Справа № 2-579/11
Р І Ш Е Н НЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" лютого 2012 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Крамаря В. М.

при секретарі Осадці М. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ горища, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2011 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ горища.

В позовній заяві позивач вказала, що рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 15 квітня 1999 року було поділено будинок: по вул. Лесі Українки, 17А в місті Бережани їй виділено 49/100 ідеальних долей, у власність ОСОБА_2 виділено 51/100 ідеальних долей цього ж житлового будинку. Під час поділу будинку питання про поділ горища не ставилося і тому воно залишилося у їх спільній власності. Рішенням Бережанського районного суду від 04 листопада 2009 року їй було виділено у володіння та користування в натурі частину горища над половиною житлового будинку, яка відповідає її частці у праві власності на належну частину жилого будинку. Таким чином, суд надав право користування горищем відповідачу над її приміщеннями, що розташовані на другому поверсі, під горищем. Відповідач чинить позивачу всякі пакості, що призводить до руйнування будинку. На підставі наведеного просить виділити їй у власність частину горища, яка знаходиться над належними їй приміщеннями, що в плані (01-10, 1-11, 1-12), які знаходяться на другому поверсі жилого будинку № 17А по вул. Лесі Українки в м. Бережани, а решту частину горища виділити у власність відповідача.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала, дала пояснення, аналогічні позовній заяві. Просила провести поділ горища згідно будівельно-технічної експертизи.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, пояснив, що дійсно будинок поділено між ним та позивачкою, також було встановлено порядок користування горищем, щодо якого подано позов, однак він не робив ніяких дій, які б тягли за собою руйнування будинку, також він не заперечує проти влаштування позивачем окремого входу на горище та проведення ремонту даху над її кімнатами, однак він не згідний на поділ горища згідно експертизи, оскільки експертиза не обґрунтована, при запропонованому поділі його частка у горищі буде істотно меншою за частку позивача, хоча його частка у будинку більша, а тому в задоволенні позову просить відмовити.

Експерт ОСОБА_4 при придачі пояснень свого висновку пояснив, що ним запропоновано єдиний варіант поділу горища між сторонами, однак пояснити, на підставі яких саме норм нормативних документів галузі будівництва він прийшов до такого висновку, - не зміг.

Суд, вислухавши пояснення сторін, експерта, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних мотивів.

Ч.3 ст.372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 15 квітня 1999 року було поділено будинок по вул. Лесі Українки, 17 А, в місті Бережани між позивачем та відповідачем як подружжям, і як наслідок, - спільна сумісна власність на вказаний будинок була припинена. У позивача виникло право власності на 49/100 ідеальних долей будинок по вул. Лесі Українки, 17 А, в місті Бережани, у відповідача на 51/100 ідеальних долей цього ж житлового будинку.

Необхідність та можливість поділу горища позивачем доводиться висновком № 1849 будівельно технічної експертизи від 12.12.2011 р.

Згідно з п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.1997, № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах»при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з'ясувати:

- чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи;

- чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі;

- компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень;

- достатність поданих експертові об'єктів дослідження;

- повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним;

- узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи;

- обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Відповідно до ст. 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, а неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Однак у висновку будівельно-технічної експертизи, проведеної по справі, не обґрунтовано, у звязку з чим експерт прийшов висновку, що горище може бути поділено. Натомість у розясненні по висновку експерта № 1849 по справі «2-579/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (далі розясненні) експерт посилається на те, що необхідність поділу горища, як частини будівлі слідує з практики прийняття рішень Верховного Суду України, не вказуючи конкретних рішень, при цьому експерт не посилається на відповідні нормативні акти, зокрема в галузі будівництва, відповідно до яких горище є подільною річчю.

Ч.3 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Бережанського районного суду від 15 квітня 1999 року встановлено, що позивачу належить 49/100, а відповідачу 51/100 часток будинку по вул. Лесі Українки, 17 А, в місті Бережани.

Однак експертом під час проведення будівельно технічної експертизи по вказаній справі не було враховано частки сторін у будинку, а також не обґрунтовано, виходячи з яких чинних будівельних норм можливий відхід від часток сторін у будинку при поділі горища, не обґрунтовано, чому горище має ділитися по лінії поділу приміщень, що розташовані безпосередньо під ним. У висновку експертизи № 1849 відсутнє посилання на конкретні норми, відповідно до яких норм поділ горища має проводитися по лінії поділу приміщень, що розташовані безпосередньо під ним, не зміг вказати такі експерт і в судовому засіданні. Лише у розясненні експерт послався на конкретні норми «Державних будівельних норм України. Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення ДБН В.2.2-15-2005»затверджених наказом Державного комітету з будівництва та архітектури від 18.05.2005 р. № 80, а саме п.4.30, п.6.1, В4 та В5.

П.4.30 «Державних будівельних норм України. Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення ДБН В.2.2-15-2005», затверджених наказом Державного комітету з будівництва та архітектури від 18.05.2005 р. № 80, передбачає: «Камін на твердому паливі допускається проектувати: у квартирі на останньому поверсі житлового будинку; на будь-якому рівні багаторівневої квартири, розміщеної останньою по висоті у будинку; на будь-якому рівні одноквартирного або зблокованого житлового будинку. При цьому димохід каміна повинен виконуватися автономним і проходити через приміщення цієї квартири.

Димохідні канали слід проектувати згідно з вимогами Ж.7 ДБН В.2.5-20.

Внутрішні поверхні димохідних каналів повинні бути гладенькими та щільними. Слід забезпечувати захист внутрішньої поверхні стінок димоходів (у тому числі теплогенераторів) від появи конденсату за рахунок виконання стінок димоходу вище перекриття верхнього поверху з порожнистої цегли товщиною не менше 120 мм; оголовка труби і місць її примикання до покрівлі - від атмосферних опадів; місць примикання димоходів і труби до перекриття та покрівлі - від загоряння.

Конструкція димоходів та камінів повинна відповідати вимогам СНиП 2.04.05, ДБН В.2.5-20 і забезпечувати доступність для очищення та ремонту.»

П.6.1 «Державних будівельних норм України. Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення ДБН В.2.2-15-2005», затверджених наказом Державного комітету з будівництва та архітектури від 18.05.2005 р. № 80, передбачає: «Огороджувальні конструкції будинку слід проектувати так, щоб розрахункові значення величин опору теплопередачі, визначені з урахуванням теплопровідних включень, були не менше нормативних значень, встановлених СНиП II-3.»

В4 та В5 «Державних будівельних норм України. Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення ДБН В.2.2-15-2005»затверджених наказом Державного комітету з будівництва та архітектури від 18.05.2005 р. № 80 передбачають:

«В.4 Загальну площу квартир житлових будинків визначають як суму загальних площ квартир цих будинків, визначену згідно з В.2.

Загальна площа приміщень громадського призначення, вбудованих у житлові будинки, підраховується окремо згідно з вимогами ДБН В.2.2-9.

Площі горища, технічного підпілля (технічного горища), позаквартирних комунікацій, а також тамбурів сходових кліток, ліфтових та інших шахт, портиків, ґанків, зовнішніх відкритих сходів до загальної площі будинків не включаються.

В.5 Площу житлового будинку визначають як суму площ поверхів будинку, виміряних у межах внутрішніх поверхонь зовнішніх стін, а також площ балконів і лоджій.

Площа сходових кліток, ліфтових та інших шахт включається до площі поверху з урахуванням їх площ на рівні даного поверху.

Площа горищ і технічних поверхів та підвалів до площі будинку не включається.»

Згідно з ст. 66 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом.

Зважаючи на зміст вказаних норм, в яких не містяться правила, що стосуються поділу горища, а частина з них не має жодного стосунку до горища, суд при перевірці і оцінці експертного висновку зясував, що експертний висновок № 1849 будівельно-технічного експерта від 12.12.2011 р. є необґрунтованим та не може бути визнаним експертним висновком за своєю суттю, а тому суд приходить до висновку, що здійснити поділ горища на підставі зазначеного документа є неможливим.

Враховуючи вищенаведене в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 183, 372 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», Постановою Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30 травня 1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», «Державними будівельними нормами України. Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення ДБН В.2.2-15-2005»затвердженими наказом Державного комітету з будівництва та архітектури від 18.05.2005 р. № 80, ст. ст. 10, 57, 60, 61, 66, 147, 212, 213, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ горища відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Тернопільської області через Бережансьський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків на його апеляційне оскарження.

Суддя: