Справа № 2-3058/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.01.2012 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді Ваврушак Н.М.

при секретарі Плотнікової Т.Б.

за участю сторін: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті ОСОБА_4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Центральний гірничо-збагачувальний комбінат про визнання наказу незаконним, стягнення середнього заробітку за час переведення, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1, 07 липня 2011 року звернувся до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства Центральний гірничо-збагачувальний комбінат/надалі відповідач, підприємство/, з вимогами де просить визнати наказ № 353 від 14 квітня 2011 року незаконним зобовязати відповідача поновити його на посаді електрогазозварювальника (у карєрі) 5 розряду на дільниці внутрішнього транспорту циклічно-поточної технології №2 Глеюватського карєру за повною штатною одиницею, стягнення різниці заробітку за час переведення та відшкодування моральної шкоди у сумі 10 000 гривень. Під час розгляду справи позивачем уточнювалися вимоги, так, 12 жовтня 2011 року позивач уточнив вимоги та просив суд визнати наказ відповідача № 353 від 14 квітня 2011 року незаконним, зобовязати відповідача поновити його на посаді електрогазозварювальника (у карєрі) 5 розряду на дільниці внутрішнього транспорту циклічно-поточної технології №2 Глеюватського карєру за повною штатною одиницею, допустити рішення до негайного виконання, стягнення різниці заробітку за час переведення у сумі 21407,46 гривень та відшкодування моральної шкоди у сумі 10 000 гривень.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 30 січня 2011 року ознайомився з наказами № 1490 від 20 вересня 2010 року Про зміну в організації виробництва та працівників Глеюватського карєру, а також розпорядженням № 1048 від 23 вересня 2010 року Про попередження працівників Глеюватського карєру про зміну істотних умов праціта наказом №72 від 25 січня 2011 року Про зміну в організації виробництва та праці Глеюватського карєру. Уточнив, що з розпорядженням № 1048 від 23 вересня 2010 року Про попередження працівників Глеюватського карєру про зміну істотних умов праціособисто ознайомлений 14 лютого 2011 року під підпис.

Позивач вважає, що накази та розпорядження про зміну істотних умов праці втратили чинність, в звязку з тривалим проміжком часу, та видання іншого наказу № 72 від 25 січня 2011 року Про зміну в організації виробництва та праці Глеюватського карєру, а саме наказом змінено дату істотних умов праці з 01 грудня 2010 року на 04 березня 2011 року. Однак, станом на 04 березня 2011 року істотні умови праці працівників Глеюватського карєру не змінилися, а зміни відбулися лише 15 квітня 2011 року. Наполягає, що заяву від 14 квітня 2011 року, про погодження роботи зі зміненими умовами праці написав під тиском начальника відділу кадрів підприємства ОСОБА_5 На виконання заяви видано наказ № 353 від 14 квітня 2011 року про переведення ОСОБА_1 на роботу із зміненими умовами праці. Просить суд стягнути з відповідача різницю заробітку за час переведення у сумі 21407,46 гривень, відповідно до розрахунку, та відшкодувати моральні страждання які оцінює у 10 000 гривень.

Представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав з вказаних вище підстав.

Представник відповідача, в особі ОСОБА_3, у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала письмове заперечення. Вважає, що відсутні підстави для задоволення вимог, так як накази виносилися відповідно до норм Трудового законодавства, порушень з боку підприємства не існує, істотні умови праці змінилися для позивача ОСОБА_1 з 15 квітня 2011 року, через два місяці, з для особистого ознайомлення 14 лютого 2011 року, з розпорядженням № 1048 від 23 вересня 2010 року Про попередження працівників Глеюватського карєру про зміну істотних умов праці. Окрім того, позивач виразив бажання продовжити працювати зі зміненими умовами праці з 15 квітня 2011 року, про що написав, 14 квітня 2011 року, заяву, відповідно до якої наказ № 353 від 14 квітня 2011 року про переведення ОСОБА_1 на роботу із зміненими умовами праці. З даним наказом позивач ознайомлений та з 15 квітня 2011 року по сьогоднішній день працює.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював електрогазозварювальником ( у карєрі) на дільниці внутрішахтного транспорту циклічно-поточної технології №2 Глеюватського карєру ПАТ 20.09.2010 р. на ПАТ ЦГЗК.

20 вересня 2010 року видано наказ № 1490 Про зміни в організації виробництва та праці Глеюватського карєру, а 23 вересня 2010 року розпорядження № 1048 Про попередження працівників Глеюватського карєру про зміну істотних умов праціта 25 січня 2011 року наказ № 72 Про внесення змін до наказу № 1490 від 20 вересня 2010 року. З вказаними наказами позивач ознайомлений 30 січня 2011 року, а з розпорядженням 14 лютого 2011 року. Про що маються відповідні відмітки у наказах, та й сам позивач не заперечує з приводу вказаного (а.с. 30, 39, 41).

Раніше позивач ухилявся від ознайомленням з наведеними документами про що складені акти від 29.09.2010 про відмову ОСОБА_1 1.1. ознайомитися з наказом № 1490 від 20.09.2010 року та розпорядженням № 1048 від 23.09.2010 (а.с. 23, 24).

Так, відповідно до наказу ПАТ ЦГЗК№ 1490 Про зміни в організації виробництва та праці Глеюватського карєру від 20 вересня 2010 року (а.с.26-30) та розпорядження № 1048 Про попередження працівників Глеюватського карєру про зміну істотних умов працівід 23 вересня 2010 року (а.с.31-39) до відома позивача ОСОБА_1 письмово особисто доведено, із врученням копії зазначених розпорядчих документів, необхідність удосконалення виконання капітальних ремонтів технологічного обладнання Глеюватського карєру у зв'язку з чим передаються основні функції спеціалізованому підприємству, яке має відповідні документи на виконання цих робіт. Оскільки проведення власником заходів щодо зміни в організації виробництва та праці це його виключне повноваження, а встановлення режиму роботи - право підприємства, що реалізується з дотриманням певного порядку, до відома позивача доведено, що передача функцій з проведення капітальних ремонтів технічного обладнання Глеюватського карєру спеціалізованому підприємству призведе до змін в організації виробництва та праці працівників управління залізничного транспорту, у тому числі його, і як наслідок, змін істотних умов праці, а саме: зміну істотних умов праці через 2 місяці після ознайомлення - тобто не 01 грудня 2010 року, як передбачалось наказом № 1490 № 1490 Про зміни в організації виробництва та праці Глеюватського карєру від 20 вересня 2010 року та розпорядженням №1048 Про попередження працівників Глеюватського карєру про зміну істотних умов працівід 23 вересня 2010 року, а не раніше 04 березня 2011 року, згідно наказу № 72 Про внесення змін до наказу № 1490 від 20 вересня 2010 рокувід 25 січня 201 року з урахуванням ознайомлення з зазначеними локальними актами позивача, та необхідність надання працівникові строку для прийняття рішення щодо продовження роботи після зміни істотних умов праці.

З вказаного суд робить висновок, що наказ №1490 та розпорядження №1048 що видавалися відповідачем не втратили чинність з прийняттям нового наказу № 72, оскільки останнім наказом вносилися зміни до існуючих документів.

Відповідачем правомірно надано строк для ознайомлення з наказом у 2 місяці, так як вказана норма передбачена ст.32 КЗпП України. І тому, відповідачем правомірно змінено істотні умови праці для позивача саме з 15 квітня 2011 року, так як останній ознайомлений з відповідним документом 14 лютого 2011 року.

У судовому засіданні встановлено, що позивач після отримання розяснювальних листів від керівництва підприємства (а.с. 25, 75) надав згоду на роботу у змінений умовах праці, шляхом написання відповідної заяви 14 квітня 2011 року (а.с. 43). Позивачем не доведено у судовому засіданні про те, що вказана заява написана під тиском начальника відділу кадрів ОСОБА_5 Вказана обставина спростовується свідченнями свідка ОСОБА_5, який в судовому засідання доповів, що позивач надав заяву про згоду продовжувати працювати у змінених умовах праці добровільно. Також доводи позивача спростовуються поведінкою самого позивача ОСОБА_1, який не відкликав свою заяву, не звернувся до керівництва з проханням поновити порушені права, не звернувся до правоохоронних органів з вимогами про порушення справи відносно тиску начальника відділу кадрів ОСОБА_5 на прийняття рішення позивачем, та суд приймає до уваги той факт, що позивач працював зі зміненими умовами праці з 15 квітня 2011 року, а до суду звернувся лише 07 липня 2011 року.

Відповідачем відповідно до наданої заяви видано наказ № 353 від 14 квітня 2011 року Про переведення на іншу роботу(а.с. 22), де зазначено, що ОСОБА_1 перевести з 15 квітня 2011 року на роботу зі зміненими умовами праці, про щ повідомлений працівник під підпис.

Судом не встановлено порушення позивачем строків звернення до суду у відповідності до ст. ст. 233 КЗпП України, доводи відповідача у цій частині спростовуються.

З наведеного, суд зазначає, що доводи позивача та представника позивача стосовно позову не мають законодавчого підґрунтя.

Переведення позивача здійснено з дотриманням норм чинного трудового законодавства, судом порушення не виявлено і тому відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за час переведення.

Стосовно вимог щодо морального відшкодування суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Позивачем зазначено, що моральна шкода полягає у моральних стражданнях повязаних з переведенням на інші умови роботи, неможливістю достатньо забезпечити свою сімю, неможливістю реалізації своїх бажань і звичок, погіршення відношення з оточуючими, необхідністю додаткових зусиль для організації свого життя.

Також судом не встановлено тиску та упередженого ставлення з боку керівництва підприємства до позивача. Посилання позивача про незаконне переведення та виплату належної заробітної плати та моральної шкоди - є необґрунтованими.

З огляду на вказане, суд не знаходить підстав для задоволення заявлених вимог позивачем.

Стосовно розподілу судових витрат, суд вказує, що відповідно до ст. 88 ЦПК України вони повинні компенсуватися за рахунок держави.

Керуючись ст. 32, 233, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 85, 88, 213, 215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволення позовних вимогах ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Центральний гірничо-збагачувальний комбінат про визнання наказу незаконним, стягнення середнього заробітку за час переведення, відшкодування моральної шкоди.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста ОСОБА_4.

Суддя Н. Ваврушак