Справа № 2-2153/2011
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 листопада 2011 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Маринченко М.М.,

при секретарі Князік І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ПроКредит Банкдо ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ТОВ Укррембудпроект-2про стягнення заборгованості за кредитними договорами, звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення відповідачів та визнання їх такими, що втратили право користування квартирою,

в с т а н о в и в:

ПАТ ПроКредит Банк звернулося до ОСОБА_1, ОСОБА_2, та ОСОБА_3, з позовом, уточненим в ході розгляду справи (а.с.222) про стягнення з відповідачів заборгованості за Рамковою угодою № 2718 від 22.11.2005 року у розмірі 5117901 грн 29 коп.

Позовні вимоги обгрунтовувались тим, що 22.11.2005 року між позивачем та ТОВ Укррембудпроект-2 укладено Рамкову угоду № 2718, відповідно до якої (враховуючи додаткові угоди про внесення змін і доповнень до Рамкової угоди) позивач, в межах ліміту кредитування в розмірі 400000 доларів США, строком до 180 місяців, зобовязався здійснювати кредитування ТОВ Укррембудпроект-2 шляхом укладення додаткових договорів до Рамкової угоди про надання траншу, овердрафту, кредитної лінії, які є невідємною частиною Рамкової угоди. На підставі та в межах Рамкової угоди 20.03.2008 року сторони уклали договір про надання траншу № 1.37719, відповідно до якого (з урахуванням договорів про внесення змін до нього) ТОВ Укррембудпроект-2 отримало кредит у розмірі 100000 доларів США строком на 119 місяців зі сплатою 13,5% річних за користування кредитом. Також, відповідно до умов Рамкової угоди сторони 07.07.2008 року уклали договір про надання траншу № 1.37720, за умовами якого (з урахуванням договорів про внесення змін до нього) позивач надав ТОВ Укррембудпроект-2 кредит в розмірі 100000 доларів США на строк 119 місяців зі сплатою 15 % річних. В межах Рамкової угоди 30.12.2009 року між сторонами було укладено договір про надання траншу № 103.41186, відповідно до якого (враховуючи договори про внесення змін до нього) ТОВ Укррембудпроект-2 одержало від позивача кредитні кошти в розмірі 350000 грн строком на 35 місяців зі сплатою 32% річних за користування кредитними коштами. ТОВ Укррембудпроект-2 своїх зобовязань за Рамковою угодою та договорами про надання траншів в частині повернення кредитних коштів та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом виконало неналежним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість, на яку позивачем, у відповідності до умов п.10.2 Рамкової угоди нараховано пеню за прострочення погашення грошових зобовязань. Всього гривневий еквівалент заборгованості за Рамковою угодою та кредитними договорами у ТОВ Укррембудпроект-2 перед позивачем, станом на 19.09.2011 року, становить 5117901 грн 29 коп., з яких за договором про надання траншу № 1.37719 від 20.03.2008 року 2008828 грн 67 коп. (729529 грн 84 коп. (91496,60 дол. США) боргу по капіталу, 117033 грн 61 коп. (14678,19 дол. США) боргу по відсотках та 1162265 грн 22 коп. пені); за договором про надання траншу № 1.37720 від 07.07.2008 року 2064913 грн 06 коп. (743323 грн 73 коп. (93226,61 дол. США) боргу по капіталу, 132332 грн 38 коп. (16596,94 дол. США) боргу по відсотках та 1189256 грн 95 коп. пені); за договором про надання траншу № 103.41186 від 30.12.2009 року 1044159 грн 56 коп. (350000 грн боргу по капіталу, 104853 грн 45 коп. боргу по відсотках та 589306 грн 11 коп. пені).

З метою забезпечення виконання Позичальником своїх зобовязань за Рамковою угодою, позивачем було укладено договори поруки з ОСОБА_3 № 2718-ДП1 від 07.03.2008 року та з ОСОБА_1 № 2718-ДП2 від 20.03.2008 року, за умовами яких поручителі поручились перед кредитором (позивачем) як солідарні боржники за виконання ТОВ Укррембудпроект-2 усіх своїх зобовязань за Рамковою угодою. Також, з метою забезпечення виконання зобовязань Позичальником за Рамковою угодою, 07.03.2008 року між позивачем (іпотекодержатель) та ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 (іпотекодавці) укладено договір іпотеки № 2718-ДІ01, за умовами якого для забезпечення повного виконання позичальником своїх зобовязань за Рамковою угодою іпотекодавці передали в іпотеку належну їм квартиру загальною площею 70,10 кв.м, розташовану в м. Києві по просп. Г. Сталінграда, буд 42-б, № 79, заставною вартістю 883030 грн.07 коп.

Враховуючи невиконання позичальником своїх зобовязань за Рамковою угодою та наявністю заборгованості, позивач, відповідно до ст.543 ЦК України, за якою у разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом так і від кожного з них окремо, просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість за Рамковою угодою в розмірі 5117901 грн 29 коп., та в рахунок погашення вказаної заборгованості звернути стягнення на нерухоме майно, що перебуває в іпотеці відповідно до договору іпотеки № 2718-ДІ01 від 20.03.2008 року належну відповідачам на праві власності квартиру за адресою м. Київ, просп. Г. Сталінграда, буд. 42-б, № 79, шляхом реалізації вказаної квартири на прилюдних торгах, встановивши початкову ціну відповідно до Акта огляду та оцінки предмета застави № 2718-Ді01/03 від 18.12.2009 року в розмірі 547866 грн 55 коп. Крім того, позивач просив у відповідності до ст.ст.39, 40 Закону України Про іпотеку та ст.109 Житлового кодексу України визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою та виселити їх з вказаної квартири.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позов.

Представник відповідачів проти позову заперечував, посилаючись на те, що вказана сума заборгованості підлягає стягненню з боржника ТОВ Укррембудпроект 2, яке на теперішній час існує, відносно нього не порушувалась справа про банкрутство. Крім того, господарськими судами прийняті рішення про стягнення вказаної заборгованості саме з позичальника. Також представник відповідачів в судовому засіданні вказала, що розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, просила його зменшити у відповідності до положень ст.551 ЦК України. Крім того, представник відповідачів вказала, що квартира, яка перебуває в іпотеці, є єдиним місцем проживання відповідачів, посилалася на їх складне матеріальне становище, оскільки єдиним годувальником в сімї є ОСОБА_3 пенсіонер. Також вказувала, що у вказаній квартирі зареєстровано та проживає двоє неповнолітніх дітей. Разом з тим пояснила, що відповідачі не погоджуються з переоцінкою позивачем квартири відповідно до Акта огляду та оцінки предмета застави № 2718-Ді01/03 від 18.12.2009 року, оскільки погоджена ними вартість предмета іпотеки вказана у договорі і становить 883030 грн 07 коп. Також представник відповідачів зробила заяву про застосування позовної давності стосовно заборгованості по пені.

Третя особа заперечень проти позову не надала, представника в судове засідання не направила, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 22.11.2005 року між ЗАТ ПроКредит Банк, правонаступником якого є ПАТ ПроКредит Банк (Кредитор) та ТОВ Укррембудпроект-2 (Позичальник) укладено Рамкову угоду № 2718 (а.с. 21, т.1), відповідно до якої (з урахуванням наступних договорів про внесення змін та доповнень до Рамкової угоди) Кредитор зобовязався здійснювати кредитування Позичальника в межах ліміту в розмірі 400000 доларів США на строк до 180 місяців та з максимальним розміром процентів 40% річних, а Позичальник зобовязався належно виконати всі умови, необхідні для отримання кредитів, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобовязань, а також належно виконувати усі інші зобовязання, передбачені угодою та кредитними договорами. Кредити надаються відповідно до кредитних договорів, укладених між сторонами, які є невідємною частиною Рамкової угоди.

В межах Рамкової угоди сторонами укладено договори про надання траншу (кредитні договори): № 1.37719/2718 від 20.03.2008 року (а.с.27, т.1), відповідно до якого (зі змінами, внесеними договорами про внесення змін до договору про надання траншу) кредитор надав позичальнику кредит в розмірі 100000 доларів США, строком на 120 місяців зі сплатою 13,5% річних за користування кредитними коштами для придбання основних засобів; № 1.37720/2718 від 07.07.2008 року (а.с. 36, т.1), відповідно до якого (зі змінами, внесеними договорами про внесення змін до договору про надання траншу) кредитор надав позичальнику кредит в розмірі 100000 доларів США, строком на 120 місяців зі сплатою 15% річних за користування кредитними коштами для придбання основних засобів; № 103.41186/2718 від 30.12.2009 року(а.с.45, т.1), відповідно до якого (зі змінами, внесеними договорами про внесення змін до договору про надання траншу) кредитор надав позичальнику кредит в розмірі 350000 грн, строком на 36 місяців зі сплатою 32% річних за користування кредитними коштами для поповнення обігових коштів.

За умовами вказаних кредитних договорів погашення кредиту здійснюється періодичними платежами, сума і строк яких визначені Графіком в черговості, встановленій Рамковою угодою.

Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, Банк виконав свої зобовязання за Рамковою угодою та договорами про надання траншів, перерахувавши грошові кошти на визначені Рамковою угодою рахунки Позичальника.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що внаслідок невиконання Позичальником своїх зобовязань за Рамковою угодою в частині повернення кредиту та сплати нарахованих відсотків утворилась заборгованість, яка в гривневому еквіваленті станом на 19.09.2011 року становить: за договором № 1.37719/2718 від 20.03.2008 року: 729529 грн 84 коп. боргу по капіталу та 117033 грн 61 коп боргу по процентам; за договором № 1.37720/2718 від 07.07.2008 року: 743323 грн 73 коп. боргу по капіталу та 132332 грн 38 коп. боргу по процентам; за договором № 103.41186/2718 від 30.12.2009 року 350000 грн боргу по капіталу та 104853 грн 45 коп боргу по процентам.

Відповідно до п.10.2 Рамкової угоди у редакції згідно Договору №3 про внесення змін та доповнень до Рамкової угоди (а.с. 24, т.1) у випадку прострочення погашення грошових зобовязань Позичальник сплачує Кредитору пеню за кожний календарний день прострочення 0,5% від суми непогашеної заборгованості, але не менш ніж 15 грн, якщо строк заборгованості не перевищує 30 календарних днів та 1% від суми заборгованості, якщо строк заборгованості перевищує 30 календарних днів.

На підставі п.10.2 Рамкової угоди позивачем нараховано пеню за Рамковою угодою та кредитними договорами у розмірі: за договором № 1.37719/2718 від 20.03.2008 року 1162265 грн. 22 коп; за договором № 1.37720/2718 від 07.07.2008 року 1189256 грн 95 коп.; за договором № 103.41186/2718 від 30.12.2009 року 589306 грн 11 коп.

Всього заборгованість перед позивачем становить 5117901 грн 29 коп.

З метою забезпечення виконання зобовязань за Рамковою угодою та похідними від неї договорами позивачем укладено договори поруки № 2718-ДП1 від 07.03.2008 року (а.с.56, т.1) з ОСОБА_3Г (Поручитель) та № 2718-ДП2 від 20.03.2008 року (а.с. 61, т.1) з ОСОБА_1 (Поручитель), за умовами яких (з урахуванням змін і доповнень, внесених додатковими угодами до договорів поруки) поручителі поручились перед кредитором за виконання усіх зобовязань позичальника (ТОВ Укррембудпроект-2) за Рамковою угодою № 2718 від 22.11.2005 року із врахуванням усіх кредитних договорів, існуючих чи майбутніх, а також змін та/або доповнень до кредитних договорів з моменту набрання ними чинності.

Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Статтею 543 ЦК України встановлено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Такими чином відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є солідарними боржниками за зобовязаннями позичальника за Рамковою угодою № 2718 від 22.11.2005 року.

Разом з тим, суд приходить до висновку про необхідність зменшення пені, виходячи з наступного.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи те, що розмір пені, яку просить стягнути позивач, перевищує розмір заборгованості за Рамковою угодою, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення пені та встановлює її в наступному розмірі: за договором № 1.37719/2718 від 20.03.2008 року 800000 грн; за договором № 1.37720/2718 від 07.07.2008 року 800000 грн; за договором № 103.41186/2718 від 30.12.2009 року 400000 грн.

Щодо заяви представника відповідачів про застосування позовної давності щодо вимог про стягнення пені суд зазначає наступне.

Згідно ст.ст. 256, 259 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно п.10.4 Рамкової угоди, у редакції згідно Договору №3 про внесення змін та доповнень до Рамкової угоди (а.с. 24, т.1), нарахування та сплата пені проводиться за весь час існування заборгованості, без застосування встановлених законодавством обмежувальних строків та припиняється у день повного погашення заборгованості.

Таким чином підстави для застосування позовної давності відсутні.

З урахуванням викладеного з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 солідарно на користь Банку слід стягнути заборгованість за Рамковою угодою та нараховану пеню всього в розмірі 4177073 грн 01 коп.

Крім того, з метою забезпечення виконання Позичальником зобовязань за Рамковою угодою між позивачем (Іпотекодержатель) та ОСОБА_3Г, ОСОБА_1, ОСОБА_2 (Іпотекодавці) укладено договір іпотеки № 2718-ДІ01 (а.с.63), відповідно до якого для забезпечення повного виконання зобовязань та вимог Іпотекодержателя, Іпотекодавці передають в іпотеку нерухоме майно квартиру загальною площею 70,10 кв.м., яка знаходиться за адресою м.Київ, посп АДРЕСА_1. Вартість предмета іпотеки сторони визначили в 883030 грн 07 коп.

Листами від 07.10.2010 року №№ 9148 9156 Банк повідомив відповідачів про виникнення заборгованості ТОВ Укррембудпроект-2 за Рамковою угодою, предявлення позичальнику вимоги про повне дострокове погашення кредиту, необхідність сплати заборгованості та можливість звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст.33 Закону України Про іпотеку у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 39 Закону передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Враховуючи, що зобовязання за Рамковою угодою та кредитними договорами Позичальником виконуються неналежним чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення вищезазначеної заборгованості, шляхом проведення прилюдних торгів. При цьому суд встановлює початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації в розмірі 883030 грн 07 коп.

Доводи представника позивача про переоцінку предмета іпотеки згідно Акта огляду та оцінки предмета застави № 2718-ДІ01/03 від 18.12.2009 року, яким визначено вартість предмета іпотеки в розмірі 547866 грн 55 коп. судом до уваги не приймаються, оскільки вказаний акт позивачем суду надано не було.

Позовні вимоги про виселення відповідачів з квартири, яка є предметом іпотеки, та визнання їх такими, що втратили право користування вказаною квартирою, задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.40 Закону України Про іпотеку звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Частиною 3 ст.109 Житлового кодексу України визначено, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Таким чином, порядок виселення мешканців житлового приміщення, на яке звертається стягнення, визначений законодавством, передбачає обовязкове письмове попередження про звільнення житлового приміщення протягом одного місяця.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем вказаний порядок дотриманий не був.

Також на користь позивача з відповідачів солідарно підлягають стягненню понесені ним судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн., а всього 1820 грн.

Керуючись ст.ст. 256, 259, 525, 526, 543, 549, 551, 554, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 33, 39, 40 Закону України Про іпотеку, ст. 109 ЖК України, ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства ПроКредит Банкзаборгованість за рамковою угодою № 2718 від 22 листопада 2005 року та договором про надання траншу № 1.37719/2718 від 20 березня 2008 року, договором про надання траншу № 1.37720/2718 від 07 липня 2008 року, договором про надання траншу № 103.41186/2718 від 30 грудня 2009 року у розмірі 4177073 (чотири мільйони сто сімдесят сім тисяч сімдесят три) грн. 01 коп.

В рахунок погашення вказаної суми заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру № 79, загальною площею 70,10 квадратних метрів, що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, будинок 42-б, і належить на праві власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на підставі свідоцтва на спадщину за законом, посвідченого 08 жовтня 2003 року державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 4с-2463, шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації в розмірі 883030 (вісімсот вісімдесят три тисячі тридцять) грн. 07 коп.

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства ПроКредит Банкдо ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення відповідачів з квартири № 79, що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, будинок 42-б та визнання їх такими, що втратили право користування вказаною квартирою відмовити.

Стягнути солідарно з (ОСОБА_3) ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства ПроКредит Банксудові витрати у розмірі 1820 (одна тисяча вісімсот двадцять) грн.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.М.Маринченко

09.04.2012 Справа № 2-2153/11