Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-3605/12 Головуючий у 1 інстанції Гнатик Г.Є.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

09 серпня 2012 року м. Запоріжжя.

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого Савченко О.В.,

Суддів Воробйової І.А.,

ОСОБА_2, При секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Хортицького РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення, покладення зобовязання про зняття з реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2012 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення, покладення зобовязання про зняття з реєстраційного обліку.

В обґрунтування позову позивачі зазначали, що вони є власниками по ? частини квартири АДРЕСА_1, в якій вони зареєстровані та мешкають разом з відповідачем.

ОСОБА_4 з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який на теперішній час розірвано. ОСОБА_5 є донькою відповідача. Мешкаючи у цій квартирі, відповідач створив неможливі умови для проживання разом з ним, оскільки постійно вчиняє сварки, скандали, дебоші на грунті зловживання спиртними напоями та наркотичними засобами, ображає їх нецензурними словами, принижує їх гідність, навмисно спричиняє тілесні ушкодження, за що неодноразово правоохоронними органами проводилась перевірка і відповідач попереджався за неналежну поведінку у сім»ї.

Проте, заходи запобігання та громадського впливу на нього не мали ніяких результатів і зараз з ним неможливо проживати. У звязку з цим просили задовольнити їх позов.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2012 року позов задоволено.

Усунуто перешкоди ОСОБА_4, ОСОБА_5 у користуванні власністю квартирою № 52 у будинку № 20 по вул. Жукова у м. Запоріжжі.

Виселено ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_2.

Зобовязано Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Хортицького РВ ЗМУ ЗУМВС України в Запорізькій області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_2.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення яким в задоволені позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Власник майна, як зазначено у ст. 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Судом встановлено, що В»язовська О.А., В»язовська К.А., В»язовський А.В. були співвласниками квартири АДРЕСА_3, що підтверджується свідоцтвом №1350 від 20.02.1995 року про право власності на житло.

? частина квартири, що належала В»язовському А.В. у вказаній спірній квартирі була продана його дочці В»язовській К.А. на прилюдних торгах під час виконання виконавчого провадження Хортицького ВДВС ЗМУ м..Запоріжжя з приводу боргу В»язовського А.В. по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дочки В»язовської К.А., ІНФОРМАЦІЯ_1.

14.11.2011 року В»язовській К.А. видане свідоцтво про придбання нерухомого майна ? частини квартири з прилюдних торгів, посвідчене приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8, та зареєстрованого у реєстрі за №617.

Власниками квартири АДРЕСА_3 є позивачки В»язовська О.А. і В»язовська К.А., які мають у власності по ? частині квартири кожна, що вбачається з технічного паспорту на квартиру.

Згідно довідки №799 від 04.05.2011 року КП ВРЕЖО №6 м.Запоріжжя про склад родини, за вказаною адресою мешкають :В»яяовська О.А,, В»язовський А.В., В»язовська К.А.

Шлюб між В»язовською О.А. та В»язовським А.В. розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 27.04.2011 року. Таким чином вони є колишніми членами однієї родини.

Підстави виселення членів сім'ї (колишніх членів сім'ї) власника будинку передбачені статтею 157 ЖК України та частиною першою статті 116 ЖК України.

Виселення згідно із ч.1 ст. 116 ЖК України може мати місце, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу власника або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" під час вирішення справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід керуватися тим, що під час тривалої антигромадської поведінки виселення винного може статися під час повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ тощо.

Як зазначили позивачі , встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на протязі тривалого часу, систематично відповідач порушує правила співжиття, вчиняє сварки, ображає позивачку, погрожує їй фізичною розправою, виганяє з власної квартири, псує її майно, так це підтверджено: постановою Хортицького РВ від 15.12.2009 року про відмову в порушенні кримінальної справи, в якій вирішено питання про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.173-2 ч.2 КпАП україни у разі його затримання; постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 30.06.2010 року про притягнення В»язовського А.В. до адміністративної відповідальності за ст.173-2 ч.2 КпАП України; постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 20.01.2011 року про притягнення В»язовського А.В. до адміністративної відповідальності за ст.173-2 ч.2 КпАП України; постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 09.02.2011 року про притягнення В»язовського А.В. до адміністративної відповідальності за ст.173-2 ч.1 КпАП України; постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 16.01.2012 року про притягнення В»язовського А.В. до адміністративної відповідальності за ст.173-2 ч.2 КпАП України.

Факт псування відповідачем В»язовським А.В. майна, що знаходиться в квартирі та належить позивачам міжкімнатної двері, встановлено при розгляді адміністративної справи відносно В»язовського А.В. та підтверджується постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 16.01.2012 року про притягнення В»язовського А.В. до адміністративної відповідальності за ст.173-2 ч.2 КпАП України.

З аналізу матеріалів справи, матеріалів правоохоронних органів, суду вбачається, що у В»язовського А.В., тривала антигромадська поведінка щодо позивачів і цю поведінку він не змінює після впливу на нього міліції, суду, а отже можна зробити висновок, що цей вплив без результатний, тому проживання з ним в одній квартирі для позивачів, власників цієї квартири є неможливим, а отже є всі законні підстави для задоволення позову та виселення відповідача з цієї квартири без надання іншого жилого приміщення.

Оскільки оскаржуваним судовим рішенням відповідач виселений із спірної квартири, тобто позбавлений права користування житловим приміщенням, вказане рішення відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", є достатньою підставою для зняття з реєстрації його місця проживання. У випадку невиконання уповноваженим на це органом оскаржуваного судового рішення, у відповідності з вищевикладеними вимогами закону власник житла має право на судовий захист у спосіб, передбачений законом.

Доводи апеляційної скарги, що апеллянт має право на користування спірним житлом нічим не обгрунтовані та не підтверджені належними та допустимими доказами. Щодо доводів апеллянта про неможливість застосування ст.116 ЖК України до правовідносин які склалися у сторін, то це довільне тлумачення норми матеріального права відповідачем.

Інші доводи апеляційної скарги також не є суттєвими та не спростовують позов.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст.209, 218, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, - :

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2012 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: