Апеляційний суд Київської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2012 року колегія судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі :

головуючого Приходька К.П.

суддів Голуб С.А., Таргоній Д.О.

при секретарі Дрозд О.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Васильківської міської ради Київської області на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 3 травня 2012 року у справі за позовом Васильківської міської ради Київської області до ОСОБА_1 про виселення.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2012 року Васильківська міська рада Київської області звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про виселення із кімнати № 313 гуртожитку по вул. 1 Травня, 4 в м.Василькові Київської області посилаючись на те, що вказана кімната була надана відповідачці на підставі договору найму від 3 червня 2008 року укладеному між ТОВ «ВЗХ-СТАР» та ОСОБА_1 строком на 3 роки. 2 червня 2011 року строк дії договору найму закінчився, але відповідач добровільно із гуртожитку не виселяється, на пропозиції позивача звільнити кімнату не реагує. На час звернення до суду з даним позовом відповідач у гуртожитку не зареєстрована. Позивач є власником гуртожитку на підставі рішення Господарського суду Київської області від 29 жовтня 2008 року. Свідоцтво про право власності на гуртожиток позивач отримав 22.11.2011 року Позивач просив зобов»язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні позивачем кімнатою № 313 будинку №4 по вул.1 Травня в м.Васильків шляхом виселення.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 3 травня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі Васильківська міська рада ставить питання про скасування судового рішення, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Судове рішення не відповідає цим вимогам.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач неправильно зазначив підстави позову, а саме захист права власності шляхом виселення, хоча порядок виселення громадян із займаних ними жилих приміщень, що перебувають у комунальній власності врегульовано спеціальним законом Житловим кодексом України, а тому норми Цивільного кодексу на ці правовідносини не поширюються.

Суд також вказав, що виселення із гуртожитків регулюється ст. 132 ЖК України, але вказаною статтею встановлено коло осіб, на яких поширюється дія даної статті, але відповідач до цього кола не входить, а тому вказана норма також не регулює спірні правовідносини.

Суд не погодився із доводами позивача щодо того, що відповідач зареєстрована за іншою адресою, а тому має право на користування іншим житлом. При цьому суд виходив з того, що факт проживання відповідача у гуртожитку з 2008 року ніким не оспорюється і цей факт свідчить про відсутність іншого житла у відповідача.

Таким чином, суд пришов до висновку, що оскільки підстави позову може змінити лише позивач, але він їх не змінив, правові підстави для усунення перешкод у користуванні позивачем спірною кімнатою шляхом виселення відповідача відсутні.

Проте з таким висновком суду повністю погодитися не можна.

Судом першої інстанції встановлено, що 1 червня 2002 року між ВАТ "Васильківський завод холодильників" та TOB "ВХЗ-СТАР" укладено договір оренди житлового приміщення за умовами якого орендодатель надав орендарю в користування строком на 3 роки належний йому на праві власності гуртожиток загальною площею 2057, 2 кв. м за адресою: вул.. 1-го Травня, 4, м. Васильків. Орендар відповідно до п. 2.2. цього договору зобов'язується наданий йому за договором гуртожиток використовувати за призначенням, (а.с. 53).

Дія цього договору неодноразово продовжувалась шляхом укладення відповідних договорів між ВАТ "Васильківський завод холодильників" та TOB "ВХЗ-СТАР" (а.с. 54, 56 і 57).

За змістом договору найму (жилої площі) в гуртожитку, укладеному 3 червня 2008 року між TOB "ВХЗ-СТАР" та ОСОБА_2, останній було передано у тимчасове користування кімнату № 313 в гуртожитку "Кристал" по вул. 1-го Травня, 4 у . м. Василькові Київської області. За п. 5.1. даний договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами і діє до 2 червня 2011 року (а.с. 16, 17).

Рішенням господарського суду Київської області від 29 жовтня 2008 року, яке набрало законної сили, визнано право власності на гуртожиток, розташований по вул. 1-го Травня, 4 у м. Василькові Київської області за Державою в особі регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області (а.с. 8-11).

Згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 5 липня 2010 року, виданого на підставі рішення Васильківської міської ради від 19 лютого 2010 року, власником гуртожитку "Кристал" по вул. 1-го Травня, 4 у м. Василькові Київської області є Васильківська територіальна громада в особі Васильківської міської ради.

Відповідно до свідоцтв про право власності від 22 листопада 2011 року перший поверх (нежитлові приміщення), другий поверх (службовий житловий фонд), третій, четвертий поверхи гуртожитку "Кристал" по вул. 1-го Травня, 4 у м. Василькові Київської області перебувають у комунальній власності, власником є Васильківська територіальна громада в особі Васильківської міської ради Київської області на підставі рішення від 4 жовтня 2011 року № 500 (а.с. 4-6).

Рішенням виконавчого комітету Васильківської міської ради від 29 грудня 2011 року № 676 ОСОБА_2 визнано такою, що підлягає виселенню без надання іншого приміщення з гуртожитку "Кристал" в м. Василькові (а.с. 14).

Приписом за підписом заступника голови Васильківської міської ради зобов'язано ОСОБА_2, у зв'язку зі зміною власника гуртожитку "Кристал", звільнити кімнату №313.

Пред»являючи свій позов, Васильківська міська рада посилалась на ст. 810 ,814 ЦК України глави 59 ЦК України - найм (оренда) житла.

Відповідно до ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона власник житла (наймодавець) передає другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об»єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом.

До договору найму житла, крім найму житла, що є об»єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено законом.

На час укладення договору найму кімнати у гуртожитку між ТОВ « ВЗХ-СТАР» та ОСОБА_2, ні Васильківська міська рада, ні ТОВ «ВЗХ-СТАР» не були власниками приміщення.

Позивач став власником приміщення 05.07.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (а.с.40)

Дотримуючись вимог ст. 814 ЦК України позивач до закінчення терміну дію договору найму виконував обов»язки наймодавця.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Оскільки договір найму припинив свою дію 2 червня 2011 року і правові підстави для проживання відповідача у спірній кімнаті відпали, позивач, як власник приміщення, правомірно поставив питання про виселення відповідача із кімнати, оскільки він як власник не може розпоряджатись цією кімнатою внаслідок проживання в ній відповідача. Відповідач вселялась в гуртожиток на той час, коли він не перебував у комунальній власності, у трудових відносинах із власником гуртожитку відповідач не перебувала, після переходу гуртожитку у комунальну власність позивач не укладав із відповідачем договору найму житлового приміщення, а тому не можна говорити про те, що спірні правовідносини регулюються нормами житлового законодавства. Суд першої інстанції правильно зазначив у своєму рішенні, що підстави позову може змінити лише позивач, але в подальшому зробив неправильні висновки про те, що спірні правовідносини не регулюються нормами Цивільного кодексу України, а регулюються нормами Житлового кодексу України. В подальшому суд прийшов до протилежних висновків, що спірні правовідносини не регулюються також ст. 132 ЖК України. При цьому суд так і не зазначив, на якій же правовій підставі відповідач вселилась у гуртожиток і користується ним після закінчення дії договору найму. Оскільки Договір найму був укладений відповідно до вимог ЦК України і саме на підставі ЦК України позивач пред»явив в суді свій позов, судова колегія вважає, що позивач правильно визначився із підставами позову .

Способи захисту цивільних прав, у тому числі захисту права власності, визначені ст. 16 ЦК України, перелік яких не є вичерпним.

Відповідно до положень норм ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право, в тому числі шляхом виселення із жилого приміщення у разі порушення прав власника і неможливості усунення цих порушень іншим способом.

Усунути перешкоди власнику у користуванні кімнатою № 313 в інший спосіб, крім виселення відповідача із кімнати - неможливо. Договором найму передбачено добровільне виселення наймача із гуртожитку після закінчення договору найму, а у випадку його відмови ініціювання наймодавцем такого виселення у судовому порядку. З врахуванням наведеного, судова колегія вважає, що право позивача як власника приміщення підлягає захисту в обраний ним спосіб, а саме усунення перешкод у користуванні кімнатою шляхом виселення відповідача із гуртожитку.

За таких обставин ухвалене судом першої інстанції у справі судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

На підставі ст.391, 810,814 ЦК України, керуючись ст. ст. 303, 305, 309 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Васильківської міської ради задовольнити .

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 травня 2012 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов Васильківської міської ради Київської області задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 із кімнати № 313 по вул. 1 травня, 4 в м.Васильків Київської області .

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді: ОСОБА_3 ОСОБА_4
ОСОБА_5