Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.05.2012 Справа №1915/4827/2012

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі :

головуючого Сливки Л. М.

за участі секретаря Заплітного Б.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 у березні 2012 року пред'явила до суду позов до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів у її користь на утримання їх неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею повноліття, покликаючись на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого народилося двоє дітей, син ОСОБА_4 вже є повнолітнім. Дочка проживає з нею та перебуває повністю на її утриманні. Оскільки відповідач не надає ніяких коштів на утримання дочки, просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1000 гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 подала заяву, згідно з якою позов підтримала, просить його задовольнити, розглянувши справу в її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не зявився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка згідно з поданою заявою не заперечила проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

З 15 грудня 1990 року сторони - позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно з рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 серпня 2010 року.

Від шлюбу сторін 17 червня 1998 року народилася дочка ОСОБА_3, актовий запис № 1449 від 31 липня 1998 року відділу РАЦСу Тернопільської міської ради.

Протягом тривалого часу сторони разом не проживають, відповідач ніяких коштів на утримання дитини не надає.

Неповнолітня ОСОБА_3 проживає разом із матір"ю позивачкою ОСОБА_1, що слідує з довідки № 410, виданої 16 березня 2012 року ТОВ "Тернопільбуд".

Судом не здобуто жодних доказів про те, що відповідач за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків із утримання неповнолітньої дитини.

Таким чином судом установлено, що ОСОБА_2 не виконує обов'язку з утримання дитини, а тому наявні передбачені законом підстави для стягнення на неї аліментів.

З викладених у позовній заяві обставин, якими позивачка обгрунтовує свої позовні вимоги, слідує, що відповідач ОСОБА_2 має мінливий нерегулярний дохід, достатній, щоб сплачувати аліменти на дитину в розмірі 1000 гривень, щомісячно.

Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З цих підстав при визначенні розміру аліментів на неповнолітню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд бере до уваги такі обставини:

згідно з довідкою про доходи № 16 від 27 березня 2012 року, розмір доходів позивачки ОСОБА_1 за період з вересня по лютий 2012 року становить 13074,44 гривень;

такий розмір заробітку позивачки не може забезпечити дитині належного утримання;

доказів із приводу стану здоров"я дитини позивачка не надавала, виходячи з викладених у позовній заяві обставин, він є задовільним;

на утриманні відповідача інших дітей чи осіб, перелічених у ч. 3 ст. 182 Сімейного кодексу України, наявність яких має враховуватись при визначенні розміру аліментів, немає.

Таким чином судом установлено, що позивачка ОСОБА_3 в силу матеріального становища не може забезпечити дитину всім необхідним для її нормального фізичного та духовного розвитку. Натомість судом не встановлено обставин, які б свідчили про неспроможність відповідача надавати дитині утримання в заявленому позивачкою розмірі.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини та докази, суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення шляхом стягнення з відповідача в її користь аліментів у розмірі 1000 гривень, щомісячно, на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення повноліття відповідно до ст. ст. 180, 184 Сімейного кодексу України.

Крім цього, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліментів на неповнолітню дитину в межах суми платежу за 1 місяць слід допустити до негайного виконання.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 224, 226, 213, 215, 223, 228, 233, 294, ч. 4 ст. 295, 367 ЦПК України, ст. ст. 180, 184, 191 Сімейного кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити .

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, не працює, в користь ОСОБА_1, аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1000 гривень, щомісячно, починаючи з 16 березня 2012 року та до досягнення нею повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 214,60 гривень судового збору.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліментів на неповнолітню дитину в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом за умови подачі відповідачем заяви про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий суддяОСОБА_5