Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа №22-3246/12 Головуючий у 1 інстанції Рибалко Н.І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2012 року м . Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого Гончара О.С.

суддів Воробйової І.А,

ОСОБА_2

при секретарі Волчановій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» та ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ВАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ВАТ «Запорізький виробничий алюмінієвим комбінат» про відшкодування моральної шкоди.

В позовній заяві позивач зазначав, що з відповідачем у справі ВАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» перебував у трудових відносинах з 1984 року до 01 грудня 2006 року, остання професія на вказаному підприємстві - футировщик-шамотчик на ремонті ван по 6 розряду в цеху ремонту металургійного обладнання. Звільнений був за власним бажанням, що підтверджується копією трудової книжки. Починаючи з 2004 року хворіє, неодноразово звертався за медичною допомогою. У березні 2009 його стан здоров'я погіршився, у нього сталась вегето-сенсорна полінейропатія, тому він перебував на лікуванні, однак стан його здоров'я не покращився. Також лікарі виявили у нього хронічний генералізований пародонтоз середнього ступеня важкості, хронічний субартрофічний ринофароноларінгит, ремісія, ангіопатія сітківки обох очей.

27.11.2006 року актом розслідування хронічного професійного захворювання було виявлено, що професійне захворювання виникло внаслідок недосконалості технологічного процесу, тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів. З 23.11.2011 року по 02.12.2011 року згідно виписки з історії хвороби № 19000, він знаходився на лікуванні в Запорізькій обласній клінічній лікарні у відділі профпатології. Вже на протязі 7 років лікується від хвороби, яку отримав на виробництві. Всі витрати на ліки він оплачував самостійно. Йому кожного року необхідно лікуватися та проходити медичне обстеження (не менше двох разів на рік), купувати ліки, знаходитись на лікарняному з постійним доглядом за ним його близькими. З відповідачем він перебував у трудових відносинах 22 роки, де працював в умовах впливу

шкідливих факторів. За результатами розслідування хронічного професійного захворювання згідно п. 14 акту по формі П-4 йому встановлено діагноз: «хронічна інтоксикація фтором та його токсичними сполуками 1 ст., остеосклероз і періостоз з переважним ураженням довгих трубчатих кісток, плечових суглобів (ПФ 2 ст.), ліктьових та колінних суглобів (ПФ 1ст.), хронічний субтрофічний ринофаринголарінгіт; хронічне обструктивне захворювання легень 1-2 ст. Легенева недостатність 1-2 ст. Хронічний генералізований пародонтоз важкого ступеня ».

Згідно з п. 17 вказаного акту причиною професійного захворювання у нього є: «наявність у повітрі робочої зони: фтористого водню - 0,87 - 129 мг/куб.м; солей фтористо-водневої кислоти -0,82-1,8 мг/куб.м; пилу глинозему - 23,7 - 46,9 мг/куб.м; возгонів кам'янновупльного пеку - 0,26 - 0,5 мг/куб.м.».

За результатами висновку останнього обстеження медико-соціальної експертної комісії № 098358 від 12.12.2008 року у результаті професійного захворювання, пов'язаного з виробництвом йому було встановлено третю групу інвалідності з 50% стійкої втрати професійної працездатності -безстроково. При цьому визначена потреба у додаткових видах допомоги. Внаслідок цього захворювання він змушений тривалий час знаходитись на лікарняному, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури. У зв'язку з професійним захворюванням було порушено його нормальні життєві зв'язки. Через стан здоров'я він позбавлений можливості працювати за своєю спеціальністю. Це поставило його у незручне становище, оскільки він не може матеріально забезпечувати свою родину на тому ж рівні, коли працював.

На підставі викладеного, просив суд стягнути з відповідача моральну шкоду, яка була йому завдана у результаті професійного захворювання на виробництві, яку він оцінює в 100 000 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ВАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ВАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» на користь держави судовий збір у розмірі 188 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвим комбінат» подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення, ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові.

Також не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» та ОСОБА_3 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що факт виникнення у позивача професійного захворювання хронічного захворювання легенів 1-2 ст. з настанням таких негативних наслідків, як визнання його інвалідом 3-ої групи безстроково із остаточною втратою професійної працездатності 50 % свідчить про те, що позивач в силу ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав і яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких зазнав позивач.

Колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Зазначений висновок відповідає вимогам ст. 237-1 КЗпП України, відповідно до якої відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач працював на ВАТ «ЗАЛК» з 01.02.1995 року по 01.12.2006 року, що підтверджується витягом з трудової книжки, (а.с. 7-8).

Згідно з актом розслідування хронічного професійного захворювання від 27.13.2006 року, професійне захворювання у ОСОБА_3 виникло внаслідок недосконалості технологічного процесу, тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, (а.с. 10).

У результаті професійного захворювання, ОСОБА_3 було встановлено третю групу інвалідності з 50 % стійкості втрати професійної працездатності безстроково, що підтверджується висновком останнього обстеження медико-соціальної експертної комісії № 098358 від 12.12.2008 року. (а.с. 12).

Оскільки втрата професійної працездатності позивача виникла внаслідок виконання ним трудових обов'язків, відшкодування завданої йому моральної шкоди передбачено ст. 237-1 КЗпП України.

Суд першої інстанції, зменшуючи розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню, врахував характер та обсяг заподіяних моральних страждань, їх тривалість та істотність вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках ОСОБА_3

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд правильно стягнув на відшкодування моральної шкоди 10000 грн.

Доводи апеляційної скарги ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» про те, що в рішенні суду не вказана підстава для настання відповідальності в спричиненні моральної шкоди та не надано позивачем встановлених законодавчо доказів про її наявність, є немпроможніми.

Підставою для відшкодування моральної шкоди, є моральні страждання працівника, або втрата нормальних життєвих зв'язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя.

Обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди виникає тільки за умови, що моральні страждання працівника, або втрата ним нормальних життєвих зв'язків, або необхідність додаткових зусиль для організації свого життя стали наслідками порушення законних прав працівника.

Моральна шкода розуміється як моральна втрата, порушення нормальних життєвих зв'язків потерпілого, необхідність для нього зусиль для організації свого життя, що спричинило погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх, звичок і бажань, погіршення відносин з оточенням, інші негативні наслідки морального характеру.

Чинним законодавством передбачено, що обов'язок, щодо доказування відсутності причинного зв'язку між умовами праці і моральною шкодою, покладається саме на власника підприємства у якому працював потерпілий, однак, він звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що умови праці не були причиною моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 є безпідставними та не спростовують висновків суду.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону та відповідає матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2012 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: