АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц- 305/2012
Головуючий по 1-й інстанції Клименко
Суддя-доповідач: Кузнєцова О. Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2012 року
м.Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.,

суддів: Мартєва С.Ю.,Хіль Л.М.,

за участю секретаря: Ренкевич М.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засідання в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Кременчуцького районного
суду Полтавської області від 25
листопада 2011 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про стягнення боргу за договором
позики , -

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3
вказував, що відповідно до розписки від
01 квітня 2011 року він уклав договір
позики з відповідачкою, відповідно до
якого надав останній у позику 193 750 грн.

Відповідно до даної розписки
зазначалося, що відповідачка мала
повернути позивачеві 38 000 грн. в строк
до 12 квітня 2011 року, а решту коштів у
термін за домовленістю.

Оскільки в порушення зобов'язання
ОСОБА_2 кошти позивачеві не повернула
та відмовилася виконувати вимогу
останнього про їх повернення, яку він
надіслав на її адресу 08.07.2011 року,
ОСОБА_3 просив суд стягнути з
відповідачки на його користь суму
боргу в розмірі 193 750 грн. та понесені
ним судові витрати.

Рішенням Кременчуцького районного
суду Полтавської області від 25
листопада 2011 року позов ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
борг в сумі 193 750 грн. та судові витрати в
сумі 3 470 грн., а всього 197 220 грн.

З рішенням суду не погодилася ОСОБА_2 у
зв'язку з чим подала на нього
апеляційну скаргу.

Вказує, що оскаржуване рішення суду
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Так, судом не було враховано, що боргова
розписка віл 01.04.2011 року була написана
під впливом насильства позивача.

Апелянт вказує, що в підтвердження
укладення договору позики позивачем не
зазначено, коли та яким саме чином
передавалися кошти відповідачеві за
вказаним договором позики.

В порушення вимог ст. 1047 ч.1 ЦК України
судом не прийнято до уваги той факт, що
розписка не є письмовою формою
договору позики, як це зазначено в
рішенні суду, і не заміняє його.

У зв'язку з викладеним ОСОБА_2 просить
скасувати рішення районного суду та
ухвалити нове, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в
повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення за наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право постановити ухвалу про
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Статтею 10 ч. 2, 3 ЦПК України передбачено,
що сторони та інші особи, які беруть
участь у справі мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з момент
передання грошових коштів або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі статтею 1047 ч.2 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, кий посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Судом вірно встановлено, що 01 квітня 2011
року сторони уклали договір позики
грошових коштів, що підтверджується
розпискою позичальника.

Відповідно до умов даного договору
ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 грошові кошти в
сумі 193 750 грн., а відповідач отримавши
їх зобов'язувався повернути кошти до 12
квітня 2011 року в сумі 38 000 грн., а решту в
термін за домовленістю.

Даний факт підтверджується розпискою
від 01 квітня 2011 року наданою ОСОБА_2 та
не заперечувався сторонами в засіданні
суду першої інстанції.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 1049 ч.1 ЦК України
встановлено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором позики.

Якщо договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом 30 днів від дня
пред'явлення позикодавцем вимоги про
це, якщо інше не встановлено договором.

В даному випадку позикодавець у
договорі (розписці) визначив такий
строк для повернення 38 000 грн. до 12
квітня 2011 року, а повернення решти суми
за домовленістю.

Статтею 1050 ч.1 ЦК України передбачено,
якщо позичальник вчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу.

В порушення викладених вимог права
відповідач кошти, отримані в борг від
позивача останньому не повернув, тим
самим порушивши взяте на себе
зобов'язання за договором позики.

У зв'язку з викладеним місцевий суд
прийшов до вірного висновку та
правомірно стягнув з ОСОБА_2 суму у
розмірі 193 750 грн., які вона отримала у
борг від ОСОБА_3, що підтверджується
розпискою від 01 квітня 2011 року.

Всупереч вимог ст. 10 ч.3, ст. 60 ч.1, 2 ЦПК
України відповідачкою не надано до
суду доказів, які б підтверджували її
заперечення на позов щодо написання
боргової розписки під тиском ОСОБА_3 З
приводу протиправних дій відповідача
ОСОБА_2 до правоохоронних органів в
установленому законом порядку не
зверталася.

Врахувавши викладені обставини
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції, на те підтверджують
належними доказами їх неправомірність.

Судова колегія дійшла висновку про те,
що судом першої інстанції з'ясовано всі
обставини та надано їх належну правову
оцінку.

Порушень норм матеріального та
процесуального права, які б могли
призвести до зміни чи скасування
рішення Кременчуцького районного суду
Полтавської області від 25 листопада 2011
року судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 303, ст. 307 ч. 1 п. 1, ст. 308 ч.1,
ст. 314 ч. 1 п. 1, ст. 315 ЦПК України, колегія
суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Кременчуцького районного суду
Полтавської області від 25 листопада 2011
року -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Головуючий суддя : ___________ О.Ю.
Кузнєцова

Судді: __________ Л.М.Хіль _____________
С.Ю. Мартєв