Справа № 1328/2-242/11 Головуючий у 1 інстанції: Баєва О. І.
Провадження № 22-ц/1390/1932/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Бойко С.М., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Служалі А.Ю.

з участю: позивача- Голодовича М.Г., його

представника ОСОБА_2,представника

ОСОБА_3- ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 30 листопада 2011 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_6 звернувся до ОСОБА_3, ПАТ ПРОСТО- страхування, третя особа ОСОБА_7 з позовними вимогами, які неодноразово уточнював, остаточно просив стягнути в його користь з ПАТ ПРОСТО- страхування1876,0 грн. страхового відшкодування, 4996, 08 грн. пені за прострочення грошового зобовязання, 486,78 грн. експертних досліджень, а всього 7358, 86 грн.; з ОСОБА_3 16578,99 грн. завданої майнової шкоди та 2000 грн. моральної шкоди.

Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_6 задоволено частково, стягнуто з ПАТ ПРОСТО страхування в користь ОСОБА_6 1876 грн. страхового відшкодування, 4996,08 грн. пені за прострочення грошового зобовязання, 486,78 грн. витрат за проведення експертних досліджень, з ОСОБА_3 6578,99 грн. у відшкодування матеріальної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_3, ПАТ ПРОСТО- страхування, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. Апелянти вважають, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

ОСОБА_3 покликається на те, що суд безпідставно не взяв до уваги висновок спеціалістів з трасологічних та автотехнічних досліджень Львівського науково дослідного інституту судових експертиз за №№1095/1096 від 06.05.2009 р. згідно яких причиною настання дорожньо транспортної пригоди є невідповідність дій ОСОБА_6 На його думку судом неправомірно встановлено розмір відшкодування майнової шкоди, оскільки єдиним доказом, яким обгрунтовано збитки та на який посилається позивач, є висновок спеціаліста №08/12/30-1 експертного товарознавчого дослідження, який не являється висновком експерта і про проведення такого дослідження його не було повідомлено, а позивачем не надано жодного належного і допустимого доказу, який би підтвердив розмір завданих збитків.

Також ОСОБА_3 вважає, що суд помилково не взяв до уваги факт визнання позивачем встановленого страховиком розміру належного йому до виплати страхового відшкодування внаслідок дорожньо транспортної пригоди, яка мала місце 23.12.2008 р. та факту визнання всіх обставин, на підставі яких страховиком було встановлено недоцільність відновлення транспортного засобу ОСОБА_6 та встановлено вартість придатних залишків транспортного засобу у розмірі 15000,00 грн., які були повернуті позивачеві. Таким чином, судом першої інстанції не було враховано, що реальні збитки відшкодовані позивачу страховою компанією, а у ОСОБА_6 відсутні правові підстави для подвійного одночасного стягнення розміру збитків, як зі страхової компанії, так і з відповідача .

ПАТ ПРОСТОстрахуваннявважає, що суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення неправомірно послався на висновок спеціаліста, оскільки такий складений в порушення ОСОБА_4 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, проведений огляд з власної ініціативи та без повідомлення відповідачів по справі. Також вважає, що суд помилково не взяв до уваги факт невиконання ОСОБА_6 вимог ст. 35.2 Закону України Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобівне надав довідку про дорожньо - транспортну пригоду, а том у ПАТ ПРОСТО- страхуванняне виник обовязок виплати страхового відшкодування і відповідно позовні вимоги про стягнення суми пені

за прострочення грошового зобовязання, задоволені судом безпідставно.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ОСОБА_3- ОСОБА_4 в підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_6, його представника ОСОБА_2 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 26.06.2008 р. між ПАТ ПРОСТО- страхуваннята ОСОБА_8 було укладено договір обовязкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується страховим полісом №ВВ/9250069 від 06.11.2008 р. та відповідно до якого був застрахований автомобіль НОМЕР_1.

23.12.2008 р., ОСОБА_3, на законних підставах керуючи автомобілем марки Хюндай Аксент, д.р.н. ВС 1392ВТ, на вул..Данила Галицького, 2 в м.Львові, здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6, завдавши автомобілям технічних ушкоджень. Постановою судді Галицького районного суду м.Львова від 27.11.2009 р., залишеною в силі постановою судді судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області від 11.02.2010 р., ОСОБА_3 визнано винним у вчинення адмінправопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП.

Відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо- транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована договором.

Правовідносини у сфері обовязкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані законом України Про обовязкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з положеннями ст.22 .1 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоровю, майну третьої особи.

Вирішуючи зазначений спір по суті суд першої інстанції вірно виходив з того, що правовідносини, які виникли між сторонами ґрунтуються на договорі обовязкого страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 06.11.2008 р., яким безпосередньо визначені підстави та умови виплати страхового відшкодування, у т.ч. і за завдання шкоди третім особам під час ДТП.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 було дотримано вимог п.33.1.4. ст.33 Закону України Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, повідомлено страховика ПАТ ПРОСТО- страхуванняпро ДТП, яка є страховим випадком.

Відповідно до ст.35 Закону для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування подає страховику відповідну заяву, що позивачем було зроблено 02.03.2010 р.

Згідно з абз.3 ч.1 ст.988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати реальних збитків.

За загальним правилом та з огляду на положення ст. 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Вирішуючи питання про розмір страхового відшкодування суд першої інстанції взяв до уваги висновок спеціаліста № 08/12/30-1 експертного товарознавчого дослідження про визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу від 30.12.2008 р., згідно з яким вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_3, з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу, становить 42078,99 грн., не взявши до уваги звіт оцінки транспортного засобу №315/27695, складений 22.01.2010 р., з вбачається, що відновлювальний ремонт транспортного засобу є недоцільним з економічної точки зору, а вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_3, внаслідок пошкодження при ДТП становить 38623, 22 грн. Отже, розмір матеріального збитку зазначено у звіті оцінки транспортного засобу №315/27695, складений 22.01.2010 р.

Оскільки вищезгаданий висновок спеціаліста № 08/12/30-1 експертного товарознавчого дослідження про визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу від 30.12.2008 р., не містить інформації щодо розміру матеріального збитку, а тому посилання суду першої інстанції як доказ завданої позивачу майнової шкоди в розмірі 42078,99 грн. є безпідставним та нічим не обґрунтованим.

Відповідно до ст. 30 ЗУ Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобівтранспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до законодавства, витрати га ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо - транспортної пригоди. Якщо власник транспортного засобу не згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо - транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо - транспортної пригоди та витратам по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи МТСБУ.

Отже, при вирішенні питання про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, одночасному зясуванню підлягає й питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду, чого судом першої інстанції не було зроблено.

На думку колегії суддів, розрахунок залишку невиплаченої суми страхового відшкодування та належних позивачу виплат за несвоєчасне виконання відповідачем договірних зобовязань за договором добровільного страхування, повинен проводитись з врахуванням вартості матеріального збитку, а не вартості відновлювального ремонту, який згідно зі звітом оцінки транспортного засобу №315/27695, складеним 22.01.2010 р. становить 38623, 22 грн. , оскільки на час виникнення спірних правовідносин, на час проведення належної позивачу виплати суми страхового відшкодування, саме така сума була визначена, як матеріальний збиток.

Отже, під час ухвалення рішення суд першої інстанції неправильно визначив розмір страхового відшкодування, яке підлягало виплаті позивачу, оскільки не врахував даних про ринкову вартість залишків автомобіля, яка за результатами аукціону була визначена в розмірі 15000 грн.

Позивач не надав суду інших даних про ринкову вартість залишків автомобіля, хоча відповідно до ст. 10 ЦПК України обовязок доказування наведених вимог покладено на позивача, враховуючи що зазначені залишки після ремонту автомобіля перебувають в його розпорядженні.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про розмір страхового відшкодування, є неправильним, оскільки суд першої інстанції не врахував при визначенні розміру страхового відшкодування ринкову вартість залишків автомобіля.

За результатами розгляду страхового випадку ПАТ ПРОСТО- страхуваннябуло складено розрахунок страхового відшкодування, яке підлягало виплаті позивачу, розмір якого становив 23623, 22 грн. : 38623, 22 грн. (ринкова вартість транспортного засобу до ДТП,вартість матеріального збитку) 15000 грн.( вартість ліквідних залишків). Колегія суддів погоджується з таким розрахунком розміру страхового відшкодування, яке підлягало виплаті позивачу. Страхове відшкодування саме в такому розмірі і було виплачене ОСОБА_6 за його заявою від 02.03.2010 р.

Скасовуючи оскаржуване рішення, колегія суддів враховує і те, що ОСОБА_6, в березні 2010 р. звернувся із заявою до ПАТ ПРОСТО- страхуванняпро виплату страхового відшкодування саме в розмірі 23623,22 грн. Цією заявою позивач фактично погодився з вищевказаним розміром страхового відшкодування і майнових претензій до Страховика та Страхувальника, не мав, про що вказав у поданій ним заяві про виплату страхового відшкодування. Отримане ним страхове відшкодування Страховику не повернув, що також свідчить, що він погодився з вищевказаним розміром страхового відшкодування.

Доказів незадоволення позивачем рішенням ПАТ ПРОСТО- страхуваннящодо виплати страхового відшкодування та будь-якої незгоди із розміром шкоди, що була визначена за наслідками розгляду заяви позивача від 02.03.2010 р. про виплату страхового відшкодування матеріали справи не містять, а отже позивач погодився з розміром страхового відшкодування.

Покликання в суді апеляційної інстанції що такі дії позивача були спрямовані на те, щоб швидше отримати страхове відшкодування, і такі його дії були вимушеними, не заслуговують на увагу.

Наведене свідчить, що ОСОБА_6 погодився з визначеним страховиком розміром належного йому до оплати страхового відшкодування, внаслідок ДТП, яка мала місце 23.12.2008 р. та визнав всі обставини, на підставі яких страховиком було встановлено саме такий розмір страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування)для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Задоволюючи позовні вимоги ОСОБА_6, суд першої інстанції визначив розмір страхового відшкодування, як різницю між вартістю відновлювального ремонту автомобіля в розмірі 42078, 99 грн. та виплаченим ПАТ ПРОСТОстрахуваннястраховим відшкодуванням в розмірі 23623,22 грн., що становить 18455,77 грн., з яких 1876 грн. стягнув з ПАТ ПРОСТОстрахування ( 25500 -23623,22), 16578,99 грн. з ОСОБА_3 (42078,99 25500).

Такий розрахунок суду є неправильним з огляду на те, що він проведений з врахуванням розміру вартості відновлювального ремонту, а не вартості матеріального збитку, судом не враховано, що відновлювальний ремонт транспортного засобу є недоцільним з економічної точки зору, не взято до уваги даних про ринкову вартість залишків автомобіля, у звязку з чим не вирішено питання про передачу майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Судом встановлено, і цього не заперечував ОСОБА_6 М,Г. та його представник, пошкоджений під час ДТП автомобіль НОМЕР_4, ним відремонтований, проте жодних документів, які б підтверджували втирати на ремонт суду не надали.

Суд на зазначені положення закону уваги не звернув, положень договору не врахував, не встановив та не зазначив у рішенні,на підставі якого пункту договору розраховано відшкодування, не перевірив, чи мав місце факт повної загибелі транспортного засобу, задоволивши повністю позовні вимоги, не вирішив питання про передачу пошкодженого автомобіля після сплати страховиком страхового відшкодування та ОСОБА_3 завданих збитків.

Враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про стягнення з ПАТ ПРОСТОстрахування1876 грн. страхового відшкодування, на думку колегії суддів безпідставним є стягнення з ПАТ ПРОСТОстрахуванняпені за просторочення виконання грошового зобовязання у розмірі 4996,08 грн.

За наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, правильно визначивши характер спірних правовідносин та фактичні обставини справи, прийшов до невірного висновку про підставність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_6

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції, вирішуючи спір, прийшов до необгрунтованого висновку про підставність вимог позивача, а тому враховуючи неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 30 листопада 2012 р. підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_6 у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст. ст. 309,313, 314, 316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

апеляційні скарги ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства ПРОСТО - страхуваннязадовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 30 листопада 2011 р. скасувати та ухвалити нове про відмову ОСОБА_6 в задоволенні позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуюча: Шеремета Н.О.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_9