Справа № 2-5142/11
(2/401/1179/12)
РІШЕННЯ

Іменем України

02.04.2012 року

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Подорець О.Б.,

при секретарі Завгородній Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Прокурора м. Дніпропетровська в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, Орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпропетровську ради, Комунальний заклад освіти «Міський дитячий будинок №2 «Берегиня» про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2011 року позивач прокурор м. Дніпропетровська звернувся до суду з позовом в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що малолітній ОСОБА_1 у звязку із втратою батьків з 30 липня 2007 року перебуває на первинному обліку в службі у справах дітей Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська. Відповідно до розпорядження Соломянської районної у м. Києві державної адміністрації від 09.10.2009 № 1176 опікуном ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3.

Раніше ОСОБА_1 проживав з матірю ОСОБА_4, яка померла 26 липня 2007 року, за адресою вулиця Канівська, 17 в м. Дніпропетровську.

Згідно рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2007 року встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5, визнано право власності на домоволодіння № 17 по вул. Канівській у м. Дніпропетровську в порядку спадкування за законом, визнано дійсним договір міни квартири АДРЕСА_1, укладений 19.02.2007 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, відповідно визнано право власності на домоволодіння № 17 по вул. Канівській у м. Дніпропетровську за ОСОБА_2, а за ОСОБА_4 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_2.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.05.2011 зазначене рішення районного суду було скасовано. Таким чином, у звязку із визнанням договору міни недійсним, ОСОБА_4 залишається власником домоволодіння №17 по вулиці Канівській у м. Дніпропетровську, а власником квартири №9 будинку №13 у м. Дніпропетровську залишається ОСОБА_2 Малолітній ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги після смерті матері ОСОБА_4 На даний час майном дитини ОСОБА_1, яке знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Канівська, 17 незаконно володіє ОСОБА_2, у звязку з чим позивач на підставі ст.387 ЦК України просить визнати право власності на домоволодіння № 17 по вулиці Канівській у м. Дніпропетровську за малолітнім ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та зобовязати відповідача ОСОБА_2 повернути домоволодіння за вказаною адресою малолітньому ОСОБА_1 у володіння, користування та розпорядження.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 позов підтримала, надала пояснення аналогічні змісту позовних вимог, просила позов задовольнити. Разом з тим, у судових дебатах пояснила, що після дослідження всіх обставин справи правових підстав підтримувати позов прокуратура не вбачає.

Представник відповідачки ОСОБА_2 ОСОБА_7 у судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що відповідно до рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2011 року встановлено, що ОСОБА_4 не є власником домоволодіння №17 по вулиці Канівській в м. Дніпропетровську, а відтак малолітній ОСОБА_1 не є спадкоємцем ОСОБА_4 на це майно. Таким чином відповідачка ОСОБА_2 не утримує у себе майно, яке належало ОСОБА_4 Що стосується квартири АДРЕСА_3, то вона знаходиться під охороною органу опіки та піклування Амур-нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради. А відтак відповідач у своїх письмових запереченнях та представник відповідача в судовому засіданні просили у задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити в інтересах її підопічного малолітнього ОСОБА_1, оскільки відповідач порушує права дитини. До смерті матері ОСОБА_1 проживав з нею за адресою вулиця Канівська, 17 в м. Дніпропетровську, а отже має право на цей будинок. Що стосується квартири АДРЕСА_3, то це квартира відповідача ОСОБА_2 і вона не є рівноцінною з домоволодінням №17 по вулиці Канівська у м. Дніпропетровську.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради ОСОБА_8 позов підтримав і просив в інтересах дитини його задовольнити. Крім того, пояснив, що 06 березня 2012 року на комісії з питань захисту прав дитини Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради розглядалося питання щодо дарування квартири АДРЕСА_4 малолітньому ОСОБА_1

Представник третьої особи Комунального закладу освіти «Міський дитячий будинок №2 «Берегиня»ОСОБА_9 підтримала позов, пояснивши, що на момент влаштування дитини ОСОБА_1 до їх комунального закладу він проживав за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3. Крім того, рішенням Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради за малолітнім ОСОБА_1 закріплено житло за адресою АДРЕСА_5 в м. Дніпропетровську.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Правом на звернення до суду за захистом наділена кожна особа у випадку порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, принцип чого закріплений ст. 3 ЦПК України.

Відповідно до положень статей 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи лише в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Обовязок доказування статтею 60 ЦПК України покладено на сторону, яка посилається на доказувані обставини як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Судом встановлено, що матірю малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_10 міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис 147 (а.с.6).

Відомості про батька виключені з актового запису №147 від 15 лютого 2000 року про народження на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.10.2007 року, що підтверджується листом Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану за №390/101-24 від 17 лютого 2012 року.

ОСОБА_4 26 липня 2007 року померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим відділом реєстрації смерті ОСОБА_10 міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис 5979 (а.с.14).

Згідно розпорядження Соломянської районної у місті Києві Державної адміністрації від 09 жовтня 2009 року за № 1176 ОСОБА_3 призначена опікуном над малолітнім ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12-13).

Рішенням Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради від 16 жовтня 2009 року за № 307 за малолітнім ОСОБА_1 закріплено житло за адресою: АДРЕСА_6, опікуном над зазначеним житлом призначено опікуна малолітнього ОСОБА_3 та надано їй повноваження щодо введення у спадщину малолітнього ОСОБА_1 (а.с.107).

Рішенням колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2011 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2007 року, яким встановлено факт прийняття ОСОБА_5 спадщини після смерті ОСОБА_11, встановлено факт сумісного проживання ОСОБА_4 з ОСОБА_5 однією сімєю, встановлено факт прийняття ОСОБА_4 спадщини після смерті ОСОБА_5, визнано за ОСОБА_4 право власності на домоволодіння № 17 по вул. Канівській у м. Дніпропетровську в порядку спадкування за законом, визнано дійсним договір міни квартири АДРЕСА_1 на домоволодіння №17 по вул. Канівській в м. Дніпропетровську, укладений 19.02.2007 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, визнано право власності на домоволодіння № 17 по вул. Канівській у м. Дніпропетровську за ОСОБА_2, а за ОСОБА_4 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_7, скасовано у повному обсязі (а.с.7-9, 15, 21-23).

Звертаючись із позовом до суду, позивачем не надано жодного доказу щодо належності на праві власності домоволодіння №17 по вулиці Канівська в м. Дніпропетровську померлій ОСОБА_4 Посилання позивача як на підтвердження цього доводу на рішення колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2011 року є хибними, оскільки саме даним рішенням встановлено, що домоволодіння №17 по вулиці Канівській в м. Дніпропетровську реєстрації права власності не має (а.с.23). Також даним рішенням апеляційної інстанції відмовлено у задоволенні позову як ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа виконавчий комітет Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради про визнання угоди міни дійсною та визнання права власності на домоволодіння, так і у зустрічному позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа виконавчий комітет Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, про визнання угоди міни дійсною та визнання права власності на домоволодіння.

Крім того, листом Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»№13447 від 31 жовтня 2011 року надано інформацію про те, що реєстрація права власності на домоволодіння №17 по вулиці Канівській в м. Дніпропетровську ані за ОСОБА_4, ані за ОСОБА_5 не проводилася.

Судом також встановлено та не заперечується сторонами по справі, що домоволодіння по вулиці Канівська, 17 в м. Дніпропетровську, яке існує на теперішній час, змінило свої розміри та конструктивні властивості у порівнянні з домоволодінням, яке існувало на період проживання в ньому померлої ОСОБА_4 з малолітнім сином ОСОБА_1

Таким чином, на підставі вищевикладеного, вимоги прокурора м. Дніпропетровська в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, Орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпропетровську ради, Комунальний заклад освіти «Міський дитячий будинок №2 «Берегиня» про витребування майна з чужого незаконного володіння є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до ч.4 ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Прокурора м. Дніпропетровська в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, Орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпропетровську ради, Комунальний заклад освіти «Міський дитячий будинок №2 «Берегиня» про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Копію судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин видати учасникам процесу негайно після його проголошення.

Суддя: