої інстанції повно та об»єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновку про відшкодування ПАТ «Укрнафта» втрати товарної вартості автомобіля позивача.

При цьому суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права відповідно до характеру правовідносин, що склалися між сторонами та в межах заявлених позовних вимог.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Полтавського тампонажного управління Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», - відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 лютого 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

ГОЛОВУЮЧИЙ /підпис/ ОСОБА_1

СУДДІ: /підпис/ ОСОБА_6

/підпис/ ОСОБА_7

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1