НЕТІШИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ Справа № 2/2211/184/2012

21.03.2012 Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Стасюк Р. М.

при секретарі Федорчук Л.О. .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нетішині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом в якому просила стягнути з відповідача щомісячно аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 33 % частки заробітної плати щомісячно але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину; починаючи з дня подання заяви і до досягнення дітьми повноліття.

В судовому засідання позивачка підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини вказані у заяві, зокрема те, що відповідач є начальником Нетішинського відділення «УкрІнбанку» м. Хмельницький, проте ухиляється від обовязку утримання дітей, добровільно матеріальної допомоги не надає, чим поставив її та дітей у скрутне матеріальне становище.

Відповідач позов не визнав та в судовому засіданні пояснив, що він не ухиляється від обовязку утримувати дітей, а навпаки матеріально їх забезпечує, крім того займається їх вихованням, навчанням та дозвіллям, так як діти проживають разом з ним. Шлюб між ним та позивачкою розірваний за його позовною заявою відповідно до рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28.04.2011 року. З моменту припинення сімейних відносин, з червня 2010 року і по сьогоднішній день, діти постійно проживають з ним у квартирі яку він винаймає за договором найму житлового приміщення від 18.07.2001р. ОСОБА_1 проживала окремо. У цей період діти відвідували та відвідують навчальні заклади, які він оплачував: дошкільний навчальний заклад № 6 м.Нетішин, Нетішинський НВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів та ліцей», міську художню школу, Нетішинську дитячу спортивні школу. Він постійно приймає участь та контролює процес їхнього навчання та виховання, відвідує батьківські збори, являється головою батьківського комітету 2-Г класу, в якому навчається дочка, а також є членом батьківського комітету 5-Г класу, у якому навчається син. Проводить з дітьми час за іграми, розвагами, відпочинком на природі. З червня 2010 року по 12.12.2011 року позивачка, за його згоди, лише час від часу користувалася своїм правом щодо спілкування з дітьми та виконувала свій обов'язок щодо участі у їх вихованні, шляхом перебування, від 1 дня до 1 місяця, з ним та дітьми в квартирі де вони проживають та шляхом спільного з дітьми відпочинку під час вихідних днів та шкільних канікул. Кошти на утримання дітей, придбання речей першої необхідності нею не надавались, позивачка передавала дітям лише солодощі, іграшки, канцелярські товари. Натомість він повністю забезпечував та продовжує забезпечувати дітей необхідним: харчування, одягом, канцелярським приладдям, оплачував шкільну та позашкільну освіту, відпочинок дітей, купував одяг, оплачував житлово-комунальні послуги та інше. 12.12.2011 року позивачка без повідомлення та його згоди приїхала до дітей в квартиру, в якій він проживає з дітьми, заявляючи про права на неї та бажання займатись дітьми. ОСОБА_1 з липня 2008 року не мала постійного місця роботи та постійного доходу та здебільшого перебувала на його утриманні та утриманні його батьків. Враховуючи наведене ОСОБА_2, вважає вимоги позивачки надуманими, передчасними та такими, що не відповідають чинному законодавству.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомила, що неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають з 2010 року разом з батьком та він повністю їх утримує, займається вихованням, навчанням. Їх мати ОСОБА_1 приїжджала час від часу, а в грудні 2011 року приїхала та почала налаштовувати дітей проти батька, кілька місяців сама готує дітям їжу.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що знає сім?ю ОСОБА_1 з 2006 року та вказала на те, що батько ОСОБА_2 постійно займається дітьми, відвідує навчальні заклади, здає кошти в школу, купує їм одяг, взуття та інше.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що їй відомо про те, що діти проживають з батьком, він купує їм одяг, канцелярські товари, часто приходять до нього на роботу і він дає їм гроші.

Заслухавши сторін, свідків, перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню зі слідуючих підстав:

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі;

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущення.

У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони до 28.04.2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, які проживають з відповідачем.

Позивачка заявила вимогу про отримання аліментів на утримання дітей вказавши, що відповідач працюючи начальником Нетішинського відділення «УкрІнбанку» м. Хмельницький ухиляється від обовязку утримання дітей, добровільно матеріальної допомоги не надає, чим поставив її та дітей у скрутне матеріальне становище.

Вказане відповідач заперечив та надав докази того, що в повній мірі виконує батьківський обовязок утримувати дітей, оскільки за попередньою домовленістю з позивачкою діти після розірвання шлюбу залишились проживати з ним та вони проживають разом і до цього часу. Він забезпечує дітей житлом, одягом, харчуванням, несе витрати пов?язанні з навчанням та дозвілля і оточує їх батьківською любовю. Факт виконання відповідачем батьківського обовязку підтвердили свідки ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 Крім того, пояснення позивачки спростовані наданими відповідачем письмовими доказами, зокрема: копіями платіжних доручень про оплату витрат на навчання дітей, банківськими квитанціями; квитанціями на купівлю валюти для оплати витрат поїздки сина на змагання до Литви; чеками про купівлю продуктів харчування та взуття; цінниками дитячого одягу; виписками з банківських карткових рахунків, з яких він здійснював оплату за навчання та комунальні послуги, розраховувався за продукти харчування; копіями договору найму житлового приміщення та договорів про надання послуг телебачення, зв?язку; довідкою з місця проживання його та дітей ( а.с. 12-53).

Судом надавались рівні права та можливості сторонам у наданні доказів на підтвердження вимог чи їх заперечення, однак позивачка окрім усних пояснень в судовому засіданні інших доказів не надавала.

Враховуючи наведене, повно та всебічно зясувавши обставини справи, суд вважає, що позивачка не довела той факт, що відповідач не виконує або ухиляється від виконання батьківського обовязку щодо утримання дітей, тому в задоволенні її позову слід відмовити за безпідставністю такого.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат, а тому відповідно до вимогам ст. 88 ЦПК України з позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 107, 30 гривень.

Керуючись ст.ст. 180-182 Сімейного кодексу України, ст.ст. ст.ст.10, 81, 88, 212, 214-218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 107,30 гривень судового збору на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Хмельницької області протягом десяти днів з дня його проголошення через Нетішинський міський суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Хмельницької області через Нетішинський міський суд.

Суддя : Стасюк Р. М.