Справа №2-1329/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2012 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира з складі:

Головую чого-судді ОСОБА_1

при секретарі - Худякової Г.О.

з участю представника позивачів, представника відповідача

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира цивільну справу за

позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до

ОСОБА_4 акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» відділення №31 філії

«Центральне Регіональне Управління» Публічне акціонерного товариства «Банк

«Фінанси та кредит» про визнання недійсним кредитного договору № 09-08-Іпз/31 від

28.03.2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредите» відділення №31 філії «Центральне

Регіональне Управління» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2, Додаткової

Угоди №1 від 30.10.2008 року до Кредитного договору № 09-08-Іпз/31 від 28.03.2008 року

про підвищення відсоткової ставки до 25 % річних, додаткової угоди №1 від 30.10.2008 року до договору поруки № 09-08-Іпз/ЗЗ від 28.03.2008 року та визнання його не укладеною, проведенню перерахунку нарахованих процентів по збільшеній відсотковій ставці з 25% до 15 % річних за весь період сплати, скасуванню нарахованої по збільшеній відсотковій ставці нарахованої пені та стягненні понесених судових витрат,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду з позовом до АТ "Банк "Фінанси та Кредит" про визнання Додаткової угоди № 1 до кредитного договору № 09-08-Іпз/31 від 28.03.2008 року недійсною та перерахування процентної ставки по 15% річних, посилаючись на те, що 28 березня 2008 року між відповідачем та ОСОБА_2 укладений Кредитний договір №09-08-Іпз/31.

З метою забезпечення виконання забов»язань за договором, 28.03.2008 року між

банком та ОСОБА_5Є.( надалі Позивач-2) укладено договір поруки. 30.10.2008 року йому було запропоновано банком підписання додаткової угоди за підвищеною відсотковою ставкою 25% річних, про яку позивач дізнався випадково від позичальника та не підписував її. Вважає, що були порушені його права та інтереси, а тому просить визнати недійсним Кредитний договір № 09-08-Іпз/31 від 28.03.2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси і Кредит» відділення № 31 філії «Центральне Регіональне Управління» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 (надалі Позивач-1), Додаткову угоду № 1 від 30.10.2008 року до Кредитного договору № 09-08-Іпз/31 від 28.03.2008 року про підвищення відсоткової ставки до 25% річних та визнати її неукладеною, проведення перерахунку нарахованих процентів по збільшеній відотковій ставці нарахованої пені та стягнення понесених судових витрат.

Представник позивачів в судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав в повному обсязі, з підстав, викладених у запереченні.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Предметом даного договору є надання Банком Позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строкововсті, платності Кредитні ресурси в сумі 353 500 (триста п'ятдесят три тисячі п"ятсот) гривень 00 копійок, з терміном погашення кредитних ресурсів до 26 березня 2023 року.

Відповідно п. 3.2 Кредитного договору. Позичальник зобов'язувалася щомісяця, в термін з "1" по "10" число кожного місяця, здійснювати погашення позичкової заборгованості за виданими Кредитними ресурсами у розмірі 1 963.88 гривень, згідно Графіку зниження розміру заборгованості (Додаток № 1 до цього договору).

За зобов'язаннями ОСОБА_2 перед «Банком», які випливають з кредитного договору, ОСОБА_5, виступив поручителем і відповідає солідарно у тому ж обсязі, що і «Позивач-1», згідно п. п. 1.1., 2.1,2.2 договору поруки № 09-08-П1/31 від 28 березня 2007 року.

Написанням заяви при укладанні Кредитного договору про те, що відповідно до ст. 65 СК України підтверджує свою згоду з умовами цього договору, «Поручитель» свідчить, що він ознайомлений із кредитним договором (а.с.39).

Згідно положень Закону України «Про захист прав споживачів», а саме п.1, ст. 11, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере забов»язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач забов»язується повернути їх разом із нарахованими відсотками. Отже сторонами даного правочину є кредитодавець ( банк або інша фінансова установа) та позичальник ( споживач) (п.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України)

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Згідно ст. 14 ЦК України, цивільні обов»язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не можу бути примушена до дій, вчинення яких не є обов»язковим для неї.

Кредитний договір вважається укладеним з моменту досягнення згоди між сторонами за всіма істотними умовами, а саме, згідно п. 7.2 Кредитного договору цей договір набирає чинності з моменту першої видачі Кредитних ресурсів і діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе забов»язань. Відповідно до ч.2 ст. 1056 Цивільного кодексу України Позичальник має право відмовитись від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитора до встановленого договором строку його надання. Також відповідно до п. 6 ст. 11 Закону України «Про внесення змін до Закону України» Про захист прав споживачів» №3161 «Споживач має право протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин.»

Позивачі не відмовилися від виконання умов договору, та не інформували Банк про неможливість виконань своїх забов»язань за кредитним договором. В свою чергу Банк виконав свої забов»язання за кредитним договором в повному обсязі, відкривши Позивачу позичковий рахунок і здійснивши видачу Кредитних ресурсів на підставі письмової заяви Позичальника.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов»язковим до виконання сторонами. Будучи пов»язаними саме взаємними правами та обов»язками, які є чітко прописаними в кредитному договорі, сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання забов»язань або змінювати його умови.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України забов»язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання забов»язань не допускається. Боржник забов»язаний виконати свій обов»язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 527 ЦК України). В свою чергу повідомляємо, що банк повністю виконав забов»язання за Кредитним договором, видавши кредитні коштидля реалізації потреб Позивача.

Під час укладення Кредитного договоруПозичальник та Позивач як поручитель були ознайомлені в повному обсязі з умовами Кредитного договору та договорів порук, а зі змісту наведеної норми випливає, що порука є угодою щодо прийняття на себе обовязку поручитися перед кредитором за виконання боржником свого забовязання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання забовязання боржником шляхом відшкодувіання у грошовій формі того, що не було виконано боржником.

Статтею 554 Цивільного кодексу України встановлено, що Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основоного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Статтею 598 Цивільного кодексу України визначені підстави припинення забов»язання. Вказаною статтею передбачено, що забовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення забовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, забовязання це правовідносини, в яких одна сторона (боржник) забовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Статтею 526 Цивільного кодесу України встановлено, що забовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання забовязань не допускається. Боржник забовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання (ст. 527 Цивільного кодексу України). Ніхто не може бути звільнений від відповідальності в односторонньому порядку. Нормами цивільного законодавства встановлено, що у разі невиконання забовязання боржником, Банк вправі вимагати виконання забовязання не лише від боржника, а й від поручителя. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання останнім свого обовязку.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням забовязання є його невиконання або виконання із порушенням умов, визначених змістом забовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання забовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила забовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання забовязання.

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила забовязання, звільняється від відповідальності за порушення забовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Статтею 651 ЦК України передбачені підстави для зміни або розірвання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦКУ, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового забовязання. Тобто, відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунках в банку і, як наслідок, неможливість ним виконання грошового забовязання, якщо навіть у цьому немає його провини, не звільняє боржника від відповідальності за прострочення грошового забовязання, оскільки гроші завжди є в обігу і способи їх придбання особою теж є різні.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті, чи інші обставини, на які вона посилається. Однак позивачі по справі на підтвердження своїх вимог не надали жодних доказів, що підтверджували б законність їх вимог. Копії документів, доданих позивачами, лише стверджують позицію відповідача: додано копії кредитного договору, договір іпотеки та поруги підтвердження встановлення між сторонами правовідносин, вчинення правочинів.

Інші доводи позивачів не спростовують правомірності укладеного кредитного договору від 28.03.2008 року та додаткової угоди № 1 від 30.10.2008 року до нього. Крім того, судом встановлено в судовому засіданні про те, що Додаткова угода № 1 від 30.10.2008 року до договору поруки № 09-08-Іпз/31 від 28.03.2008 року не укладалася, що не заперечувалось представниками сторін по справі, тому підстави для визнання її недійсною відсутні. Решта вимог позивачів є похідними у випадку визнання недійсним кредитного договору та додаткової угоди № 1 до нього і тому задоволенню не підлягають.

Отже, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 11, 14, 203, 215, 509, 526, 1051 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_5 ОСОБА_4 акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» відділення №31 філії «Центральне Регіональне Управління» Публічне акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про визнання недійсним кредитного договору № 09-08-Іпз/31 від 28.03.2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредите» відділення №31 філії «Центральне Регіональне Управління» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2, Додаткової Угоди №1 від 30.10.2008 року до Кредитного договору № 09-08-Іпз/31 від 28.03.2008 року про підвищення відсоткової ставки до 25 % річних, додаткової угоди №1 від 30.10.2008 року до договору поруки № 09-08-Іпз/ЗЗ від 28.03.2008 року та визнання його не укладеною, проведенню перерахунку нарахованих процентів по збільшеній відсотковій ставці з 25% до 15 % річних за весь період сплати, скасуванню нарахованої по збільшеній відсотковій ставці нарахованої пені та стягненні понесених судових витрат відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: