АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/5001/12 Справа № 2/406/249/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2012 року м. Дніпропетровськ

16 серпня 2012 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого

суддів:

при секретарі

ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_6 на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про захист честі, гідності, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2011 року позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що відповідачем стосовно нього була розповсюджена недостовірна інформація шляхом подання на ім»я президента НАК «Енергетична компанія України» ОСОБА_8 звернення «Кадри і робота Верхньодніпровського РЕМ». Оскільки він, позивач, працює в Верхньодніпровських РЕМ ПАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго», яка входить до складу НАК «Енергетичні компанії України», розповсюджена відповідачем недостовірна інформація порушила його, позивача, честь, гідність і ділову репутацію, що спричинило моральні страждання. Позивач просив суд захистити його честь, гідність та ділову репутацію, зобовязати відповідача протягом місяця з часу набрання рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію про позивача, направивши на адресу президента НАК «Енергетична компанія України» ОСОБА_8 листа, в якому вказати, що викладені ним факти по відношенню до ОСОБА_7, викладені в листі до заяви від 12.08.2011 року «Кадри і робота Верхньодніпровського РЕМ», а саме, що ОСОБА_7 здійснює крадіжки ГСМ, запасних частин, використовує машинотракторний парк з корисною метою та отримує хабарі з водіїв, які поступають на роботу, не відповідають дійсності; також просив стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у сумі 20000,0 грн.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2012 року позов задоволено частково, визнано інформацію, зазначену в листі «Кадри і робота Верхньодніпровського РЕС», направленому на ім»я президента НАК «Енергетична компанія України» ОСОБА_8, про те, що ОСОБА_7 здійснює крадіжки ГСМ, запасних частин, використовує машинотракторний парк з корисною метою та отримує хабарі з водіїв, які поступають на роботу такими, що не відповідають дійсності та принижують честь і гідність ОСОБА_7. Зобов»язано відповідача протягом місяця з часу набрання рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію про позивача, направивши на адресу президента НАК «Енергетична компанія України» ОСОБА_8 листа, в якому вказати, що викладені ним факти по відношенню до ОСОБА_7, викладені в листі до заяви від 12.08.2011 року «Кадри і робота Верхньодніпровського РЕМ», а саме, що ОСОБА_7 здійснює крадіжки ГСМ, запасних частин, використовує машинотракторний парк з корисною метою та отримує хабарі з водіїв, які поступають на роботу, не відповідають дійсності. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь позивача моральну шкоду у сумі 1000,0 грн.; вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що в серпні 2011 року відповідач надав на ім»я президента НАК «Енергетична компанія України» ОСОБА_8 заяву з вимогою навести порядок в роботі Верхньодніпровського РЕМ та звернення на двох аркушах під заголовком «Кадри і робота Верхньодніпровського РЕМ» де, зокрема, зазначено, що «головна проблема підприємства колектив, який укомплектовано некомпетентними кадрами, схильними до крадіжок та хабарництва: а. ОСОБА_7 механік автопарку підприємства. Освіта 10 класів, спеціальність водій: крадіжки ГСМ, запасних частин, використання машинотракторного парку за для корисної мети, хабарі з водіїв, що поступають на роботу. Вартість робочого місця 500 дол. США. Приймаються на роботу водії, які не мають права на перевезення людей. Стаж роботи на посаді ІТП 5 років. Нові автомобілі розподіляються за принципом хто більше дасть. Такі водії вважаються приближеними, допомагають механіку в здійсненні крадіжок ГСМ, їм дозволено експлуатувати транспорт з неопломбованими пристроями обліку і спідометрами.».

Поширення наведеної вище інформації було здійснено саме відповідачем, що стверджується реєстрацією його заяви в автоматизованій формі реєстрації пропозицій, заяв та скарг громадян НАК «Енергетична компанія України» 12.08.2011 року за № 24/5; оригіналами вказаних вище заяви та звернення відповідача, які зберігаються за правилами діловодства НАК «Енергетична компанія України» в одному наряді, що стверджується послідовною нумерацією аркушів.

Крім того, у попередньому судовому засіданні від 22.12.2011 року відповідач наполягав на достовірності викладеної ним у зверненнях інформації, зокрема щодо вчинення позивачем ОСОБА_7 крадіжок, та заявляв клопотання про надання доказів на підтвердження такої позиції (а.с. 17, диск звукозапису процесу), що свідчить про визнання відповідачем факту розповсюдження викладеної у зверненні інформації щодо даного позивача. В подальшому відповідач змінив свою позицію з приводу визнання у суді факту розповсюдження інформації відносно позивача.

Відповідно до листів представника НАК «Енергетична компанія України» від 03.08.2012 року та ПАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» від 22.03.2012 року, звернення на двох аркушах під заголовком «Кадри і робота Верхньодніпровського РЕМ» було надане саме відповідачем ОСОБА_6

Колегія звертає увагу, що НАК «Енергетична компанія України» та ПАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» не є учасниками даного процесу, не зацікавлені у наслідках розгляду справи, тому вказані письмові докази є належними, достовірними і підлягають оцінці у сукупності з іншими представленими суду доказами.

З метою з»ясування обставин, викладених у заяві та зверненні відповідача, НАК «Енергетична компанія України» було проведено виїзну перевірку роботи Верхньодніпровського РЕМ та, зокрема, роботи позивача, який працює на посаді майстра механізації і транспорту Верхньодніпровських районних електричних мереж ПАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго», яка входить до складу НАК «Енергетичні компанії України», що підтверджується довідкою з місця роботи.

За наслідками перевірки було встановлено, що факти, викладені відповідачем в заяві від 12.08.2011 року та зверненні «Кадри і робота Верхньодніпровського РЕМ» підтвердження не знайшли (а.с. 33, 34).

Докази достовірності інформації стосовно позивача, яка викладена відповідачем у звернені «Кадри і робота Верхньодніпровського РЕМ», суду не надані.

Надавши належної оцінки зібраним у справі доказам, виходячи з аналізу змісту звернення відповідача «Кадри і робота Верхньодніпровського РЕМ», місцевий суд дійшов правильного висновку, що ОСОБА_6 здійснено поширення недостовірної інформації стосовно позивача, яка є ганебною, порушує особисті немайнові права ОСОБА_7, паплюжить його честь, гідність і ділову репутацію.

Крім того, місцевим судом встановлено, що у зв»язку з вказаними неправомірними діями відповідача позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних переживаннях пов»язаних з поширенням відповідачем недостовірної інформації про вчинення позивачем преступних дій з використанням трудових повноважень, моральному дискомфорті та відчутті приниження, які були викликані проведенням перевірки за місцем роботи позивача, опитуванням його підлеглих за обставинами звернення «Кадри і робота Верхньодніпровського РЕМ», порушенні звичного для позивача режиму життя і праці; позивач потерпав від відчуття погіршення його соціальної оцінка в очах оточуючих, недовіри з боку керівництва та підлеглих працівників.

Конституція України (ст.ст. 3, 28) визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також гарантує право кожного на повагу до його гідності.

Статтею 297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Згідно ч. 1, п. 4 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У абзацах 1, 2 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" № 1 від 27.02.2009 року роз»яснено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

У пункті 15 вказаної постанови роз»яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила.

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" № 1 від 27.02.2009 року роз»яснено, що відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. У випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003 (справа про поширення відомостей). Разом з тим наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов'язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що відповідачем у зверненні «Кадри і робота Верхньодніпровського РЕМ» було розповсюджено, шляхом доведення до адміністрації НАК «Енергетична компанія України», недостовірну інформацію стосовно позивача, чим порушено особисті немайнові права останнього, зважаючи на доведеність відсутності у відповідача підстав для такого звернення, відсутність порушень позивачем прав чи законних інтересів відповідача, місцевий суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог, визнання інформації, зазначеної в листі «Кадри і робота Верхньодніпровського РЕС» такою, що не відповідають дійсності та принижує честь і гідність ОСОБА_7 та визначив належний спосіб спростування недостовірної інформації.

Посилання апелянта на те, що звернення «Кадри і робота Верхньодніпровського РЕМ» складено не ним, ним не підписано і не містить інформації про автора не спростовує правильність висновків районного суду, оскільки у суді доведено факт розповсюдження саме ОСОБА_6 недостовірної інформації у відношенні позивача шляхом надання на ім»я президента НАК «Енергетична компанія України» ОСОБА_8 вказаного вище звернення.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди місцевий суд правильно виходив з характеру неправомірних дій відповідача, глибини душевних страждань позивача та, з урахуванням вимог розумності і справедливості, визначив у необхідному та достатньому розмірі суму моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у розмірі 1000,0 грн.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, зважаючи на правильне застосування місцевим судом вимог ст. 88 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді