Дата документу: 08.08.2012
Справа № 0818/7826/2012
Номер провадження 2/0818/2598/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2012 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Апаллонової Ю.В.,

при секретарі: Ляховецькій С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

09 липня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому зазначав наступне.

25.07.1981 р. між ним та відповідачем у справі було укладено шлюб, зареєстрований міським відділом РАГС м.Бекабада, Ташкентської області (Узбецька ССР), про що у книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 370. У нього це перший шлюб, відповідач перебуває у другому шлюбі. Під час шлюбу у них народилися діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Також вказував, що причиною припинення сімейних відносин є відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на життя, утрату почуття любові один до одного на підґрунті чого між ними виникали суперечки, що призвели до втрати почуття любові, а також цілковитої втрати взаємопорозуміння. Вважав недоцільним і неможливим подальше збереження сімї. Шлюбні стосунки фактично припинені з 2002 року, спільне господарство не ведеться. Посилаючись на зазначене, просив суд розірвати шлюб.

В судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву просить суд розірвати шлюб з відповідачем, з причин розпаду сім'ї, небажання продовжувати шлюбні відносини, відсутності сімейної поваги. Також зазначав, що незважаючи на спільне мешкання спільне господарство не ведеться, сімейний бюджет окремий, шлюбні стосунки стали носити формальний характер. Також просив суд, витрати по реєстрації розірвання шлюбу в органах РАГС покласти на нього.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу з причини розпаду сімї та небажання продовжувати шлюбні відносини. Між тим, вказувала як на підставу припинення шлюбних відносин поведінку позивача, небажання з його боку дійти взаєморозуміння, агресивність по відношенню до неї, настроювання проти неї спільних дітей, небажання підтримувати та піклуватися про неї, проте просила суд розірвати шлюб.

Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя.

За змістом ч.2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Частиною другою ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їх дітей.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21.12.2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

З матеріалів справи вбачається, що 25.07.1981 р. міським відділом РАГС м.Бекабада, Ташкентської області (Узбецька ССР), був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, актовий запис № 370 (а.с.5). Від даного шлюбу мають дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.(а.с.5зв.)

Судом встановлено, що з 1981 року по теперішній час сторони мешкають спільно (з 1992 року у квартирі 107 по бул..Гвардейському, б.22) , між тим, спільне господарство не ведуть, фактично шлюбні відносини припинені з середини 2002 року, мають повнолітніх дітей, які мешкають окремо з моменту їх одруження. Сторони обопільно заявили про неможливість подальшого співмешкання та просили суд не надавати їм строк на примирення.

З огляду на зазначені обставини та враховуючи пояснення сторін у судовому засідання, суд визнав, що примирення та збереження сімї неможливе.

Майновий спір про поділ майна буде вирішено в окремому провадженні.

Суд вважає за необхідне не стягувати з відповідача судові витрати, сплачені позивачем при подачі позову.

Оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і збереження сім'ї неможливе, суд приходить до висновку про те, що шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Керуючись ст. 104, ч. 3 ст. 105, 110, 112-113 СК України, ст. ст. 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 25 липня 1981 року міським відділом РАГС м.Бекабада, Ташкентської області (Узбецька ССР), актовий запис № 370.

Витрати, повязані з оформленням розірвання шлюбу в органах РАЦС покласти на ОСОБА_1.

Рішення суду є документом, що підтверджує факт розірвання шлюбу судом після набрання ним законної сили.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Відповідно до ст.115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Суддя: Ю.В.Апаллонова