Справа № 2114/272/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2012 року Комсомольський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді: Дзиговського Ю.В.

при секретарі: Сікора О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства УкрСиббанк, третя особа Управління у справах захисту прав споживачів у Херсонській області про захист прав споживачів, визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту, суд

встановив:

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 21.12.2006 року між АКІБ УкрСиббанк, правонаступником якого є ПАТ УкрСиббанк, та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно якому погашення кредиту, сплата відсотків здійснюється у валюті кредиту. ОСОБА_1 вважає, що даний договір не відповідає її інтересам і волі, порушує її права та не відповідає діючому законодавству України, містить положення, які значно погіршили положення позивача, як споживача за споживчим кредитом, передбачає відповідальність лише позивача і захищає інтереси лише відповідача в разі настання певних подій. Про невідповідність кредитного договору вимогам чинного законодавства, позивач дізналася з відповіді Управління у справах захисту прав споживачів у Херсонській області про захист прав споживачів від 30.11.2011 року. В звязку з чим, позивач просить суд поновити їй строк звернення до суду за захистом своїх прав, визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту № 0 від 21.12.2006 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги, просила суд позов задовольнити по вищезазначеним обставинам.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити, оскільки законодавством України передбачено право банків на підставі генеральної ліцензії та письмового дозволу Національного Банку України здійснювати операції в іноземній валюті. При зміні курсу валюти отриманого кредиту, розмір зобовязань ОСОБА_1 не змінюється, оскільки погашення боргу здійснюється у відповідній валюті доларах США. Форма та зміст договору про надання споживчого кредиту № 0 від 21.12.2006 року відповідають діючому законодавству, позивач була вільна у праві укладання даного договору. Також, вважає, що посилання позивача на Закон України Про захист прав споживачівв обґрунтування своїх вимог є безпідставним.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, заявою від 18.04.2012 року просив розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини.

28.10.1991 року Нацiональним банком України видано АКIБ УкрСиббанкбанківську лiцензiю № 75 на право здiйснювати банкiвськi операцiї, в тому числі щодо розмiщення залучених коштiв вiд свого iменi, на власних умовах та на власний ризик, та Дозвiл № 75-2 вiд 24.12.2001 року на право здiйснювати операцiї з валютними цiнностями.

21.12.2006 року між АКІБ УкрСиббанк, правонаступником якого є ПАТ УкрСиббанк, та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно якому остання на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності отримала споживчий кредит в сумі 28 000 доларів США із строком погашення не пізніше 21.12.2027 року.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. В ч.1 ст.627 ЦК України зазначається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст.1054 за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

В ч.2 ст.345 Господарського кодексу України зазначено, що кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

За положеннями ст.99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня.

Згідно ч.3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в iноземнiй валюті при здiйсненнi розрахункiв на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Вiдповiдно до ст.2 ОСОБА_2 України Про банки i банківську дiяльнiсть, коштами є гроші у нацiональнiй або iноземнiй валюті чи їх еквівалент.

Згідно зі ст. 47 ОСОБА_2 України Про банки i банківську дiяльнiсть, на пiдставi банкiвської лiцензї банки мають право здiйснювати операції з розміщення залучених коштiв вiд свого iменi, на власних умовах та на власний ризик.

Вiдповiдно до ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання i валютного контролю, Нацiональний банк України видає iндивiдуальнi та генеральнi лiцензiї на здiйснення валютних операцiй, якi пiдпадають пiд режим лiцензування згiдно з цим Декретом. Генеральнi лiцензiї видаються комерцiйним банкам та iншим фiнансовим установам України, нацiональному оператору поштового зв'язку на здiйснення валютних операцiй, що не потребують iндивiдуальної лiцензiї, на весь перiод дiї режиму валютного регулювання. Iндивiдуальнi лiцензії видаються резидентам i нерезидентам на здiйснення разової валютної операцiї на перiод, необхiдний для здiйснення такої операцiї.

Пунктом 5.3 Положення Нацiонального банку України Про порядок видачi банкам банкiвських лiцензiй, письмових дозволiв та лiцензiй на виконання окремих операцiй, затвердженого постановою вiд 17.07.2001 року № 275 визначено, що письмовий дозвіл на здiйснення операцiй з валютними цiнностями є генеральною лiцензiєю на здiйснення валютних операцiй згiдно з Декретом Кабiнету Мiнiстрiв України Про систему валютного регулювання i валютного контролю. Вiдповiдно до п.2.3 зазначеного Положения за умови отримання письмового дозволу Нацiонального банку України банки мають право здiйснювати операцiї з валютними цiнностями по залученню та розмiщенню iноземної валюти на валютному ринку України.

З листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.04.2011 року вбачається, що банк як фiнансова установа, отримавши у встановленому законом порядку банківську лiцензiю та вiдповiдний письмовий дозвіл на здiйснення операцiй з валютними цiнностями, який є генеральною лiцензiєю на валютні операцiї, має право здiйснювати операцiї з надання кредитiв в iноземнiй валютi.

Постановою Верховного Суду України від 21.03.2011 року встановлено, що надання кредитів у валюті за наявності у банку відповідної генеральної ліцензії (дозволу НБУ на здійснення кредитних операцій у валюті) не суперечить вимогам чинного законодавства України. Вiдповiдно до положень ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслiдками розгляду заяви про перегляд судового рiшення з мотивiв неоднакового застосування судом (судами) касацiйної iнстанцiї одних i тих самих норм матерiального права у подiбних правовiдносинах, є обов'язковим для всiх субєктів владних повноважень, якi застосовують у своїй дiяльностi нормативно-правовий акт, що мiстить зазначену норму права, та для всiх судів України.

Рішенням Конституційного суду України 10.11.2011 року по справі №15-рп/2011 визначено, що в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 ОСОБА_2 України Про захист прав споживачіввiд 12.05.1991 року N 1023-ХII з наступними змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини мiж кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як пiд час укладення, так i виконання такого договору. При цьому застосування iнших положень ОСОБА_2 України Про захист прав споживачівпісля фактичного укладення кредитного договору є необґрунтованим.

Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З частини 5 ст.267 ЦК України вбачається, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Суд вважає, що строк звернення до суду ОСОБА_1 має бути поновлений, оскільки про порушення свого права їй стало відомо лише наприкінці 2011 року після звернення до Управління у справах захисту прав споживачів у Херсонській області та проведення ним перевірки умов кредитного договору, про що свідчить лист Управління у справах захисту прав споживачів у Херсонській області № 3599/02-9/Д-391 від 30.11.2011 року.

Таким чином, судом встановлено, що ПАТ УкрСиббанк, який є правонаступником АКІБ УкрСиббанк, на підставі банкiвської лiцензiї № 75 на право здiйснювати банкiвськi операцiї, виданої 28.10.1991 року Нацiональним банком України, та письмового Дозволу № 75-2 на право здiйснювати операцiї з валютними цiнностями, виданого 24.12.2001 року Нацiональним банком України, має право на здійснення банківських операцій (в тому числі, кредитування) в іноземній валюті.

Аналіз вищезазначених нормативно-правових актiв України дозволяє зробити висновок, що надання банком кредиту в iноземнiй валютi та повернення позичальником такого кредиту здiйснюється на пiдставi генеральної лiцензiї на здiйснення валютних операцiй, виданої Нацiональним банком України, та не потребує отримання банком чи позичальником iндивiдуальної лiцензiї на операцiю з надання i одержання резидентами кредитiв в iноземнiй валютi, та операцiю з використання iноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави.

ОСОБА_2 України Про захист прав споживачівзастосовуються до спорів, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи процентної ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору зазначений Закон не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство, що регулює кредитні правовідносини.

21.12.2006 року ОСОБА_1, подавши необхідні документи, виражаючи свою волю та свободу вибору, на підставі договору про надання споживчого кредиту № 0, отримала від АКІБ УкрСиббанк, правонаступником якого є ПАТ УкрСиббанк, кредит в розмірі 28 000 доларів США.

При цьому, форма та зміст договору про надання споживчого кредиту № 0 від 21.12.2006 року відповідає положенням діючого законодавства України, а саме вимогам ст.ст.626-628 ЦК України та ст.345 Господарського кодексу України.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем, в порушення вимог ст.60 ЦПК України, не надано жодного доказу невідповідності положень договору про надання споживчого кредиту № 0 від 21.12.2006 року нормам діючого законодавства та порушення її прав.

Оскільки інших доказів, які б підтверджували обґрунтованість позовних вимог судом встановлено не було, й зважаючи на те, що зазначені підстави ОСОБА_1 та її представником не були доведені, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не обґрунтовані. Це підтверджується належними, дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав оцінку відповідно до ЦПК України та відповідають нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи позивача не ґрунтуються на вимогах закону, а тому не можуть бути прийнятими до уваги суду і підлягають відхиленню.

На підставі вищевикладеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 необґрунтований та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-215, 360-7 ЦПК України, ст.99 Конституції України, ст.ст.204, 257, 526-528, 1054 ЦК України, ст.345 Господарського кодексу України, рішенням Конституційного суду України 10.11.2011 року по справі №15-рп/2011, постановою Верховного Суду України від 21.03.2011 року, ОСОБА_2 України Про захист прав споживачів, ОСОБА_2 України Про банки i банківську дiяльнiсть, Положенням Національного банку України Про порядок видачi банкам банкiвських лiцензiй, письмових дозволiв та лiцензiй на виконання окремих операцiй, затвердженого постановою вiд 17.07.2001 року № 275, Декретом Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання i валютного контролю, суд

вирішив:

Поновити ОСОБА_1 строк позовної давності звернення до суду.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства УкрСиббанк, третя особа Управління у справах захисту прав споживачів у Херсонській області про захист прав споживачів, визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту відмовити в звязку з його необґрунтованістю.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м. Херсона. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СуддяОСОБА_3