АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/974/2012 Номер провадження 22-ц/1690/974/2012Головуючий у 1-й інстанції Гальченко О.О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2012 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого-судцІ ОСОБА_1.

Суддів: Омельченко Л.М., Триголова В.М.

при секретарі Ачкасовій О.Н.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 18 січня 2012 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2011 р. ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом. Вказала, що від шлюбу з відповідачем має сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які знаходяться на її утриманні. На підставі рішення Полтавського районного суду з 11.08.2006 року відповідач зобовязаний виплачувати аліменти на її' користь на утримання сина ОСОБА_4 та дочки ОСОБА_5 у розмірі 1/3 часті всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти боржником не сплачувалися. Станом на 01.06.2011 р. за нам утворилася заборгованість у розмірі 16 453,71 грн. у відповідності до розрахунку державного виконавця Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ. За її розрахунком за період з 01.10.2008 р. по 15.09.2011 р. сума неустойки (пені) складає 108667,97 грн.. Просила суд стягнути з відповідача на свою користь вказану суму.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 18 січня 2012 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.10.2008 року по 01.10.2011 року у сумі 54 334 грн, та понесені судові витрати у сумі 663,34 грн..

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. При цьому зазначав, що його вини у простроченні і утворенні заборгованості по сплаті аліментів немає.

Перевіривши матеріали справи, зясувавши межі апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 309 чЛ п. 2, З ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і-ухвалення нового рішення або зміни рішення є недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність івисновків суду обставинам справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим е рішення, ухвалене на основі повно І всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі»у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Однак зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_3 є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з врахуванням сімейного та майнового стану відповідача, проте не навів оцінку всіх доказів наявності вини ОСОБА_2 та неправильно обрахував розмір неустойки (пені).

Так, колегією суддів встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 05 жовтня 2006 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи з 11.08.2006 року до досягнення дітьми повноліття (а. с. 9).

Згідно з розрахунком державного виконавця станом на 1 жовтня 2011 року ' заборгованість по аліментах складає 17305,32 грн.( а.с. 32),

Згідно ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням руду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Згідно п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді спав щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Відповідно довідки ТОВ «Містдорсервіс» ОСОБА_2 працює водієм в даному товаристві. Місце роботи основне, постійне, (а. с. 49). Крім того, підприємством проводиться розрахунок розміру аліментів, які підлягають оплаті за рішенням Полтавського районного суду від 05.10.2006 року (а, с. 62 - 63), які підприємством і стягуються.

Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для

ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

З врахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 місцевим судом не в повному обсязі зясовані обставин, що мають значення для справи, й висновки суду не відповідають обставинам справи щодо відповідальності ОСОБА_2 за прострочення сплати аліментів у виді неустойки (пені).

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення місцевого суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 303, п. п. 2 3 ч.1 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 18 січня 2012 року скасувати, ухвалити по справі нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів - відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: О.О.Буленко

Судді: Л.М.Омельченко

ОСОБА_6