Справа № 22-ц-248/2012 Головуючий у I інстанції Цибенко І.В.
Категорія цивільна Доповідач - Шитченко Н. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2012 року

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:представника ПАТ КБ

„ПриватБанк ОСОБА_5,

відповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 грудня 2011 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 грудня 2011 року позовні вимоги ПАТ КБ „ПриватБанк задоволено, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ „ПриватБанк заборгованість за кредитним договором від 05 грудня 2006 року в розмірі 18832,04 грн. та вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову ПАТ КБ „ПриватБанк відмовити, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість та ухвалення з порушенням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у ОСОБА_6 перед банком станом на 15 вересня 2011 року виникла заборгованість за кредитним договором, однак вона була остаточно ним погашена відповідно до графіку платежів, запропонованого банком, до 30 листопада 2011 року. Апелянт зазначає, що прострочення сплати другого платежу по заборгованості відбулося наслідок збою програмного забезпечення банку, а тому вина позичальника у простроченні виконання кредитного зобовязання відсутня.

Крім того, апелянт вказує, що судом були задоволені вимоги банку про стягнення заборгованості по неіснуючому кредитному договору, оскільки ОСОБА_6 жодного кредитного договору з банком не укладав, а лише подав заяву про намір отримати платіжну кредитну картку.

Заслухавши суддюдоповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ „ПриватБанк, суд першої інстанції виходив з того, що позичальником ОСОБА_6 були порушені умови кредитного договору щодо погашення тіла кредиту та відсотків за його користування, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 18832, 04 грн., яку слід стягнути на користь банку.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, та правильно визначені юридична природа правовідносин, що виникли між сторонами, і закон, який їх регулює, зважаючи на таке.

Судом по справі встановлено, що відповідно до укладеного шляхом оферти та подальшого акцепту 02 грудня 2006 року між ЗАТ КБ „ПриватБанк та відповідачем ОСОБА_6 кредитного договору (який складається із заяви позичальника про відкриття картрахунку та Умов і правил надання банківських послуг ЗАТ КБ „Приват Банк) позичальник отримав кредит у сумі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 8, 9-10).

З боку ЗАТ КБ „ПриватБанк умови кредитного договору були виконані в повному обсязі і надано позичальнику вказані кредитні кошти. ОСОБА_6 умови кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків не виконував, у звязку з чим станом на 10 листопада 2011 року утворилась заборгованість в сумі 18832,04 грн.

Зазначена сума заборгованості по кредиту, несплачених по ньому відсотках підтверджується наданим банком суду розрахунком заборгованості за кредитним договором, який відповідачем в ході розгляду справи спростований не був (а.с. 34-38).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання.

Зважаючи на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно визначив наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ „ПриватБанк, оскільки позичальником умови кредитного договору виконувались неналежно, що зумовило звернення банку до суду з вимогою про стягнення з ОСОБА_6 суми заборгованості за кредитом.

Не беруться до уваги доводи апеляційної скарги щодо відсутності у ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором на час розгляду справи в суді першої інстанції внаслідок її повного погашення відповідачем, оскільки, як вірно вказав суд першої інстанції, кошти, сплачені позичальником 15 вересня 2011 року, 17 жовтня 2011 року, 30 листопада 2011 року на виконання графіку погашення заборгованості, зараховувались банком, у відповідності до п. 4.11 Умов та правил надання банківських послуг, які є невідємною частиною кредитного договору, в рахунок погашення відсотків, комісії та штрафу по кредитному договору, що враховано в наданому банком розрахунку заборгованості. Посилання апелянта на невиконання банком своєї пропозиції стосовно списання залишку боргу на рахунку також не заслуговують на увагу, оскільки умови цієї пропозиції дотримані не були саме зі сторони позичальника і ним, всупереч вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не було надано доказів відсутності його вини у цьому.

Не можуть бути взяті до уваги доводи апеляційної скарги відносно заборгованості відповідача по неіснуючому кредитному договору, оскільки вони грунтуються на невірному тлумаченні апелянтом змісту існуючих між ним та банком правовідносин. ОСОБА_6 на власний розсуд висловив своє волевиявлення та згоду стосовно того, що його заява про отримання платіжної картки, Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою і тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що засвідчив своїм підписом у заяві про надання платіжної картки від 05 грудня 2006 року, а також фактично виконував умови договору, сплачуючи кредитні кошти, в тому числі і 30 листопада 2011 року.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 грудня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: