АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/7677/12 Справа № 2-293/2012 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Рудь В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Баранніка О.П., Повєткіна В.В.

при секретарі: Приймаковій М.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, на рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 18 травня 2012 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2007 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя(а.с.3, т.1).

Позивач зазначав, що з ОСОБА_5 перебував у зареєстрованому шлюбі з 08.04.1994 року p., який розірвано рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 18.09.2006 року.

В період шлюбу на підставі біржової згоди від 20.04.2001 року придбали вантажно-пасажирський мікроавтобус ФОЛЬКСВАГЕН ТРАНСПОРТЕР реєстраційний № НОМЕР_1, який зареєстрований на ім'я ОСОБА_5 та яким остання безперешкодно володіє і користується; на підставі рішення виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 17.02.2004 р. №69 набули магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення №2), який розташований в м.Дніпродзержинську по бульвару Будівельників за №5, який також зареєстрований на ім'я ОСОБА_5

Посилаючись на те, що угоди про добровільний поділ спільного сумісного майна подружжя не досягнуто, ОСОБА_4 просив розділити вказане майно, що є спільною сумісною власністю подружжя.

В ході розгляду справи ОСОБА_4, уточнивши позов, в позовній заяві в редакції від 02.04.2012 року зазначив, що згідно висновку комплексної автотоварознавчої експертизи за №2086-08 від 05 січня 2009 року вартість автомобіля НОМЕР_2 становить 71459,85грн., вартість квартири №2 в будинку №5 по бульварру Будівельників в м.Дніпродзержинську, яка в період шлюбу за спільні кошти переобладнана в магазин, становить 669 777грн., просив:

Визнати приміщення №2 в будинку №5 по бул.Будівельників в м.Дніпродзержинську об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 загальною вартістю 669 777грн.;

Визнати за ним, ОСОБА_4, право власності на Ѕ частину спільного майна - автомобіль марки "Фольксваген транспортер", колір білий 1993 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_3, на суму 35 729,92грн., виділити в натурі автомобіль ОСОБА_3, стягнути з останньої на його користь компенсацію за належну йому частку;

Визнати за ним, ОСОБА_4, право власності на Ѕ частину спільного майна - магазин непродовольчих товарів, розташований в м.Дніпродзержинську по бул.Будівельників, 5, приміщення №2 на суму 334 888грн. та виділити йому в натурі приміщення №2-1 площею 20,76 кв.м, Ѕ частину приміщення №3-1 площею 2,41 кв.м, приміщення №3-2 площею 1,26 кв.м, приміщення №3-3 площею 0,55 кв.м, приміщення №3-4 площею 0,5 кв.м, загальною площею 26,58 кв.м, вартістю 315 650грн., що на 19238грн. меньше від ідеальної частки, яку стягнути з відповідачки;

ОСОБА_5 виділити приміщення №1-2 площею 3,18 кв.м, приміщення №1-1 площею 20,82 кв.м, Ѕ частину приміщення №3-1 площею 2,41 кв.м, Ѕ частину приміщення №3-2 площею 2,36 кв.м, Ѕ частину приміщення №3-3 площею 0,55 кв.м, Ѕ частину приміщення №3-4 площею 0,5 кв.м, загальною площею 29,82 кв.м на суму 354 126грн., що на 19 238грн. від ідеальної частки;

Виконання робіт по переобладнанню приміщень покласти на сторони в рівних частках;

Стягнути з відповідачки судові витрати;

Зобов'язати КП БТІ м.Дніпродзержинська зареєструвати за ним право власності на відповідну частину об'єкту нерухомого майна.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 18 травня 2012 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя - автомобіль марки "Фольксваген транспортер", колір білий 1993 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_3, який зареєстрований на ОСОБА_5;

Виділено в натурі ОСОБА_3 автомобіль марки "Фольксваген транспортер", колір білий 1993 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_3, який зареєстрований на ОСОБА_5, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя;

Стягнуто на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_3 в рахунок компенсації за його частку автомобіля 35729,25грн.

Визнано нерухоме майно - магазин непродовольчих товарів приміщення №2 в будинку №5 по бул.Будівельників в м.Дніпродзержинську - об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину майна, що є об'єктом спільної сумісної власності, яке придбано в період шлюбу - магазин непродовольчих товарів приміщення №2 в будинку №5 по бул.Будівельників в м.Дніпродзержинську;

Виділено в натурі ОСОБА_4 приміщення магазину непродовольчих товарів №2 в будинку №5 по бул.Будівельників в м.Дніпродзержинську згідно висновку експертизи №2086-08 від 5 січня 2009 року по шостому питанню на суму 315650 гривень, а саме: приміщення №2-1 площею 20,76 кв.м, Ѕ частину приміщення №3-1 площею 2,41 кв.м, Ѕ частину приміщення №3-2 площею 2,36 кв.м, Ѕ частину приміщення №3-3 площею 0,55 кв.м, Ѕ частину приміщення №3-4 площею 0,5 кв.м, загальною площею 26,58 кв.м;

Виділено в натурі ОСОБА_3 приміщення магазину непродовольчих товарів №2 в будинку №5 по бул.Будівельників в м.Дніпродзержинську згідно висновку експертизи №2086-08 від 5 січня 2009 року по шостому питанню на суму 354126 гривень, а саме: приміщення №1-2 площею 3,18 кв.м, приміщення №1-1 площею 20,82 кв.м, Ѕ частину приміщення №3-1 площею 2,41 кв.м, Ѕ частину приміщення №3-2 площею 2,36 кв.м, Ѕ частину приміщення №3-3 площею 0,55 кв.м, Ѕ частину приміщення №3-4 площею 0,5 кв.м, загальною площею 29,82 кв.м;

Покладено виконання робіт по переобладнанню приміщень згідно висновку експертизи №2086-08 від 5 січня 2009 року по сьомому питанню на обидві сторони в рівних частках;

Стягнуто на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_3 в рахунок компенсації за його частку магазину в зв'язку з відступом від розміру ідеальних часток 19328 гривень.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_3 понесені судові витрати: 3800 гривень за проведення судової будівельно-технічної експертизи, 1700 гривень витрат на сплату судового збору, та 30 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, представник ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким ОСОБА_4 відмовити в задоволенні позову, посилаючись на неповне з'ясування обставин щодо майна, придбаного в період шлюбу, порушення судом норм матеріального та процесуального права(а.с.30-32, т.3).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтями 60,63 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч.1 ст.62 Сімейного Кодексу України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Статтею 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

На підставі ч.1 ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власноті подружжя, ділиться між ними в натурі.

В п.23,24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та про поділ спільного майна подружжя»роз'яснено, що при вирішенні спору між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу(статті 60,69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до ч.2,3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати(виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою(шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування та інше.

По справі встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 08 квітня 1994 року(а.с.11, т.1). Заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 18 вересня 2006 року шлюб між подружжям розірвано(а.с.24, справа 2-981/06).

Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що автомобіль ФОЛЬКСВАГЕН ТРАНСПОРТЕР, 1993 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_1, який зареєстрований на ім'я ОСОБА_5, придбаний 20.06.2001 року на підставі біржевої згоди №12962(а.с.5, т.1).

Задовольняючи позов ОСОБА_4 відносно автомобіля ФОЛЬКСВАГЕН ТРАНСПОРТЕР, 1993 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_1, суд виходив з того, що останній, як такий, що придбаний сторонами в період шлюбу, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя і кожен із подружжя має право на його Ѕ частину.

Встановивши, що автомобілем ФОЛЬКСВАГЕН ТРАНСПОРТЕР, 1993 року випуску, після розірвання шлюбу фактично користується ОСОБА_3, суд в порядку поділу майна обгрунтовано виділив їй вказаний автомобіль в натурі та стягнув з неї на користь ОСОБА_4 вартість Ѕ частки, розмір якої визначено у сумі

35 729,25грн. згідно висновку комплексної автотоварознавчої експертизи Дніпропетровського науково-дослідного інституту судової експертизи №2086-08 від 05 січня 2009 року, з урахуванням ринкової вартості автомобіля станом на час проведення експертизи, тобто станом на січень 2009 року, у сумі 71 459,85грн.(а.с.83-87, т.1).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що вартість автомобіля у сумі 71 459,85грн. не відповідає дійсній його вартості, не можуть бути взяті до уваги, оскільки висновок експерта щодо вартості автомобіля складено з урахуванням даних, наданих сторонами. При цьому, як встановлено судом, ОСОБА_5 не надала будь-яких даних щодо вказаного автомобіля, а при розгляді справи посилалась на відсутність у неї останнього.

Що стосується висновку судового експерта автотоварознавця по визначенню ринкової вартості транспортного засобу від 30.10.2012 року, згідно якого вартість грузопасажирського м/автобуса марки ФОЛЬКСВАГЕН ТРАНСПОРТЕР державний номер 46-451, 1993 року випуску, з урахуванням товарного вигляду та року випуску автомобіля на момент проведення експертизи складає 47 571,33грн.(а.с.78-100, т.3), то останній не може бути взято до уваги як доказ вартості автомобіля, оскільки згідно вказаного висновку автомобіль має технічні пошкодження, природа та дата виникнення яких не зазначені, відсутнє праве переднє колесо(а.с.78-100, т.3). Крім того, як встановлено судом, вказаний автомобіль з 2006 року перебував у фактичному володінні ОСОБА_3

Таким чином, висновок суду щодо поділу майна подружжя - автомобіля ФОЛЬКСВАГЕН ТРАНСПОРТЕР державний номер 46-451, 1993 року випуску, є таким, що відповідає обставинам справи та нормам діючого законодавства, підстав для скасування судового рішення в зазначеній частині не встановлено.

Визнаючи приміщення магазину непродовольчих товарів №2 в будинку №5 по бул.Будівельників в м.Дніпродзержинську об'єктом спільної сумісної власністі подружжя, суд виходив з того, що на момент набуття права власності на квартиру, яка згодом була переобладнана на магазин, остання коштувала 8711грн., а на момент розгляду справи істотно збільшилась її вартість і згідно висновку експерта вартість магазину становить 669 777грн.

Однак, висновки суду щодо визнання нерухомого майна - магазину непродовольчих товарів приміщення №2 в будинку №5 по бул.Будівельників в м.Дніпродзержинську об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не можна визнати обгрунтованими з огляду на наступне.

Так, із справи видно, що квартиру №2, житловою площею 16,6 кв.м, що знаходиться в будинку №5 по бульвару Будівельників в м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області, ОСОБА_5 набула на підставі договору дарування від 20.04.2001 року(а.с.71, т.1).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2010 року скасовано рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 17 травня 2010 року, яким договір дарування від 20.04.2001 року визнано недійсним, та відмовлено ОСОБА_4 в задоволенні позову до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування квартири №2, житловою площею 16,6 кв.м, що знаходиться в будинку №5 по бульвару Будівельників в м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області, визнання укладеним договору купівлі-продажу(а.с.125, т.1).

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2010 року залишено без змін ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і крмінальних справ від 19 квітня 2011 року(а.с.136, т.1).

Наведені обставини свідчать, що квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_5 набула за час шлюбу на підставі договору дарування від 20.04.2001 року, а тому є її одноособовим власником.

Із справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради №315 від 24.07.2001 року власнику квартири №2 по бульвару Будівельників,5 ОСОБА_5 дозволена реконструкція однокімнатної квартири №2 в житловому будинку по бульвару Будівельників,5 загальною площею 34,9 кв.м, житловою площею 16,6 кв.м під магазин непродовольчих товарів з прибудовою та організацією окремого входу згідно з викопіровкою(а.с.124-129, т.2).

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно №69 від 17.02.2004 року магазин непродовольчих товарів(вбудоване приміщення №2) загальною площею 56,4 кв.м в цілому, що розташований по бульв.Будівельників за №5, належить ОСОБА_5 на праві приватної власності(а.с.53, т.2).

Із висновку комплексної автотоварознавчої експертизи Дніпропетровського науково-дослідного інституту судової експертизи №2086-08 від 05 січня 2009 року видно, що при оцінці об'єкту нерухомості магазину непродовольчих товарів(вбудоване приміщення №2) загальною площею 56,4 кв.м в цілому, що розташований по бульв.Будівельників за №5, використовувалися три загальноприйнятих підходи: витратний, дохідний, порівняльний. Вартість останнього при зазначених підходах станом на січень 2009 року визначена у сумі 669 777грн.(а.с.87-101, т.1).

Разом з тим, вказаний висновок не містить переліку та вартості конкретних ремонтно-будівельних робіт, виконаних по переобладнанню квартири АДРЕСА_1 в приміщення магазину за вказаною адресою, які б свідчили про те, що саме в результаті таких робіт цінність майна квартири, істотно збільшилася.

Крім того, висновок не містить відповідних даних щодо зміни вартості квартири, з урахуванням зміни цін на нерухоме майно за період з часу укладання договору дарування від 20.04.2001 року станом на день проведення зазначеної експертизи, тобто на січень 2009 року.

При зазначених обставинах висновок комплексної автотоварознавчої експертизи Дніпропетровського науково-дослідного інституту судової експертизи №2086-08 від 05 січня 2009 року щодо оцінки вказаного об'єкту нерухомості як такий, що не містить фактичних даних відносно істотного збільшення цінності спірного майна, не є в розумінні ст.ст.57,58 ЦПК України належним доказом того, що приміщення магазину непродовольчих товарів №2 в будинку №5 по бул.Будівельників в м.Дніпродзержинську є об'єктом спільної сумісної власністі подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Отже, ОСОБА_4 не надав, як це передбачено ст.60 ЦПК України, належних доказів в підтвердження доводів, що спірний об'єкт нерухомого майна є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Факт ремонту та переобладнання вказаної квартири в приміщення магазину не може бути підставою при зазначених обставинах для визнання майна спільним та визнання його об'єктом права спільної сумісної власності подружжя в розумінні ч.1 ст.62 Сімейного Кодексу України.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання нерухомого майна - магазину непродовольчих товарів приміщення № 2 в будинку № 5 по Б.Будівельників в м.Дніпродзержинську об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про визнання за ОСОБА_4 права власності на Ѕ частину спільного майна - магазину непродовольчих товарів приміщення №2 в будинку №5 по Б.Будівельників в м.Дніпродзержинську та про виділ в натурі ОСОБА_4 Ѕ частини вказаного нерухомого майна підлягає скасуванню на підставі п.3,4 ст.309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_4 в задоволенні зазначених вимог.

З наведених мотивів відсутні підстави для скасування рішення суду у повному обсязі, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.303,307,308,309,316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 18 травня 2012 року в частині задоволення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання нерухомого майна - магазину непродовольчих товарів приміщення № 2 в будинку № 5 по Б.Будівельників в м.Дніпродзержинську об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про визнання за ОСОБА_4 права власності на Ѕ частину спільного майна - магазину непродовольчих товарів приміщення №2 в будинку №5 по Б.Будівельників в м. Дніпродзержинську та про виділ в натурі ОСОБА_4 Ѕ частини вказаного нерухомого майна, скасувати, ОСОБА_4 в задоволенні зазначених вимог відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-