АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/848/2012
Головуючий по 1-й інстанції Яковенко
Суддя-доповідач: Петренко В. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2012 року
м.Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого : Петренка В.М.

Суддів : Лобова О.А., Акопян В.І.,

При секретарі: Фадєйкіній Н.Б.

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника ПАТ
«Будінвест СМ»за довіреністю
-Вишневського Костянтина Миколайовича

на рішення Київського районного суду м.
Полтави від 10 січня 2012 року

у справі за позовом ПАТ «Будінвест
СМ»до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою, треті особи -виконавчий
комітет Полтавської міської ради,
Інспекція Державного
архітектурно-будівельного контролю в
Полтавській області, ПАТ «Полтавський
турбомеханічний завод», обслуговуючий
кооператив «Мельник»

та за позовом ОСОБА_4 до виконавчого
комітету Київської районної в
м.Полтаві ради , ПП БТІ
«Інвентаризатор»про визнання права
власності на гараж, третя особа
обслуговуючий кооператив «Мельник».

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача
апеляційного суду,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Київського районного
суду м.Полтави від 10 січня 2012 року у
задоволенні позовних вимог Приватного
акціонерного товариства «Будінвест
СМ»до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою відмовлено.

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4 до виконавчого комітету
Київської районної в м.Полтаві ради , ПП
БТІ «Інвентаризатор»про визнання
права власності на гараж відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ПАТ «Будінвест СМ» за довіреністю
-Вишневський Костянтин Миколайович
прохає рішення суду скасувати,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції вимог норм матеріального
права, та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог ПАТ
«Будінвест СМ», зобов'язавши ОСОБА_3,
ОСОБА_4 усунути перешкоди ПАТ
«Будінвест СМ» в користуванні
земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1
шляхом демонтування належного їм
гаражу за власний рахунок.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що вона підлягає відхиленню.

Згідно ч.1ст.308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням двадцять дев'ятої сесії
п'ятого скликання Полтавської міської
ради від 14 серпня 2008 року на підставі
звернення ЗАТ «Будінвест СМ»погоджено
розташування об'єкту
житлово-громадського призначення з
готелем на земельній ділянці
орієнтовною площею 0,7 га у кварталі,
обмеженому вулицею Жовтневою та
майданом Незалежності, надано об'єкту
адресу - АДРЕСА_1.

Рішенням позачергової п'ятдесят першої
сесії п'ятого скликання від 05 березня
2010 року надано земельну ділянку в
оренду строком на 2 роки ЗАТ «Будінвест
СМ»для будівництва об'єкту
житлово-громадського призначення з
готелем (землі житлової та громадської
забудови). Відповідно до зазначеного
рішення міської ради питання знесення
нежитлових будівель та господарських
споруд вирішити згідно з вимогами
чинного законодавства.

Рішенням Полтавської міської ради від
08 вересня 2010 року рішення міської ради
від 05 березня 2010 року викладено в новій
редакції, зокрема, зобов'язано ЗАТ
«Будінвест СМ» відкоригувати проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки.

Також встановлено, що згідно договору
оренди землі від 30 березня 2010 року та
додатковою угодою № 1 до нього від 29
жовтня 2010 року, які укладені між
Полтавською міською радою та ЗАТ
«Будінвест СМ», позивачу передано в
оренду земельну ділянку, яка
розташована в АДРЕСА_1 загальною
площею 6788 кв.м. згідно з планом (схемою)
земельної ділянки на термін до 05
березня 2012 року.

Як вбачається з плану земельної
ділянки по АДРЕСА_1, яка надана в оренду
позивачу, на даній земельній ділянці
знаходяться нежитлові приміщення,
зокрема -гаражі.

Також встановлено, що спірний гараж, що
розташований на земельній ділянці, яка
передана в оренду позивачу, та яким
фактично користується відповідач
ОСОБА_4, в ПП Полтавське БТІ
«Інвентаризатор» не зареєстрований,
державна реєстрація його як об'єкту
нерухомого майна не проведена.

Звертаючись до суду з позовними
вимогами про визнання права власності
на гараж, ОСОБА_4 в поданій до суду заяві
одночасно послався на норми ст. 344 ЦК
України щодо набуття права власності
за набувальною даністю, а також на
норми ст. 328 ЦК України.

Статтею 328 ЦК України, на яку
посилається ОСОБА_4, передбачено, що
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Право власності на нерухоме
майно, що підлягає державній
реєстрації, виникає за набувальною
давністю з моменту державної
реєстрації. Якщо особа заволоділа
майном на підставі договору з його
власником, який після закінчення
строку договору не пред'явив вимоги про
його повернення, вона набуває право
власності за набувальною давністю на
нерухоме майно через п'ятнадцять, а на
рухоме майно - через п'ять років з часу
спливу позовної давності.

Право власності за набувальною
давністю на нерухоме майно,
транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду.

Спірний гараж розташований на
земельній ділянці, що Полтавською
міською радою надана в оренду позивачу
ПАТ «Будінвест СМ»та входить до групи
58 гаражів, які знаходилися на балансі
Полтавського турбомеханічного заводу
станом на 01 грудня 1993 року. Роком
введення гаража в експлуатацію, згідно
з даними акту оцінки цілісного
майнового комплексу Полтавського
турбомеханічного заводу, є 1954.

Рішенням виконавчого комітету
Київської районної в м. Полтаві ради
від 02 березня 1998 року за зверненням АТ
«Турбомеханічний завод» вирішено
оформити право державної власності та
передати право оперативного
управління АТ «Турбомеханічний
завод»на 58 гаражів по АДРЕСА_1.

Згідно з нормами законодавства,
зокрема - Цивільного кодексу України,
набувальна давність поширюється на
випадки фактичного, безтитульного
(незаконного) володіння чужим майном.
Наявність у володільця певного
юридичного титулу, наприклад, договору
найму, оренди, зберігання тощо,
виключає застосування набувальної
давності.

Як встановлено судом, згідно з
договорами від 01 жовтня 1967 року, від 06
лютого 1979 року та від 01 листопада 1985
року Полтавський турбомеханійний
завод надав ОСОБА_4 в користування
приміщення по АДРЕСА_1 для стоянки
мотоцикла зі сплатою орендної плати.
Тобто, відповідач ОСОБА_4 користувався
приміщенням гаражу відповідно до
укладеного договору оренди.

Встановивши дані обставини, суд
приходить до висновку, що правові
підстави для визнання за ОСОБА_4 права
власності на спірний гараж в порядку,
встановленому ст. 344 ЦК України за
набувальною давністю відсутні.

Тому суд приходить до висновку, що в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про
визнання права власності на гараж слід
відмовити за їх безпідставністю.

Суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку, що посилання ОСОБА_4
на те, що спірний гараж розміщений по
АДРЕСА_2, а не на земельній ділянці по
АДРЕСА_1, яка надана в оренду позивачу
не заслуговує на увагу, оскільки
відновідно плану (схемі) земельної
ділянки, переданої ПАТ «Будінвест СМ»,
яка є невід'ємною частиною до договору
оренди (а.с. 19) спірний гараж розміщений
саме на території орендованої
земельної ділянки в складі інших
об'єктів нерухомого майна.

Твердження про те, що рішення
Полтавської міської ради від 09 вересня
2010 року про надання земельної ділянки
ПАТ «Будінвест СМ» суперечить вимогам
чинного законодавства не підтверджено
дослідженими в справі доказами. Як
встановлено судом, станом на час
вирішення справи дане рішення не
скасоване, а відповідність його
чинному законодавству знаходиться
поза межами предмету даного судового
розгляду.

При вирішенні позовних вимог ОСОБА_4
судом також правильно враховано, що
позовні вимоги ним пред'явлені до
виконавчого комітету Київської
районної в м. Полтаві ради та до ПП
Полтавське БТІ «Інвентаризатор», які
права ОСОБА_4 не порушували.

Відповідно до ст. 376 ЦК України нерухоме
майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.
Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього. Право власності на самочинно
збудоване нерухоме майно може бути за
рішенням суду визнане за особою, яка
здійснила самочинне будівництво на
земельній ділянці, що не була їй
відведена для цієї мети, за умови
надання земельної ділянки у
встановленому порядку особі під уже
збудоване нерухоме майно. Якщо власник
(користувач) земельної ділянки
заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво на його земельній ділянці,
або якщо це порушує права інших осіб,
майно підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок. На
вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо це
не порушує права інших осіб. Особа, яка
здійснила самочинне будівництво, має
право на відшкодування витрат на
будівництво, якщо право власності на
нерухоме майно визнано за власником
(користувачем) земельної ділянки, на
якій воно розміщене. Якщо проведення
такої перебудови є неможливим або
особа, яка здійснила (здійснює)
будівництво, відмовляється від її
проведення, таке нерухоме майно за
рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює)
будівництво. Особа, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво,
зобов'язана відшкодувати витрати,
пов'язані з приведенням земельної
ділянки до попереднього стану.

Позивач ПАТ «Будінвест СМ»,
звертаючись до суду з вимогами про
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою, посилається на те,
що спірний гараж є самочинно
збудованим, проте жодних доказів на
підтвердження цього надано не було.

Відсутні також і будь-які дані про те,
що саме відповідачі по справі ОСОБА_3
та ОСОБА_4 є особами, які здійснили
будівництво гаражу, а тому на них
згідно з нормами ст. 376 ЦПК України має
бути покладено обов'язок щодо
демонтування такого гаражу.

Сама по собі відсутність державної
реєстрації права власності на спірне
приміщення не оцінюється судом як
підстава вважати його самовільно
збудованим.

Враховуючи обсяг наданих позивачем
доказів та характер спірних
правовідносин, суд першої інстанції
обґрунтовано застосувавши норми
цивільного законодавства, прийшов до
правильного висновку про відмову в
задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не
містять відповідних доказів, які б
спростували висновки суду першої
інстанції.

За таких обставин, колегія судів
приходить до висновку про те, що
рішення постановлено судом першої
інстанції з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
в зв'язку з чим не вбачається підстав
для скасування або зміни судового
рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника
ПАТ «Будінвест СМ»за довіреністю
-Вишневського Костянтина Миколайовича
відхилити.

Рішення Київського районного суду
м. Полтави від 10 січня 2012 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подачі касаційної скарги.

Головуючий:
Петренко
В.М.

Судді:
Акопян В.І.

Лобов О.А.

Згідно: суддя
Петренко В.М.