Справа № 1328/2-117/11 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/1390/5000/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2012 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Богонюка М.Я., Шашкіної С.А.

при секретарі: Рванцовій О.О.

з участю : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 травня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 24 травня 2012 року частково задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном. Зобов»язано відповідачів не чинити перешкоди в користуванні позивачам квартирою №52а в будинку №5 по вул. Чигиринській у м. Львові та виселено ОСОБА_5, ОСОБА_3, з неповнолітнім ОСОБА_6 із спірної квартири.

Рішення оскаржила ОСОБА_3 Апелянт вважає, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповно з»ясованих обставинах справи. Вказує, що претендує на спірну квартиру. Зазначає, що судом першої інстанції не було залучено до участі в справі орган опаки та піклування, що призвело до порушення прав неповнолітнього на момент подання позову ОСОБА_6 Також вказує, що за час розгляду справи ОСОБА_6 став повнолітнім та мав бути залучений до участі в справі. Стверджує, що власником спірного житла є ВАТ «ДБК-2», а відповідачі є наймачами. Просить рішення суду скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача на заперечення скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та її неповнолітня донька ОСОБА_7 є власниками квартири №52 а в будинку №5 по вул. Чигиринській у м. Львові. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18 серпня 2006 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18 серпня 2006 року №11584201.

Спірна квартира розташована на 9 поверсі 10-ти поверхового будинку та складається із однієї кімнати, житловою площею 13,3 м.кв., в спільному користуванні знаходиться: коридор площею 8 м.кв., кухня площею 6,8 м.кв., вбиральня площею 1,2 м.кв., ванна площею 2,5 м.кв.

Позивачі зареєстровані у спірній квартирі, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім»ї і прописку від 9 червня 2009 року №398.

Позивач та її неповнолітня дитина не мають доступу до належного їм на праві власності житла через те, що таке зайняте відповідачами, що стверджується актами від 10 жовтня 2006 року, 20 листопада 2007 року, 23 червня 2009 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 10 грудня 2010 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання недійсними ордеру та свідоцтва про право власності на спірну квартиру, виданих сім»ї ОСОБА_7. Рішення набрало законної сили.

Згідно із ч.1 ст. 383 Цивільного кодексу власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Частинами 1 та 2 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Право власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Колегія суддів вважає, що висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних по справі доказів.

З такими висновками суду слід погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування рішення суду відсутні, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 травня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: