Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2012 року Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого - судді Тітової Т.А.

При секретарі Михайловській Т.П.

За участю позивача ОСОБА_1

Відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів дарування,

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом 28 листопада 2011 року, який уточнив заявою від 17 лютого 2012 року , і просить визнати недійсними нотаріально посвідчені договори дарування квартири , розташованої в м. Добропілля, вул..Луганського 27-9 від 18 травня 2000 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та від 23 січня 2008 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_4.

Позивач вказує на те, що перебувають у шлюбі з ОСОБА_2М з 18 грудня 1964 року . На початку 1998 року вони придбали квартиру на ім»я дружини , яку дружина без його згоди подарувала синові ОСОБА_3І, чим порушені його майнові права. Після звернення в суд з позовом щодо правомірності цього договору йому стало відомо , що син в свою чергу подарував дану квартиру ОСОБА_4, своїй колишній дружині, на що він також не давав згоди. Тому просить визнати недійсними обидва договори дарування квартири.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав , посилаючись на вказані в позовній заяві підстави , і просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2М з позовом погодилась и пояснила, що куплену з чоловіком ОСОБА_1 квартиру в м. Добропілля , вул.. Луганського 27-9 вона подарувала синові тайком від чоловіка . Після сварки з чоловіком деякий час в ній проживала. . Потім переїхала до дочки в м. Дніпропетровськ , але через стосунки з зятем бажає повернутися в свою квартиру. Однак їй стало відомо, що син розпорядився її квартирою, не спитав її дозволу , і подарував своїй колишній дружині ОСОБА_4

Відповідач ОСОБА_3І не заперечував проти позову ОСОБА_1 При цьому пояснив, що в 2000 році, коли він перебував у першому шлюбі, йому батьки подарували квартиру в м. Добропілля, вул..Луганського 27-9. Після розірвання шлюбу деякий час жив там сам, потім одружився з Мазур. В 2008 році в нього виникли матеріальні труднощі, і вони домовились з Мазур продати її квартиру і заплатити борги, що і зробили. Він в свою чергу подарував належну йому квартиру ОСОБА_4, щоб гарантувати її право на житло, оскільки вона погодилась продати свою квартиру. Після розлучення з Мазур він став жити окремо , хоча має намір відновити стосунки і сумісне життя.

Відповідач ОСОБА_4А позов не визнала і дала пояснення аналогічні тим, що відповідач ОСОБА_3 відносно обставин отримання нею квартири в дар.

Вислухавши пояснення осіб, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

З обставин справи встановлено, що ОСОБА_1В і ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 грудня 1964 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження У111-УР №077220, виданого будинком шлюбів м. Жданів Донецької області .

Як свідчить довідка від 16 січня 2012 року Добропільського БТІ про наявність нерухомості , за договором купівлі продажу , посвідченим нотаріально 23 жовтня 1998 року, на ім.»я ОСОБА_2 куплена квартира в м. Добропілля, вул..Луганського 27-9.Оскільки дане майно набуте в період шлюбу подружжя ОСОБА_1В.і ОСОБА_2 , воно є об»єктом спільної сумісної власності.

За договором дарування , посвідченим нотаріально 15 травня 2000 року за реєстром № 1058 , ОСОБА_2 подарувала спірну квартиру сину ОСОБА_3

Позов ОСОБА_1 про визнання недійсним даного договору дарування є безпідставним і підлягає відхиленню.

Відповідно до ст.. 215 ч. 1 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною( сторонами) вимог, які встановлені частинами першою- третьою, п»ятою та шостою статі 203 цього Кодексу .

Згідно ч. 2 даної статті недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом ( нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Доводи позивача, який вимагає визнання недійсними договорів дарування , полягають у тому, що співвласник майна ОСОБА_2М розпорядилась ним без його згоди, подарувавши синові, а той, в свою чергу, без відома батьків подарував квартиру Мазур.

Але такі ствердження спростовуються даними , отриманими судом з матеріалів нотаріальної справи вчинення договору , в якій є нотаріально посвідчена заява ОСОБА_1 від 18 травня 2000 року на згоду дарування ОСОБА_2 квартири в м. Добропрілля, вул..Луганського 27-9 сину ОСОБА_3 ( а.с. 32) .

ОСОБА_1 не заперечував в суді, що давав таку заяву у нотаріуса , але з часом забув.

Відповідно ж до ст.. 369 ч. 2 ЦК України розпорядження майном , що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном , який підлягає нотаріальному посвідченню та ( або) державній реєстрації , має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Оскільки при укладенні договору дарування квартири, згода ОСОБА_1 малась і заява нотаріально посвідчена , умови укладання договору були додержані.

Також суд зазначає, що позивачем пропущений строк позовної давності за цими вимогами , оскільки право на позов виник з дня, коли ОСОБА_1В дізнався про порушення права , тобто з 18 травня 2000 року. Його ствердження , що про договір дарування він дізнався тільки у 20111 року , суперечать доказам. Суд застосовує позовну давність згідно ст.. 75 ЦК УРСР, а закінчення строку є також підставою для відмови у позові.

Згідно нотаріально посвідченому 23 січня 2008 року договору дарування квартири в м. Добропілля , вул.. Луганського 27-7, ОСОБА_3 подарував житло ОСОБА_4

Позивач у справі ОСОБА_1 не є стороною в даному договорі , тому в нього відсутнє право його оспорювання. Позов підлягає відхиленню.

На підставі викладеного, ст.. ст..203, 369 ЦК України, ст.. ст.. 10, 57 ,60 ,209 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів дарування квартирі АДРЕСА_1 , посвідчених нотаріально 18 травня 2000 року за реєстром № 1058 , між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та 23 січня 2008 року за реєстром № 393 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

На рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Донецької області через даний суд протягом 10 днів.

Суддя Тітова Т.А.

20.04.2012