АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :

головуючого Романюк М.М.

суддів Котушенко С.П., Петренко І.О.

при секретарі Майній Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення АНД районного суду м.Дніпропетровська від 24 листопада 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-я особа ОСОБА_4 про визнання договору дарування дійсним та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 02.08.2004 між ним та відповідачем було укладено у письмовій формі договір дарування грошей в сумі 8 000 доларів США, що на день укладання договору є еквівалентом в сумі 40 000 грн., з метою придбання позивачем житла. Зазначена сума грошових коштів була передана позивачеві 02.08.2004 року. Укладаючи договір, сторони домовилися здійснити нотаріальне посвідчення договору дарування. З урахуванням того, що на даний час відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору просив визнати договір дарування дійсним. Крім того, між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач погодився надати позивачу безвідсоткову позику в сумі 120 000 грн. частинами, шляхом надання щоквартально грошових коштів для сплати кредиту, а згідно додаткової угоди щомісяця грошові кошти для сплати кредиту. У звязку з тим, що відповідач відмовляється виконувати умови договору та надавати черговий платіж, позивач просив зобовязати відповідача виконувати умови договору, шляхом надання щомісяця відповідних сум.

Рішенням АНД районного суду м.Дніпропетровська від 24 листопада 2011 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

При розгляді справі в суді апеляційної інстанції, представник позивача звернулася з заявою про відмову від позовних вимог щодо зобовязання відповідача виконувати певні дії. Наслідки такої відмови їй відомі та зрозумілі.

Згідно ч.1 ст.310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

З урахуванням зазначеного, судова колегія вважає, що відмова позивача від позовних вимог щодо зобовязання відповідача виконати певні дії підлягає прийняттю, рішення суду першої інстанції в цій частині скасуванню та провадження по справі в цій частині необхідно закрити.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та незаконності.

З даним висновком судова колегія погоджується, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи й відповідає вимогам закону.

Судом першої інстанції було встановлено, що 02.08.2004 між сторонами було укладено у письмовій формі договір дарування грошей в сумі 8 000 доларів США, що на день укладання договору є еквівалентом в сумі 40 000 грн. Зазначена сума грошових коштів була передана позивачеві у той же день, тобто 02.08.2004 року. Укладаючи договір, сторони домовилися здійснити нотаріальне посвідчення договору дарування.

Згідно ч.1 ст.209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Відповідно до ч.5 ст.719 ЦК України договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

З урахуванням того, що позивачем не надано доказів ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору дарування, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо визнання договору дарування дійсним.

Приведені в апеляційній скарзі доводи позивача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті рішення щодо позовних вимог про визнання договору дарування дійсним, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 205, 307, 308, 310 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення АНД районного суду м.Дніпропетровська від 24 листопада 2011 року в частині позовних вимог щодо зобовязання виконати певні дії скасувати.

Відмову ОСОБА_2 від позову до ОСОБА_3 в частині зобовязання виконати певні дії прийняти та провадження по справі в цій частині закрити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: