Справа №908/349/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.04.2012 р.

м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі^

головуючого-судді Юрчак Л.

секретаря Назарчук І. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 встановлення факту проживання однією сім"єю та поділ майна, набутого за час спільного проживання,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про встановлення факту проживання однією сімєю з 1 квітня 2004 року по 12 серпня 2006 року та поділ майна, набутого за час спільного проживання.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка посилається на те, що в період з квітня 2004 року по 12 серпня 2006 року проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 у м. Калуші на вул.. Січ. Стрільців 5 у квартирі №11, яка належала матері відповідача. 13 грудня 2005 року ними спільно була придбана квартира №9 у будинку №6 на вул..Біласа і Данилишина у м. Калуші. Договір купівлі-продажу даної квартири був оформлений на відповідача. Частина коштів на придбання вказаної квартири були їхніми спільними, а частина в сумі 11 000 доларів США - були отримані відповідачем в ВАТ КБ Надразгідно кредитного договору №66/2006 від 02.02.2006 року.

12.08.2006 року вона з відповідачем офіційно зареєструвала шлюб. У придбаній квартирі вона проживала з відповідачем з моменту її придбання і до грудня 2009 року. Ще, задовго до реєстрації шлюбу ,вони спільними зусиллями та за спільні кошти провели ремонт у квартирі. Факт їхнього проживання однією сімєю можуть підтвердити також свідки.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала і просить їх задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив позовні вимоги, зазначивши, що в період часу (квітень 2004 року грудень 2005 року) ОСОБА_2 дійсно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, в м. Калуші Івано-Франківської області. Вказана квартира належала його матері ОСОБА_3 на праві приватної власності. В зазначеній квартирі відповідач проживав сам, без ОСОБА_1, в звязку з тим, що його мати заперечувала проти спільного проживання з позивачкою. Відповідач був одружений з ОСОБА_4. Твердження позивачки про те, що вона проживала з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу з квітня 2004 року не відповідає дійсності, оскільки відповідно до відмітки МВ РАГЦ про розірвання шлюбу в належному йому паспорті , у квітні 2004 року ОСОБА_2 ще був одружений. Відповідач не заперечує, що до офіційної реєстрації шлюбу мав певні відносини з позивачкою. Зокрема, зустрічався і спілкувався. Інколи вона ночувала у нього на квартирі. Та ці випадки були поодинокими. До фактичної реєстрації шлюбу та подальшого спільного проживання як сімї, позивачка та відповідач не проживали разом, не вели спільного господарства, не мали спільних обовязків, їх не обєднував один побут тощо.

13.12.2005 року, ОСОБА_2, за кошти отримані від продажу квартири, на вул. Січових Стрільців, 5/11, що належала його матері - ОСОБА_3 , за попередньою домовленістю з останньою, було сплачено перший внесок в сумі 3375 долларів США, що в еквівалентному співвідношенні долара до гривні на момент оплати становило 25 650 гривень , на придбання квартири № 9, що в будинку № 6, по вул. Біласа і Данилишина, в м. Калуші. Зазначені вище кошти на перший внесок та оплати нотаріальних послуг і поточних витрат ОСОБА_2 були отримані від його матері під боргову розписку з зобовязанням повернення. Підтвердженням даного факту є копія боргової розписки від 28.12.2005 року. В подальшому 03 березня 2006 року матірю відповідача -ОСОБА_3 з власних міркувань, керуючись внутрішнім волевиявленням було здійснено відмову від повернення вищевказаної суми коштів, що була ним отримана в борг на придбання зазначеної квартири. Підтвердженням даного факту є розписка про анулювання в його користь боргових зобовязань.

Також представник відповідача просить звернути увагу на той факт, що між позивачкою та відповідачем в добровільному порядку за взаємною згодою було складено двосторонню угоду, в якій взаємно визначено все майно, яке було спільно нажитим і було розділено між ними в безспірному порядку. Серед даного майна оспорюваної квартири не було, що свідчить про намір позивачки незаконним шляхом заволодіти нею тепер.

Заслухавши пояснення позивачки і представника відповідача, свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 74 СК України, якщо чоловік і жінка проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Відповідно до ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.08.2006 року. Від шлюбу народилася донька Вероніка ІНФОРМАЦІЯ_2

Матері відповідача ОСОБА_3 на праві приватної власності належала квартира №11 на вул.. Січових Стрільців 5 у м. Калуші, в якій проживав і був зареєстрований відповідач з 02.07.2004 року по 11.01.2006 року. (а.с. 52).

06.02.2006 року відповідачем отримано кредит в банку у розмірі 11 000 доларів США на придбання квартири №9 на вул.. Біласа і Данилишина №6 у м. Калуші (а.с.9).

На зазначеній квартирі відповідач зареєстрований 13 лютого 2006 року, а позивачка -07.05.2007року.(а.с.108).

10.12.2009 року сторонами укладено угоду про поділ спільно набутого у шлюбі майна, серед якого оспорювана квартира не значиться. ( а.с. 28 ).

23.07.2004 року зареєстровано розірвання шлюбу між відповідачем ОСОБА_2 і ОСОБА_4 ( а.с. 47 ), що спростовує твердження позивачки про те, що вона проживала з відповідачем однією сімєю з 1 квітня 2004 року.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що перебувала в шлюбі з відповідачем з 1998 року по 23 липня 2004 року. Однак, після розірвання шлюбу вони пробували відновити сімю, зустрічалися, спілкувалися разом з дитиною. До грудня 2004 року ці зустрічі носили регулярний характер. Вона провідувала колишнього чоловіка також по місцю його проживання у квартирі №11 на вул.. Січових Стрільців 5. Однак, відвідуючи його на квартирі, вона не помічала там сторонніх осіб або речей, які свідчили про відвідування квартири іншими особами.

Аналогічні покази у судовому засіданні дали свідки ОСОБА_5 і ОСОБА_6, які також зазначили, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 інколи зустрічалися і проводили разом час до офіційного оформлення шлюбу.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що їй відомо про те, що сторони зустрічалися ще під час перебування відповідача ОСОБА_2 у першому шлюбі, а на початку 2004 року вони вже спільно проживали на ІНФОРМАЦІЯ_3 у квартирі №11. Вона часто приходила до них у гості.

Аналогічні покази у судовому засіданні дали свідки ОСОБА_8 і ОСОБА_9

Суд не приймає до уваги покази вищезазначених свідків, оскільки свідки ,як зі сторони позивачки, так і зі сторони відповідача є їхніми знайомими і тому вказані особи є зацікавленими в розгляді справи.

Суд не приймає до уваги долучені до справи розписки відповідача про запозичення ним 8 грудня 2005 року 9500 доларів США у своєї матері для придбання квартири (а.с. 95, 96), оскільки вони неналежним чином оформлені, укладені між сином і матірю. Однак, позивачка не надала суду жодних доказів про те, що частина коштів на придбання оспорюваної квартири були їхніми спільними з відповідачем коштами. Не надала вона також доказів про те, що сплачувала кредит за вказану квартиру, оплачувала комунальні послуги. При цьому, суд приходить до висновку, що відповідачем іншими належними доказами доведено факт придбання спірної квартири за власні кошти, зокрема отриманням ним цільового кредиту для придбання цієї квартири. (а.с.9).

Частиною 2 ст. 21 СК України передбачено, що проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Таким чином, даючи оцінку вищевказаним доказам , суд вважає, що позовні вимоги позивачки про те, що сторони проживали однією сімєю не підлягають до задоволення, оскільки вона не надала суду доказів, що сторони з 1 квітня 2004 року по 12 серпня 2006 року проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Суд приходить до переконання, що їхні відносини насправді носили ситуативний характер. У звязку з викладеним не підлягає до задоволення також вимога щодо поділу спільного з відповідачем майна.

На підставі наведеного та керуючись ст.. ст.3,74 СК України, ст.ст. 209, 213-215,256 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю та поділ майна , набутого за час спільного проживання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд протягом 10 ти днів з дня його проголошення .

ГОЛОВУЮЧИЙ :

.