02.04.2012 Справа № 2-268/12
справа №2-268/2012р.
Р і ш е н н я

І м е н е м у к р а ї н и

«19»березня 2012
року                    Оболонський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого
–судді
–Жежери О.В.,

при секретарях

–Барзул І.М., Гриненко І.В., Снісар
Т.В.,

за участю
позивача
- ОСОБА_1,

представника
відповідача
- ОСОБА_2,

та
співвідповідача
- ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засiданнi в залі суду в місті Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Київенерго», ОСОБА_3, Третя особа:
Відділ державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у місті Києві про стягнення
середнього заробітку за час затримки
виконання рішення суду, та про
відшкодування завданої моральної
шкоди, -

в с т а н о в и в:

В червні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ПАТ «Київенерго» про
стягнення середнього заробітку за час
затримки виконання рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 08.12.2009 року в частині стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу. В обґрунтування своїх вимог
посилався на те, що 28.05.2009 року
адміністрація «Житлотеплоенерго
Київенерго»звільнила його з посади
старшого майстра служби газу. Рішенням
Оболонського районного суду м. Києва
від 08.12.2009 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
14.04.2010 року позивача було поновлено на
роботі на посаді старшого майстра
служби газу філіалу «Житлотеплоенерго
Київенерго», стягнуто на його користь
середній заробіток за час вимушеного
прогулу. Однак, адміністрація
відповідача вчасно не виконала рішення
суду в частині поновлення його на
роботі та виплати середнього заробітку
за час вимушеного прогулу. Тому просить
суд стягнути з відповідача на свою
користь середній заробіток за час
затримки виконання рішення суду від
08.12.2009 року в частині стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу в розмірі 1 279,45 гривень та
моральну шкоду, яку оцінює у 3 000 грн.

Під час розгляду справи позивач
неодноразово змінював позовні вимоги і
в кінцевому результаті просив стягнути
з відповідача ПАТ «Київенерго»на свою
користь середній заробіток за час
затримки виконання рішення суду від
08.12.2009 року в частині стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу за період з квітня 2010 року по
лютий 2012 року в розмірі 5м 548,90 гривень
та моральну шкоду, яку оцінює у 10 000 грн.

Згідно ухвали суду від 16.08.2011 року до
участі в справі у якості третьої особи
було залучено відділ державної
виконавчої служби Печерського
районного управління юстиції у м.
Києві.

На підставі заяви позивача про
збільшення позовних вимог до участі в
справі у якості співвідповідача було
залучено ОСОБА_4

В судовому засіданні позивач свої
вимоги підтримав з підстав викладених
у позові та уточнення до нього, просив
позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ПАТ
«Київенерго»проти позову заперечував
посилаючись на те, що чинним
законодавством передбачена лише
виплата середнього заробітку або
різниці в заробітку за час затримки
поновлення працівника на роботі або
затримки у переведенні на попереднє
місце роботи. Виплата середнього
заробітку за час затримки виконання
рішення суду про стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
законом не передбачена. Факт наявності
рішення Оболонсього районного суду м.
Києва від 08.12.2010 року, яким з
відповідача стягнуто середній
заробіток за час невиконання судового
рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 08.12.2009 року по справі в
частині поновлення позивача на роботі,
унеможливлює задоволення судом
позовних вимог позивача щодо стягнення
з відповідача суми середнього
заробітку позивача. Крім того,
стягнення середнього заробітку за час
невиконання судового рішення є
санкцією, виплата цієї суми носить
разовий характер, проводиться за
рішенням суду, а тому не може бути базою
для нарахування індексу інфляції.
Таким чином, вимоги позивача щодо
стягнення суми середнього заробітку за
час невиконання судового рішення з
урахуванням індексу інфляції
безпідставні. На підставі викладеного,
просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні
проти задоволення позову заперечував
посилаючись на те, що звинувачення
ОСОБА_1 у його звільненні не
відповідають дійсності. Підставою для
звільнення ОСОБА_1 була доповідна
записка заступника начальника служби
газу ОСОБА_5 від 26.05.2009 року, яка
свідчить про порушення позивачем
трудової дисципліни, відсутність на
роботі та невиконання положень
посадової інструкції. Директором
філіалу було видано наказ від 28.05.2009
року № 666-К про звільнення ОСОБА_1 за п. 3
ст.40 КЗпП України. Також ОСОБА_4 вказав,
що відповідно до розподілу обов’язків
прийняття працівників на підприємство
або їх звільнення до його обов’язків
не входить. Щодо затримки виплати
грошових коштів за рішенням суду, то
філіал «Житлотеплоенерго
Київенерго»не є юридичною особою і не
може приймати рішень щодо виплат будь
яких фінансових зобов’язань по
виконавчим листам. Тому звинувачення у
затримці виконання судового рішення
також є безпідставними і нічим не
підтверджені.

Третя особа - залучено відділ державної
виконавчої служби Печерського
районного управління юстиції у м. Києві
в судове засідання свого представника
не направив, про день та час слухання
справи повідомлявся належним чином, до
початку розгляду справи подав заяву в
якій просить розглядати справу у
відсутності його представника.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
пояснила, що на виконання рішення суду
ОСОБА_1 був поновлений на роботі. З
будь-якими заявами чи зверненнями щодо
невиконання рішення суду, до неї, як до
керівника відділу з питань організації
праці, ОСОБА_1 не звертався.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
представника відповідача ПАТ
«Київенерго», відповідача ОСОБА_4,
свідка ОСОБА_6, дослідивши матеріали
справи, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що рішенням
Оболонського районного суду м. Києва
від 08.12.2009 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
14.04.2010 року, скасовано наказ № 666-к
«Житлотеплоенерго»АЕК
«Київенерго»від 28.05.2009 року, поновлено
позивача на посаді старшого майстра
виробничої дільниці 1 групи служби газу
«Житлотеплоенерго»АЕК «Київенерго»та
стягнуто на його користь 22 807,32 гривень
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

Вказане рішення суду набрало законної
сили після перегляду судом апеляційної
інстанції 14.04.2010 року.

Виконавчий лист про стягнення з АЕК
«Київенерго»на користь ОСОБА_1
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу видано Оболонським районним
судом м. Києва 31.05.2010 року.

На підставі заяви ОСОБА_1 від 04.04.2010 року
Відділом державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції в м. Києві було відкрито
виконавче провадження № 19845934 по
стягненню з АЕК «Київенерго»на користь
ОСОБА_1 середнього заробітку за час
вимушеного прогулу в розмірі 22 807,32
гривень.

Згідно постанови державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції в м. Києві ОСОБА_7 від 22.10.2010 року
виконавче провадження про стягнення з
АЕК «Київенерго»на користь ОСОБА_1
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу в розмірі 22 807,32 гривень
закінчено в зв’язку зі сплатою 19.10.2010
року відповідачем боргу.

Правовідносини, що виникають з питань
примусового виконання рішення суду
регулюються розділами VI, VII, ЦПК
України та Законом України «Про
виконавче провадження».
Відповідальність за невиконання
рішення суду визначена ст. 89 Закону
України «Про виконавче провадження»та
передбачає санкцію у вигляді штрафу.

Право подачі нового позову після
набрання рішенням суду законної сили
передбачено с 1. 223 ч. 4 ЦПК України, якщо
цим рішення з відповідача присуджені
періодичні платежі у випадку якщо
зміняться обставини, що впливають на
визначені розміри платежів, їх
тривалість чи припинення.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 08.12.2009 року з відповідача
було присуджено разовий платіж на суму
22 807,32 гривень, як середній заробіток за
час вимушеного прогулу, а не періодичні
платежі.

Посилання позивача, як на підставу для
задоволення позовних вимог, на
положення ч. 2 ст. 625 ЦК України та Закон
України «Про компенсацію громадянам
втрати частини доходів у зв'язку
порушенням строків їх виплати»не
можуть бути прийняті судом.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов’язання на вимогу кредитора
зобов’язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Між сторонами виникли насамперед
трудові правовідносини, за порушення
яких судом стягнуто з відповідача на
користь позивача суму середнього
заробітку за час вимушеного прогулу, а
отже правовідносини пов’язані з
виконанням рішення, не можуть бути
визначені як грошове зобов’язання.

Згідно ст. 2 Закон України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку порушенням строків їх
виплати»компенсація громадянам втрати
частини доходів у зв’язку з порушенням
строків їх виплати провадиться у разі
затримки на один і більше календарних
місяців виплати доходів, нарахованих
громадянам за період починаючи з дня
набрання чинності цим Законом. Сума
середнього заробітку була стягнута
рішенням суду, а не нарахована
відповідачем, а тому вказані положення
не підлягають застосуванню.

Посилання позивача на те, що рішення
суду не виконувалось з вини
відповідача не знайшло свого
підтвердження під час судового
розгляду, в тому числі і доказами щодо
протидії відповідача виконанню
судового рішення, чи затягування його
виконання в строки встановлені
законом.

З цих же підстав суд відхиляє посилання
позивача на заподіяння моральної
шкоди, оскільки під час судового
розгляду не було встановлено, що
рішення суду не виконувалось з вини
відповідача та з порушенням
встановлених для виконання судових
рішень строків.

На підставі викладеного та керуючись
Законом України «Про виконавче
провадження», ст. ст. 8,10,60,88,208,212,213,214,215
ЦПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Київенерго», ОСОБА_3, Третя особа:
Відділ державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у місті Києві про стягнення
середнього заробітку за час затримки
виконання рішення суду, та про
відшкодування завданої моральної
шкоди –відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається в
Апеляційний суд м. Києва через
Оболонський районний суд м. Києва.

Суддя:

О.В. Жежера