Справа № 1304/2-2123/11 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/1390/4775/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2012 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Богонюка М.Я., Савуляка Р.В.

з участю секретаря Рванцової О.О.

з участю: ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 11 травня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, про поділ майна подружжя; позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_5, з участю третіх осіб: органу опіки і піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_5, з уврахуванням уточнених вимог, прийнятих судом, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6 в якому просить визнати на нею право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, право власності на ? частину автомобіля марки АUDІ, модель А6, реєстраційний номер НОМЕР_1, визнати за нею право власності на ? частину агрегату для прямого приливу підошви до верху взуття Десма-725, а також виділити їй у власність фарфоровий сервіз на 12 персон, ялинкові прикраси виробництва Німеччини, картину Гранта - батік, картину Матір ОСОБА_8 з немовлям, картини художника Петровича (натюрморт) - 3 штуки, картину художника ОСОБА_9 (Львівський експресіонізм), варочну поверхню SМЕG, духовку SМЕG, холодильник SМЕG, посудомийну машину SМЕG, витяжку, мікрохвильову піч, широкоформатний плазмовий телевізор Т0SНІВА, домашній кінотеатр, а також просить зобовязати ОСОБА_6 не чинити їй перешкод у користуванні квартирою № 5 по вул. І.Франка,124 ум. Львові та вселити її у це житло.

В обгрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що 5 вересня 1987 року зареєстровано шлюб її з ОСОБА_6, який розірвано 11 березня 2010 року. Під час цього шлюбу ними було набуте майно, яке є їх спільною сумісною власністю, зокрема майно, право власності на яке ОСОБА_5 просить визнати за нею. На неодноразові пропозиції вирішити спір у позасудовому порядку ОСОБА_6 не погодився. Після розірвання шлюбу ОСОБА_6 змінив замки у спірній квартирі і перестав допускати її у цю квартиру. Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку; вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Нормою ч.2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

ОСОБА_7 звернувся з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_5, за участю третіх осіб: органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, ОКП ЛОР «БТІ ЕО», у якому просить визнати за ним право власності на 1/3 частину квартири №5 у будинку № 124 на вулиці І.Франка у м.Львові, мотивуючи позов тим, що він і відповідачі були співвласниками квартири №10 у будинку № 63 на вулиці В.Великого у м.Львові. 4 березня 2000 року їх спільна квартира була продана батьками за згодою Франківської районної адміністрації з умовою надання йому права власності на житло, придбане за новим місцем проживання у рівних частках з іншими співвласниками. Необхідністю продажу квартири №10 у будинку №63 на вулиці В.Великого було те, що його батьки проводили реконструкцію квартири №5 у будинку № 124 на вулиці ОСОБА_10, для чого потрібні були значні кошти. Таким чином, позивач вважає, що має право на визнання за ним права власності на 1/3 частину спірної квартири. Просить поновити строк звернення до суду, оскільки про вищенаведені факти йому стало відомо, коли його батьки розлучилися і між ними виник спір про майно, раніше він був позбавлений можливості звернутися до суду, оскільки був неповнолітньою особою.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 11 травня 2012 року Поновлено ОСОБА_7 процесуальний строк для звернення до суду.

Позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_5 задоволено.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/3 частку квартири № 5 у будинку № 124 на вулиці І.Франка у м.Львові.

Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 солідарно в користь ОСОБА_7 120 грн. та 51 грн. судових витрат, понесених у звязку з подачею позовної заяви.

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/3 частку спірної квартири.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 27 743,95 долари США, що еквівалентно 221 674,16 грн. ? частину розміру витрат на придбання автомобіля марки АUDI, модель А6, 2006 року випуску, ідентифікатор WAUZZZF87N018692, реєстраційний номер НОМЕР_1, понесених подружжям під час спільного проживання; залишено даний автомобіль у власності ОСОБА_6

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 ? частину ринкової вартості агрегату для прямого приливу підошви до верху взуття Десма-725, 1985 року випуску, виробництва Німеччини, у тому числі: гідравлічна станція, заводський № НУА 7908/2370, агрегат холодний, заводський № DHYU 385/2938, блок управління РSА 211/3701, агрегат для подачі сировини, заводський № DFP 76/3131, компресор повітряний, заводський № 295795, рухомий апарат для приливу підошви заводський № DFP 6512/183; залишено даний агрегат у власності ОСОБА_6

Виділено у власність ОСОБА_5 фарфоровий сервіз на 12 персон. ялинкові прикраси виробництва Німеччини, картину Гранта - батік, картину Матір ОСОБА_8 з немовлям, картини художника Петровича (натюрморт) - 3 штуки, картину художника ОСОБА_9 (Львівський експресіонізм), варочну поверхню SМЕG, духовку SМЕG, холодильник SМЕG. посудомийну машину SМЕG, витяжку, мікрохвильову піч, широкоформатний плазмовий телевізор Т0SНІВА, домашній кінотеатр.

Зобовязано ОСОБА_6 не чинити ОСОБА_5 перешкод у користуванні квартирою № 5 у будинку № 124 на вулиці І.Франка у м. Львові.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 1820 грн. судових витрат, понесених позивачем у звязку з подачею позовної заяви. В решті позову відмовлено.

Ухвалою цього суду від 15 травня 2012 року абзац девятий резолютивної частини оскаржуваного рішення викладено у наступній редакції: «виділити у власність ОСОБА_5Є фарфоровий сервіз на 12 персон, ялинкові прикраси виробництва Німеччини, холодильник SМЕG, витяжку, мікрохвильову піч, широкоформатний плазмовий телевізор Т0SНІВА та набір мяких меблів».

Рішення оскаржили ОСОБА_5 та ОСОБА_6

ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить скасувати рішення Галицького районного суду м.Львова від 11 травня 2012 року в частині: задоволення позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 та неї про визнання за ОСОБА_7 права власності на 1/3 частку квартири № 5 у будинку № 124 на вулиці І.Франка у м. Львові; часткової відмови у задоволенні її позову до ОСОБА_6 про визнання за нею права власності на ? частку квартири № 5 у будинку № 124 на вулиці І.Франка у м. Львові; відмови у задоволенні її позову про вселення у спірну квартиру. У вказаній частині прийняти нове рішення яким: відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_6 та неї про визнання за ОСОБА_7 права власності на 1/3 частку квартири № 5 у будинку №14 на вулиці І.Франка у м. Львові; задовольнити її вимогу до ОСОБА_6 про визнання за нею права власності на ? частку вказаної квартири; задовольнити її вимогу про вселення у цю квартиру. Змінити рішення в частині прийняття рішення про стягнення з ОСОБА_6 на її користь ? ринкової вартості агрегату для прямого приливу підошви до верху взуття Десма-725, 1985 року випуску (країна-виробник Німеччина) у тому числі: гідравлічна станція заводський №НУА 7908/2370, агрегат холодний заводський № БНУГІ 385/2938, блок управління Р8А 211/3701, агрегат для подачі сировини заводський № БЕЬЕ 76/3131, компресор повітряний заводський № 295795, рухомий апарат для приливу підошви заводський № БРР 6512/183, залишивши даний агрегат у власності ОСОБА_6, шляхом відображення у мотивувальній та резолютивній частині рішення даних про вартість зазначеного обладнання - 251 293,00 грн.

Вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, виходячи з того, що спірна квартира набута нею у шлюбі з ОСОБА_6 і є спільним майном подружжя. ОСОБА_7 не довів, що у нього виникло право на 1/3 частину цієї квартири у встановленому законом порядку. Розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 9 лютого 2000 року не може бути юридичним фактом, із яким закон повязує виникнення права власності на 1/3 частину квартири. Вказаним розпорядженням було надано згоду на відчуження належної сторонами на праві спільної власності квартири від імені неповнолітнього ОСОБА_11 із зобовязанням надання права власності дитині на у рівних частках із іншими співвласниками придбаного житла за новим місцем проживання. Строки виконання цього розпорядження не обумовлені. Після прийняття цього розпорядження вона та ОСОБА_6 жодного житла не придбали. Спірна квартира придбана до того, як було видане вказане розпорядження. ОСОБА_7 не позбавлений права звернення до своїх батьків із вимогою про спонукання їх до виконання зобовязання, передбаченого, наведеним розпорядженням. Судом безпідставно застосовано норми матеріального права, які є чинними з 1 січня 2004 року. Вважає, що у рішенні повинна бути вказана вартість агрегату для прямого приливу підошви у сумі 251 293 грн., яка була вказана у договорі застави від 29 лютого 2008 року для забезпечення виконання кредитних зобовязань. Її вимога про вселення у спірну квартиру підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено наявність перешкод у користуванні цієї квартирою.

ОСОБА_6, не погоджуючись із оскаржуваним рішенням у повному обємі, у своїй апеляційній скарзі посилається на незаконність рішення, яке ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить його змінити та відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_5 в частині визнання за нею права власності на ? частину спірного автомобіля та стягнення в її користь 27 743,95 доларів США, визнати за нею право власності на ? частину агрегату для прямого приливу підошви; відмовити у задоволенні вимог про усунення перешкод у користуванні квартирою і вселення; пропорційно до задоволених позовних вимог стягнути судові витрати.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд вийшов за межі позовних вимог. ОСОБА_5Є звернулася з позовом про визнання за нею права власності на ? частину автомобіля, усунення перешкод і вселення та визнання за нею права власності на ? частину агрегату для прямого приливу підошви. Суд своїм рішенням стягнув в користь ОСОБА_5 ? частину витрат на придбання автомобіля та ? вартості вказаного вище агрегату. Автомобіль придбаний за кредитні кошти, частину яких він повернув банку після розірвання шлюбу з ОСОБА_5 Він не чинив і не чинить ОСОБА_5Є перешкод у користуванні спірною квартирою. Судом невірно проведено розподіл судових витрат.

В іншій частині рішення сторонами не оскаржується.

Представник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 та підтримав апеляційну скаргу своєї довірительки.

Представники ОСОБА_6 і ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечили проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_5, підтримали скаргу ОСОБА_6

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції; колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід задовольнити частково. В частині задоволення позову ОСОБА_7, а також стягнення в користь ОСОБА_5Є ? вартості автомобіля і агрегату для прямого приливу підошви, відмови у задоволенні вимог ОСОБА_5Є про вселення, суд першої інстанції зробив свої висновки без належних підстав, справу вирішено без достатньої перевірки обґрунтованості позовних вимог; висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, встановленим на підставі повної і всебічної перевірки доказів, їх дослідження і правильної оцінки; тому з висновками суду в зазначеній частині погодитися не можна.

На підставі ст.ст.11, 58, 59, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення у зазначеній частині цим вимогам не відповідає.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_12 5 вересня 1987 року уклали шлюб, який розірвано 11 березня 2010 року (а.с.7-8). Від цього шлюбу вони мають сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.110).

20 грудня 1998 року ОСОБА_6, відповідно до договору купівлі-продажу квартири, купив квартиру №5 в будинку № 124 на вулиці Івана Франка у місті Львові. 21 січня 1999 року йому видано реєстраційне посвідчення, яким засвідчено, що вказана квартира, що складається з трьох житлових кімнат площею 72,9 кв.м, зареєстрована за ним на праві особистої власності (а.с.9-10). Сторони зареєстровані у вказаній квартирі (а.с.94).

Розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 701 від 16 липня 1999 року затверджено висновок міжвідомчої комісії про технічну можливість розширення квартири (а.с.11).

Доказів про завершення будівельних робіт, здачу реконструйованої квартири в експлуатацію та внесення змін в інвентаризаційну справу не надано.

За ОСОБА_6 8 грудня 2006 року зареєстровано на праві власності автомобіль AUDI A6 чорного кольору з номером двигуна AUK040784, номер кузова НОМЕР_2 (а.с.50-51).

8 грудня 2006 року ОСОБА_13 в якості позичальника уклав кредитний договір в відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 69 100 доларів США на строк до 7 грудня 2012 року для придбання транспортного засобу - спірного автомобіля з передачею у заставу вищевказаного автомобіля (а.с.58-64).

Згідно з довідкою банку - надавача кредиту від 7 березня 2012 року кошти по кредитному договору № 004/27/06/-ф від 8 грудня 2006 року повернуті в сумі 55 487,90 доларів США під час перебування ОСОБА_6 і ОСОБА_5Є у шлюбі (в період 8.12.2006 р. 10.03.2010 р.). Кошти в сумі 22 667,10 доларів США повернуті після розірвання шлюбу між ними (період 11.03.2010 р. 27.02.2012р.), (а.с.160).

На підставі свідоцтва про право власності від 17 грудня 1998 року сторони були власниками квартири № 103 у будинку № 63 на вулиці В.Великого у м.Львові.

Розпорядженням Франківської районної адміністрації № 97 від 9 лютого 2000 року дано згоду батькам на продаж приватизованої квартири № 103 у будинку № 63 на вулиці В.Великого у м.Львові від імені неповнолітнього ОСОБА_7 із зобовязанням їх надати право власності неповнолітній дитині на житло, придбане за новим місцем проживання, у рівних частках з іншими співвласниками (а.с.65). У випадку невиконання цієї умови, особисті немайнові інтереси дитини підлягають захисту відповідно до чинного законодавства.

4 березня 2000 року належна сторонам на справі спільної власності квартира № 103 у будинку № 63 на вулиці В.Великого у м.Львові продана (а.с.92).

Галицьким РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області проводилася перевірка по заяві ОСОБА_5 щодо перешкод у користуванні квартирою № 5 у будинку № 124 на вулиці І.Франка у м.Львові (а.с.77).

Колегія суддів приходить до висновку, що квартира № 5 у будинку № 124 на вулиці І.Франка у м. Львові, автомобіль марки АUDІ, модель А6, реєстраційний номер НОМЕР_1, а також агрегат для прямого приливу підошви придбані ОСОБА_6 і ОСОБА_5 під час перебування їх у шлюбі, відтак є майном подружжя.

ОСОБА_5 звернулася з вимогами про поділ вказаного майна шляхом визнання за нею права власності на ? частину квартири, ? частину автомобіля та ? частину агрегату для прямого приливу підошви. Вимоги про грошову компенсацію за це майно вона не ставила. Належні та допустимі докази про вартість автомобіля та вказаного агрегату на час вирішення спору відсутні. Суд при ухваленні рішення в частині поділу цього майна шляхом сплати ОСОБА_6 в користь ОСОБА_5 компенсації вартості його частки вийшов за межі позовних вимог. Окрім того, взяв до уваги його вартість на час придбання автомобіля (2006 р.) та час укладення договору, предметом якого був агрегат прямого приливу підошви (2008 р.). З такою вимогою ОСОБА_5 не зверталася, вартість цього майна на час ухвалення рішення не визначена у належному порядку.

Згідно зі ст. 22 КпШС України та ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Статтею 70 цього Кодексу встановлено, що в разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Питання про відступ від рівності часток цього подружжя у майні під час його поділу не ставиться.

Квартира № 5 у будинку № 124 на вулиці І.Франка у м.Львові придбана батьками ОСОБА_7 Спірні автомобіль та агрегат придбані ними під час перебування у шлюбі. Відтак, це майно належить їм на праві спільної сумісної власності.

Хоч ОСОБА_6 частину кредитних коштів за придбаний спірний автомобіль повернув банку після розірвання шлюбу, він не ставив питання про відступ від рівності часток співвласників з врахуванням цієї обставини та поділ кредитних зобовязань. Він не позбавлений права поділу кредитних зобовязань.

У звязку із наведеним, колегія суддів приходить до висновку про підставність вказаних вище вимог ОСОБА_5 про визнання за нею права власності на ? частину у кожному із зазначених обєктів власності.

Позов ОСОБА_7 до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Спірна квартира є майном подружжя (його батьків). Питання щодо поділу цієї квартири врегульовані діючим на час її придбання КпШС України та чинним СК України на час поділу майна подружжя. Належна сторонам на праві спільної власності квартира № 103 у будинку № 63 на вулиці В.Великого у м.Львові відчужена ОСОБА_6 та ОСОБА_5 коли ОСОБА_11 був неповнолітнім.

Відповідно до глави 11 розділу Ш КпШС України, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, у разі виникнення спільної власності батьків і дітей правовідносини щодо цієї власності регулюються на загальних підставах ЦК Української РСР (ст. 79). Батьки неповнолітнього управляють його майном як опікуни і піклувальники з додержанням відповідних правил про опіку та піклування (ст. 78).

Батьки неповнолітнього ОСОБА_7 здійснили відчуження належної на праві власності сторонам квартири (у тому числі її частки, що належала неповнолітній дитині) за згодою органу опіки та піклування. Разом з тим вони не виконали зобовязання щодо забезпечення неповнолітнього іншим власним житлом на виконання цього розпорядження, що не позбавляє ОСОБА_7 захистити свої права у встановленому порядку, зокрема шляхом звернення з відповідним позовом.

Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України, ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

ОСОБА_7 невірно обраний спосіб захисту свого права шляхом визнання за ним права власності на 1/3 частину квартири, яка є майном подружжя.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції, як таке, що у зазначеній вище частині не відповідає вимогам матеріального закону та дійсним обставинам справи про права та обовязки сторін щодо предмету спору, в силу вимог ч.І ст.309 ЦПК України залишатися в законній силі не може й підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового рішення.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з цих положень, рішення в частині стягнення судових витрат в користь ОСОБА_7 підлягає скасуванню. В користь ОСОБА_5 із ОСОБА_6 слід стягнути понесені нею та документально підтверджені витрати в сумі 910 грн.

Керуючись ст. ст. 88, 218, 303, п.п.1,2 ч.І ст.307, ст.ст. 308, 309, п.1 ч.І , ч.2 ст.314, ст.316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_5, ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 11 травня 2012 року в частині задоволення позову ОСОБА_7 про визнання за ним права власності на 1/3 частину квартири № 5 у будинку № 124 на вулиці І.Франка у м.Львові та стягнення в його користь судових витрат з ОСОБА_5 і ОСОБА_6, скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_5 про визнання за ним права власності на 1/3 частину вказаної квартири.

В частині вирішення позову ОСОБА_5 рішення змінити. Визнати за ОСОБА_5 право власності на ? частину квартири № 5 у будинку № 124 на вулиці І.Франка у м.Львові. Визнати за ОСОБА_5 право власності на ? частину автомобіля марки АUDI, модель А6, 2006 року випуску, ідентифікатор WAUZZZF87N018692, реєстраційний номер НОМЕР_1. Визнати за ОСОБА_5 право власності на ? частину агрегату для прямого приливу підошви до верху взуття Десма-725, 1985 року випуску, виробництва Німеччини, у тому числі: гідравлічна станція, заводський № НУА 7908/2370, агрегат холодний, заводський № DHYU 385/2938, блок управління РSА 211/3701, агрегат для подачі сировини, заводський № DFP 76/3131, компресор повітряний, заводський № 295795, рухомий апарат для приливу підошви заводський № DFP 6512/183.

В частині стягнення в користь ОСОБА_5 з ОСОБА_6 грошової компенсації за автомобіль та агрегат для прямого приливу підошви рішення скасувати.

В частині відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_5 про вселення, рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким цю вимогу ОСОБА_5 задовольнити та вселити її у квартиру № 5 будинку № 124 на вулиці І.Франка у м.Львові.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_5 910 грн. судових витрат.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: