АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/2292/2012
Номер провадження 22-ц/1690/2292/2012Головуючий у 1-й інстанції Чернюк В.Д.
Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2012 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Абрамова П.С.

суддів: Винниченко Ю.М., Корнієнка В.І.

при секретарі : Коротун І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25 квітня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» про стягнення коштів за договорами банківського вкладу, -

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2012 року позивачка звернулася в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» про стягнення коштів за договорами банківського вкладу, посилаючись на порушення її прав відповідачем.

Просила стягнути з відповідача на її користь по договору вкладу Універсальний № 20/02-02/29 від 22 листопада 2007 року 250 000 грн. коштів внесених в якості депозитного вкладу; 84244,98 грн. відсотків по вкладу; 74 925 грн. пені згідно умов договору; 66 272,33 грн. інфляційних втрат; 26 938, 59 грн. 3 % річних;

· по договору вкладу Універсальний № 20/02-02/77 від 29 березня 2008 року 25000 грн. коштів внесених в якості депозитного вкладу; 6 250 грн. відсотків нарахованих згідно умов договору; 13 162, 5 грн. пені згідно умов договору; 7 156,25 грн. інфляційних втрат; 2 648,12 грн. 3% річних. Також просила стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25 квітня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» на користь ОСОБА_3 в рахунок повернення депозитного вкладу по Договорам на вклад Універсальний № 20/02-02/29 від 22 листопада 2007 року і № 20/02 -02/77 від 29 березня 2008 року 275 000 грн., в рахунок відсотків по вкладам за цими Договорами 22 662,50 грн., в рахунок пені за цими Договорами 50 187,50 грн., в рахунок боргу з урахуванням індексу інфляції 56 625 грн., в рахунок 3 % річних від простроченої суми за двома договорами 22 545,90 грн. всього стягнувши за даними договорами 427 020 грн. 90 коп.

Вирішено питання про судові витрати.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове про відмову в задоволенні позову , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невірну оцінку доказів по справі, недоведеність позивачем обставин, що мають значення для справи, що призвело , на їх думку , до помилкового вирішення спору.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суду відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 1059 ЦК України встановлено, що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно з п. 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 року за № 1256/8577, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується:

договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката;

договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до п. 2 глави 2 розділу ІІІ Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 5 вересня 2003 року за № 768/8089, приймання готівки національної валюти від клієнтів здійснюється через каси банків за такими прибутковими касовими документами:

за заявою на переказ готівки - від юридичних осіб для зарахування на власні поточні рахунки, від фізичних осіб на поточні, вкладні (депозитні) рахунки, а також від юридичних та фізичних осіб - на рахунки інших юридичних або фізичних осіб, які відкриті в цьому самому банку або в іншому банку, та переказу без відкриття рахунку;

за рахунками на сплату платежів - від фізичних осіб на користь юридичних осіб;

за прибутковим касовим ордером - від працівників та клієнтів банку за внутрішньобанківськими операціями;

за документами, установленими відповідною платіжною системою: від фізичних і юридичних осіб - для відправлення переказу та виплати його отримувачу готівкою в національній валюті.

Пунктом 8 глави 2 розділу ІІІ зазначеної Інструкції передбачено, що після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, протягом листопада 2007 року березня 2008 року між позивачкою ОСОБА_3 та ВАТ «ОСОБА_2 Аваль» було укладено два договори, за умовами яких позивачка передала представнику банку відповідачу терміном на 6 та 12 місяців готівкою кошти в гривнях з виплатою 25 % річних.

Спірний договір був підписаний від імені банку начальником Миргородського відділення Полтавської обласної дирекції ВАТ «ОСОБА_2 Аваль» ОСОБА_4, яка на час укладення договорів з позивачкою відповідно до довіреності, виданій їй 27.12.2006 року мала такі повноваження. На час укладання цих договорів остання відповідно до наказу і згідно своєї посадової інструкції мала забезпечувати якісне обслуговування клієнтів, залучала та обслуговувала багатих, заможних клієнтів, забезпечувала контроль за організацією касової роботи у відділенні, за збереженням готівки, проведення касових операцій.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що письмова форма спірних договорів підтверджується наданими позивачкою договорами банківського вкладу; внесенням останньою в банк визначених договором коштів, що підтверджується прибутковими касовими ордерами № 1 від 22.11.2007 року, № 2 від 20.02.2008 року,, № 3 від 29.03.2008 року, які відповідають вимогам п. 8 глави 2 розділу ІІІ вказаної Інструкції.

Як спірний договір, так і прибутковий ордер мають всі необхідну реквізити, від імені Банку підписані особою на підставі довіреності банку та в межах наданих ОСОБА_5 повноважень.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд правильно прийшов до висновку, що відповідно до пункту 3.2.3. спірних договорів, ст. 1060,1074 ЦК України вимога позивачки про стягнення суми вкладів ґрунтується на законі, а отже підлягає до задоволення, а також вірно не взяв до уваги твердження позивачки про те, що договір від 22 листопада 2007 року було пролонговано, про що свідчить примітка на тексті цього договору, оскільки цей напис вчинено без дотримання процедури укладення нових договорів (письмової форми), суперечить умовам пункту 6.2 згаданого договору.

Вказівка в скарзі на наявність кримінальної справи відносно ОСОБА_6 за фактом заволодіння майном громадян шляхом зловживання своїм службовим становищем, в тому числі і коштами ОСОБА_3, не перешкоджає останній в порядку, визначеному ст. 3 ЦПК України звернутися до суду за захистом своїх прав в порядку цивільного судочинства.

Встановивши, що положення вищевказаної Інструкції встановлюють порядок і вимоги щодо здійснення банками, їх філіями та відділеннями касових операцій і не встановлюють будь-яких обовязкових правил поведінки для клієнтів банку, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач не може нести відповідальність за порушення працівниками банку положень Інструкції та інших внутрішніх банківських нормативних документів.

Посилання апелянта щодо не отримання коштів банком, невідповідність прибуткових ордерів формі встановленій НБУ та відсутність повноважень у ОСОБА_5, як начальника Миргородського відділення банку, підписувати касові документи та здійснювати касові операції є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Як вбачається з наданих відповідачем письмових доказів, на дату укладення спірних договорів в банку діяли максимальні розміри процентних ставок у гривнях станом на 2007 рік 11% річних, станом на 2008 рік 13,75 річних.

Оскільки вказані відсотки по вкладах діяли в банку на час укладення договорів, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що стягнення більших відсотків, тобто таких , які були передбачені умовами договорів в розмірі 25% річних, суперечить нормам Закону України «Про банки та банківську діяльність» та іншим нормативним документам банку, у зв»язку з чим братись до уваги не можуть.

Крім того, судом вірно встановлено, що ОСОБА_5, як начальник Миргородського відділення ВАТ ОСОБА_2 Аваль, не мала повноважень укладати депозитні договори з більш високими відсотковими ставками ніж це передбачено рішенням Комітету з управління активами та пасивами ВАТ ОСОБА_2 Аваль.

Таким чином, місцевий суд прийшов до вірного висновку, що при визначенні відсотковї ставки по спірним депозитним вкладам у гривнях слід виходити з розміру відповідно 11 та 13,75 % річних, а не 25 % річних, як це зазначено в договорах.

Місцевим судом вірно, на підставі положень ч. 2 ст. 625 ЦК України за невиконання банком грошових зобов?язань стягнута сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права не підтверджуються матеріалами справи та не ставлять під сумнів правильність рішення суду першої інстанції.

Також не заслуговують на увагу доводи апелянта щодо застосування до позовної вимоги ОСОБА_3 про стягнення пені строку позовної давності, оскільки при ухваленні рішення у частині стягнення пені, суд першої інстанції на підставі п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України застосував строк позовної давності у цій частині позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги, що докази, на основі яких приймалось місцевим рішення по справі, є підробленими у розумінні ст. 358 КК України та містять неправдиву інформацію є безпідставними, оскільки на підтвердження цих доводів апелянтом не надано жодного належного доказу, що є процесуальним обов?язком іфдповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України.

Отже, висновки суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. 303, 304, 307-308, 314, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» відхилити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 25 квітня 2012 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги. .

Головуючий суддя: (підпис)

Судді:(підписи)

З оригіналом згідно: