Справа № 2- 2555/12 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2012 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - Марцішевської О.М.

при секретарі - Снігурській Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Черкаська міська рада про зобовязання не чинити перешкоди в оформленні землевпорядної документації для набуття права власності на земельну ділянку та зобовязання затвердити землевпорядну документацію без згоди суміжного землекористувача,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відновлення межі між будинковолодіннями, посилаючись на те, що сторони являються власниками суміжних домоволодінь, позивач по пров.Котовського, 120, на підставі договору купівлі-продажу від 15.12.1995р. Позивачу 22.11.1999р. був виданий Державний акт на право власності на ділянку по пров.Котовського, 120 площею 1000 кв.м, який був оформлений з порушенням земельного законодавтсва, тому в судовому порядку в 2010 році був визнаний недійсним. Відповідачка в 2000 за договором купівлі-продажу набула у власність домоволодіння по пров.Котовського, 122, м.Черкаси, а на підставі договору дарування від 24.06.2004р. їй була подарована земельна ділянка площею 654 кв.м за даною адресою. Відповідачка двічі отримувала в 2005 та 2008 роках Державні акти на право власності на ділянку по пров.Котовського,122, м.Черкаси на підставі договору дарування, однак площа і конфігурація вказаних в них ділянок порушувала права суміжного землекористувача, в звязку з чим дані акти були скасовані. Межі землекористування, які існували з 1999 між домоволодіннями сторін, на даний час порушені, конфігурація ділянки позивача змінилась по довжині. Існуюча на даний час межа порушує права позивача на користування ділянкою для обслуговування надвірних споруд. Між сторонами виник спір щодо суміжної межі землекористування, відповідачка, на думку позивача, безпідставно не підписує акт погодження меж позивача. Змінивши позовні вимоги, просив суд зобовязати відповідачку не чинити перешкоди в оформленні позивачем землевпорядної документації шляхом відмови погодити суміжну межу та зобовязати компетені органи затвердити землевпорядну документацію без згоди суміжного землекористувача.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, пояснив, що тривалий час не може оформити приватизацію земельної ділянки по пров.Котовського,120, після погодження в 1999р. межі з суміжним землекористувачем на той час ОСОБА_3, їм були видані державні акти, при оформленні яких землевпорядна організація, орган виконавчої влади з земельних ресурсів допустили порушення земельного законодавства, межі Державного акту позивача не було можливо винести в натурі на місцевості, тому за позовом ОСОБА_1 даний акт у 2010 році судом був скасований. В даний час позивач не може оформити землевпорядну документацію на видачу нового Державного акту, оскільки відповідачка не підписує акт погодження меж, двічі останній скасовувались видані в 2005 та 2008 роках державні акти. Вказував, що звертався до органу місцевого самоврядування щодо постановлення рішення про встановлення межі між сторонами, однак дане рішення не виносилось, питання розглядалось комісією по земельним спорам, де позивачу рекомендовано погодитись з існуючою межею, яка по формі та місцю розташування не відповідає правовстановлюючим документам та проходить по стіні його господарських будівель, які будувались з відступом від суміжної межі. Цим порушується право позивача на користування своєю ділянкою для обслуговування належного йому нерухомого майна. Просив позов задоволити.

Представник відповідачки ОСОБА_4 в ході розгляду справи позов не визнав, пояснив, що відповідачка відмовляється погодити межу по акту погодження меж позивача, оскільки оспорює право позивача на запропоновану ним межу по формі та місцю розташування. Вважає, що існуюча межа на даний час підлягає залишенню, що рекомендовано також рішенням комісії по земельним спорам. В акті погодження межі позивача межа зазначена з відмінністю від фактично існуючої, тому відповідачка не погоджується підписати даний акт.

Представник Черкаської міської ради до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши учасників процессу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради № 05.04.1956р. за домоволодіння по пров.Котовського, 120 (на той час 274), м.Черкаси було закріплено в постійне користування 1040 кв.м., 46 кв.м в тимчасове користування. Згідно плану квартальної зйомки межі ділянки - 19,60; 54,40; 20,25; 54,60 становили прямі лінії.

Земельна ділянка по пров.Котовського,122, м.Черкаси була виділена згідно рішення виконкому Черкаської міської ради № 274 від 05.05.1956р. площею 647 кв.м.

Відповідно до рішення Черкаського міськвиконкому № 117 від 21.03.1995р. за домоволодінням по пров.Котовського,120 закріплено 1000 кв.м в постійне користування та 86 кв.м в тимчасове користування під город.

ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу від 15.12.1995р. набув у власність домоволодіння по вул.Котовського,120, м.Черкаси.

Рішенням Соснівського райвиконкому № 220 від 24.04.1996р. ОСОБА_1 було дозволено узаконити сарай-літню кухню розміром 7Х12, який був побудований за погодженням з суміжним землекористувачем з відступом від межі з домоволодінням по пров.Котовського,122, згідно заяви від 22.09.1996р. ОСОБА_3 не заперечував проти будівництва даного сараю з відступом 0,40 м. від межі.

04.05.1999р. між ОСОБА_1 та суміжним землекористувачем ОСОБА_3 (пров.Котовського,122) був підписаний акт погодження меж ділянки по пров.Котовського,120, без зазначення її площі та меж, в цей же день 04.05.1999р. між ОСОБА_3 (пров.Котовського,122) та суміжним землекористувачем ОСОБА_1 був підписаний акт погодження меж ділянки по пров.Котовського,122 площею 654 кв.м. по формі прямокутника з межами 12,66; 56,81; 11,27; 53,88., виготовлений КП «Земля».

Лишки площі в розмірі 7 кв.м по пров.Котовського,122, м.Черкаси п.1.8 рішенням Черкаського міськвиконкому № 604 від 20.07.1999р. закріплені за домоволодінням по пров.Котовського,122.

Після затвердження даних актів міським управлінням земельних ресурсів, на підставі рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради № 611 від 20.07.1999р. ОСОБА_1 був виданий 22.11.1999р. Державний акт на право власності на ділянку площею 1000 кв.м по пров.Котовського,120 кв.м. ОСОБА_3 на підставі рішення міськвиконкому від 18.01.2000р. № 53 отримав 20.03.2000р. Державний акт на право власності на ділянку 654 кв.м по пров.Котовського,122, м.Черкаси. В акті позивача від 22.11.1999р. суміжна межа становила не пряму лінію, а два відрізки під невеликим кутом 26,55; 28,26, по даній конфігурації в подальшому складались план-схеми ділянки позивача в технічних паспортах БТІ. В то же час ця ж межа (суміжна) в акті ОСОБА_3 по пров.Котовського,122 становила відрізки відмінною з актом позивача довжини 28,55;28,26, тобто у визначені суміжної межі були допущені розбіжності та неточності.

В звяку з тим, що виданий позивачу 22.11.1999р. Державний акт комісією міського управління земельних ресурсів від 13.07.2006р. був визнаний таким, що не відповідає законодавству, винести в натурі межі ділянки за даним актом було визначено не можливим, рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси, постановленим 31.03.2010р. за позовом ОСОБА_1 зазначений акт та відповідне рішення міської ради були визнані незаконними та скасовані.

04.05.2000р. ОСОБА_3 подарував ОСОБА_2 домоволодіння по пров.Котовського,122,м.Черкаси, а 24.06.2004р. належну йому згідно Державного акта від 20.03.2000р. ділянку 654 кв.м по пров.Котовського,122, м.Черкаси. Право власності ОСОБА_2 на дану ділянку виникає після одержання державного акту, тобто державної реєстрації свого права та встановлення меж ділянки в натурі.

01.03.2005р. ОСОБА_2 був виданий Державний акт на зазначену земельну ділянку по пров.Котовського,122 іншої площі, ніж по Державному акту дарувальника, тому виникла потреба його переоформлення у відповідність до договору дарування.

Згідно акту від 19.11.2010р. перевірки дотримання законодавства, складеного комісією міськрайонного управління Держкомзему, листа директора ТОВ «Геоземпроект»від 12.09.2011р., листа управління Держкомзему в м.Черкаси від 09.09.2011р., при проведенні геодезичних обмірів КП «Земля»в 1999р. було допущено помилку (в той час геодезичні обміри не вносились до бази даних) і тому виникли розбіжності в розташуванні земельних ділянок по пров.Котовськогого, 120 та 122. Згідно рішення від 18.01.2000р. ОСОБА_3 був виданий державний акт. При його переоформленні за участю ТОВ «Геоземпроект»на підставі договору дарування ділянки 654 кв.м від 24.06.2004р., ОСОБА_2 був виданий Державний акт серії ЯА № 217383 з розбіжністю в конфігурації та промірах відповідно до попереднього документа, так як змінилась конфігурація домоволодіння та враховуючи помилки КП «Земля», при цьому межа проходить по стіні господарських споруд, а частково - по деревяній огорожі. В даному акті внаслідок помилки площа була вказана не 654 кв.м, а 674 кв.м. При повторному обстеженні вказаної ділянки знову виникли розбіжності в конфігурації та був виданий новий Державний акт ЯД № 784325. згідно існуючої огорожі.

При обстеженні ділянок 19.11.2010р. було встановлено, що по фактичному користуванню площа ділянки ОСОБА_1 збільшилась на 9,34 кв.м порівняно з правовими документами 1999р., а площа ділянки ОСОБА_2 зменшилась на 1,68 кв.м. Комісією було запропоновано виготовити новий акт по існуючій межі майже у вигляді прямої лінії, у разі недосягненні згоди рекомендовано звернутись до суду.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2011р. скасований Державний акт від 16.09.2008р., виданий ОСОБА_2 серії ЯА № 217383 на право власності на ділянку площею 654 кв.м по пров.Котовського, 122, м.Черкаси в звязку з тим, що даним актом було змінено конфігурацію земельної ділянки по пров.Котовського,122, чим порушено права суміжного землекористувача.

Рішенням Черкаської міської ради № 3-291 від 03.11.2011 року скасований пункт 1.8 рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради № 604 від 20.07.1999р. про закріплення в постійне користування 7 кв.м по пров.Котовського,122 (ОСОБА_3І.).

Рішеннями комісії по вирішенню земельних спорів від 07.06.2012р., 26.06.2012р. рекомендовано сторонам укласти мирову угоду та встановити межу по фактичному користуванню по існуючій огорожі.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 20.04.2012р. визнано дії міськрайонного управління Держкомзему в м.Черкаси по відмові у виконанні рішення апеляційного суду від 14.06.2011р. неправомірними, зобовязано скасувати державний акт ОСОБА_2

Згідно зведеного плану земельної ділянки позивача, на даний час її площа складає 1095 кв.м, з яким 1000 кв.м згідно акту погодження меж пропонується передати у власність позивачу, 15 кв.м земель міської ради, 80 кв.м у власності позивача згідно договору купівлі-продажу від 28.10.2009р. (а.с.17)., таким чином в даний час змінилась площа та конфігурація земельної ділянки в користуванні позивача 1095 кв.м., порівняно з закріпленою рішенням 21.03.1995р. 1086 кв.м.

Згідно зі ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги про зобовязання ОСОБА_2 не чинити перешкоди в оформленні землевпорядної документації шляхом відмови погодити суміжну межу землекористування по пров.Котовського, 120 та по пров. Котовського,122, м.Черкаси та зобовязанні затвердити землевпорядну документацію без згоди суміжного землекористувача не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Погодження меж земельної ділянки згідно ст. 198 ЗК України здійснюється з метою вірного визначення меж земельної ділянки з боку суміжних землекористувачів. Саме по собі непогодження меж суміжним користувачем не може мати такі наслідки як неможливість оформити землевпорядну документацію для отримання Державного акту на право власності на ділянку. У чинному законодавстві України відсутнє закріплення обов'язку землекористувача з надання згоди по погодженню меж суміжних земельних ділянок.

Основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації (ст.107 ЗК України).

Відповідно до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 04.05.99р, технічна документація зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку не містить вимог погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками землі та землекористувачами.

Судом встановлено, що відмова відповідача у наданні згоди на погодження меж земельної ділянки повязана зі спором між сторонами щодо визначення межі, а тому не може бути визнана неправомірною, не може розцінюватись як зловживання відповідачем своїми правами, оскільки така відмова є формою реалізації відповідачем свого права вимагати встановлення твердих меж в порядку ст.106 ЗК України, даним правом за законом відповідач наділений у тому ж обсязі, що і позивач.

Передача у власність земельної ділянки проводиться за рішенням міської ради на підставі затвердженої технічної документації, до складу якої зокрема входить погодження меж земельної ділянки. Разом з тим, відмова суміжного землекористувача у підписанні акту погодження меж для приватизації земельної ділянки не є підставою для відмови міською радою для вирішення питання на приватизацію земельної ділянки.

Між сторонами виник спір щодо встановлення меж між земельними ділянками, на яких розташовані будинки, даний спір підлягає вирішенню у порядку, встановленому законом для подальшого оформлення власності кожною з сторін відповідної ділянки.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішується земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»від 16 квітня 2004 року № 7, згідно зі ст. 158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів.

В судовому засіданні не підтверджено даними земельно-кадастрової документації встановлення органом місцевого самоврядування межі такої конфігурації та місця розташування, яка зазначена у акті позивача погодження меж.

Черкаською міською радою не вирішувалось питання про встановлення конкретно визначеної межі між домоволодіннями сторін, хоча позивач і обґрунтовано звертався до зазначеного органу місцевого самоврядування з даним питанням 09.11.2012р. та 26.11.2012р. За результатами розгляду даних звернень позивачу було повідомлено листом від 10.12.2012р., що питання встановлення межі неодноразово розглядалось департаментом містобудування та комісією з вирішення земельних спорів, однак порозуміння між сторонами не досягнуто, комісія з земельних спорів вичерпала свої можливості, рекомендовано звернутись до суду, додатково повідомлено, що ОСОБА_2 не заперечує проти ремонту ОСОБА_1 сараю-літньої кухні з боку її двору за умови проведення таких робіт в її присутності.

Суд виходить з того, що рекомендування позивачу звернутись до суду з питання встановлення межі між сторонами не обґрунтоване на законі, оскільки відповідно ст.158 ЗК України до компетенції суду не відноситься питання встановлення меж земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, це питання відноситься виключно до компетенції Черкаської міської ради, суд не вправі перебирати на себе повноваження даного органу місцевого самоврядування. Відмова органу місцевого самоврядування прийняти рішення в межах своєї компетенції, може бути оскаржена до суду.

Рішення комісії з вирішення земельних спорів не стосуються встановлення конкретно визначеної межі, дані рішення носять рекомендаційний характер щодо укладення мирової угоди, відповідно до ст.10.1 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах, функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Згідно з ст.12 Земельного Кодексу України до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад.

Суд вважає обґрунтованими заперечення позивача проти посилання відповідача на необхідність встановлення межі по фактично існуючій на даний час межі, яка частково проходить по стіні надвірної споруди позивача, оскільки даними земельно-кадастрової документації не підтверджено встановлення межі такої конфігурації та місця розташування, навпаки, як свідчать дані технічної інвентаризації та письмова згода сусіда на будівництво позивачем сараю-літньої кухні в 1996 році, дана господарська будівля будувалась з відступом від суміжної межі для можливості її обслуговування позивачем на ділянці власного використання.

Також суд вважає обґрунтованими заперечення позивача проти посилання на нерівну конфігурацію суміжної межі з урахуванням планів-схем технічних паспортів, які складались після 2000 року, оскільки зазначені документи технічної інвентаризації не є правовстановлюючими документами на земельні ділянки і самі по собі не є підставою для виникнення, зміни чи припинення прав субєктів правовідносин. Таким правовстановлюючими документами є Державні акти, видані на підставі рішення міської ради, виконавчого комітету міської ради. План-схеми земельної ділянки технічних паспортів по пров.Котовського,120, м.Черкаси складались з 2000р. на підставі виданого позивачу Державного акту від 22.11.1999р., який в 2010 році був скасований за невідповідністю закону, а тому закріплена даним документом конфігурація межі не може бути визнана обґрунтованою на законі.

Неодноразове ухвалення компетентними органами рішень за відсутності встановлення межі між сторонами та видача державних актів стосовно надання ділянок кожній з сторін, з подальшим їх визнанням суперечними закону чи такими, що порушують права інших землекористувачів, призводить не до розязання спірної ситуації між сторонами, а до виникнення нових суперечок, звернень позивача до правоохоронних органів.

Так, встановивши, невідповідність закону внаслідок помилкових геодезичних обмірів виданого позивачу Державного акту від 22.11.1999р. через неможливість винесення в натурі меж ділянки за цим актом, який в подальшому з цих підстав був скасований судом, компетентними органами не було вирішено питання щодо відповідності законодавству та можливості винесення в натурі меж суміжної ділянки за Державним акту ОСОБА_3, в межах якого згідно договору дарування від 24.06.2004р. останнім ОСОБА_5 була подарована ділянка 654 кв.м, після чого останній двічі видавались та скасовувались Державні акти в 2005 та 2008 роках.

Крім того, рішенням Черкаської міської ради № 3-291 від 03.11.2011 року був скасований пункт 1.8 рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради № 604 від 20.07.1999р., згідно якого лишки 7 кв.м по пров.Котовського,122 (ОСОБА_3І.) були закріплені в постійне користування із збільшенням площі з 647 кв.м до 654 кв.м з подальшою приватизацією збільшеної площі. Рішення від 03.11.2011р. про зменшення закріпленої площі по пров.Котовського,122, до 647 кв.м прийняте після видачі ОСОБА_3 Державного акта на право власності на ділянку площею 654 кв.м по рішенню виконавчого комітету Черкаської міської ради від 18.01.2000р., яке не скасоване та не змінювалось, та після відчуження цієї ділянки 654 кв.м ОСОБА_3 за нотаріально посвідченим договором дарування в 2004 році. ОСОБА_2 Таким чином, рішення № 3-291 від 03.11.2011р. фактично стосується зменшення площі 654 кв.м користування по пров.Котовського, 122 після надання цієї ділянки у власність рішення від 18.01.2000р.

Відсутність рішення органу місцевого самоврядування в порядку ст.158 ЗК щодо встановлення конкретно визначеної межі між ділянками по пров.Котовського, 120 та 122 м.Черкаси в звязку з виникненням та тривалим існуванням спору про межі між суміжними землекористувачами створюють перешкоди позивачу у приватизації ділянки по пров.Котовського, 120, м.Черкаси.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 60, 212-215, 218, ЦПК України, 88, 106, 107, 118, 125, 125, 152, 158, 198 ЗК України, ст.3,11 ЦК України, Законом України «Про місцеве самоврядування»суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні розову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Черкаська міська рада про зобовязання не чинити перешкоди в оформленні землевпорядної документації шляхом відмови погодити суміжну межу землекористування по пров.Котовського, 120 та по пров. Котовського,122, м.Черкаси та зобовязанні затвердити землевпорядну документацію без згоди суміжного землекористувача.

Розяснити, що згідно з ст. 158 ЗК України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ