_____________________________________________________________________________
Справа№1512/3228/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2012 р. року, Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі Голобородової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користуватися жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися з позовом про визнання ОСОБА_3 особою, яка втратила право користуватися житловою площею житлового будинку № 41 по вулиці Жовтневої революції м. Одеси.

У судовому засіданні позивачі посилалася на те, що на підставі договору дарування від 28 вересня 2002 року вони є співвласниками 21/100 частин житлового будинку № 41 по вулиці Жовтневої революції в м. Одесі. 7 листопада 2008 року на реєстраційний облік за даною адресою був поставлений син ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 31 жовтня 2011 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірваний, однак ще з 2010 року вони сумісно не проживають, та малолітній ОСОБА_3 проживає зі своєю матірю. На підставі викладених обставинах та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 405 ЦК України позивачі просили задовольнити їх позовні вимоги.

ОСОБА_5, яка діє від імені малолітнього сина ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, вважала, що у разі задоволення позовних вимог будуть порушенні права малолітньої особи.

Представники Київського РВ ГУМВС України в Одеській області та Київської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не зявилися, належним чином сповіщалися про час та місце розгляду справи.

Вислухавши пояснення позивачів та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов не підлягаючим задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору дарування від 28 вересня 2002 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками 21/100 частин житлового будинку № 41 по вулиці Жовтневої революції в м. Одеси.

За даною адресою зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2, та малолітній син ОСОБА_2 ОСОБА_3, який до розірвання шлюбу між його батьками мешкав у зазначеному будинку.

Позивачі вважали, що оскільки малолітній ОСОБА_3 більше року не проживає у даному будинку він втратив право користування житловим приміщенням.

Однак суд не погоджується з даними доводами.

Так, згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Позивачевою стороною взагалі не надано жодного доказу не проживання малолітнього ОСОБА_3 у житловому будинку.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що при розгляді питання щодо визнання осіб такими що втратили право на користування житловим приміщенням необхідно зясувати причину такого не проживання, та визначити поважність або неповажність причини.

Так, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 народився 22 жовтня 2008 року, тобто на день розгляду справи йому навіть не виповнилося ще 4 роки, а тому самостійно вибирати місце свого проживання він не може в силу обєктивних причин.

Також суд вважає, що неможливо беззаперечно дійти висновку, що неповнолітні вважаються користувачами тільки того житла, де вони зареєстровані, - факт реєстрації неможливо одночасно витлумачувати як документальне підтвердження місця проживання фізичної особи, оскільки, згідно з ч. 6 ст. 29 ЦК України фізична особа може мати декілька місць проживання. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання фізичної особи не може бути умовою реалізації прав і свобод такої фізичної особи, а також підставою обмеження таких прав і свобод. Тобто в цьому випадку було б протиправним обумовлювати право користування житловим приміщенням фактом реєстрації.

Таким чином, ґрунтуючись на двох фактах про те, що дитина володіє правом користуватися щодо приміщення, в якому вона проживає разом з власником, будучи членом сім'ї власника, і про те, що фізична особа можуть мати декілька місць проживання, можна дійти висновку, що дитина володіє правом користування щодо всіх обєктів нерухомого майна, яке є обєктом власності будь-кого із батьків дитини.

Керуючись ст.ст. 213, 215 ЦПК України, ст. ст. 29, 405 ЦК України, ст. ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ата ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщення залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які не були присутніми під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя : Калініченко Л. В.