Справа № 2 - 128 /12 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 жовтня 2012 року Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя. Позивачка вказує на те, що з 09.12.1995 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. За період спільного проживання ними було придбано: транспортний засіб марки «FIAT SCUDO», 2003 року випуску, автомобіль марки «SKODA OCTAVIA» 2008 року випуску, гараж № 369 в автогаражному кооперативі «Темп-2», гараж № 370 в автогаражному кооперативі «Темп-2».

Посилаючись на те, що між ними не досягнуто згоди щодо поділу спільного майна, просила суд провести його розподіл, визнавши за нею право власності на ? частку автомобіля «FIAT SCUDO», ? частку автомобіля марки «SKODA OCTAVIA», ? частку гаражу № 369, 1/2 частку гаражу № 370.

В подальшому при розгляді справи позивачка свої позовні вимоги збільшила. Вказувала на те, що за час шлюбу з відповідачем вони також придбали меблі і побутову техніку, а саме плиту газову вартістю 1300 грн., холодильник вартістю 1000 грн., бойлер для підігріву води, вартістю 1000 грн., пральну машину вартістю 1500 грн., меблеву стінку шкільну вартістю 1000 грн., дивани кількістю 2 штуки загальною вартістю 4000 грн., телевізор вартістю 600 грн., стіл компютерний вартістю 500 грн., компютер вартістю 2500 грн., принтер вартістю 1000 грн., меблева стінка вартістю 1000 грн., кондиціонер вартістю 1800 грн., тумба для телевізора вартістю 800 грн., а всього майна загальною вартість на 18000 грн. Посилаючись на викладене, просила суд виділити їй у власність пральну машину вартістю 1500 грн., стіл компютерний вартістю 500 грн., принтер вартістю 1000 грн., решту майна виділити у власність відповідачу, стягнувши з нього на свою користь компенсацію вартості майна у розмірі 3500 грн.

Остаточно уточнивши свої вимоги, позивачка просила суд поділити майно подружжя, а саме виділити у власність відповідача автомобіль марки «FIAT SCUDO», 2003 року випуску, стягнути з відповідача 2/3 компенсації вартості автомобіля, відступивши від рівності часток у праві спільної сумісної власності у звязку з проживанням з нею неповнолітньої доньки та недостатності отримуваних на неї аліментів, виділити у власність відповідача гараж № 369 в автогаражному кооперативі «Темп-2», визнати за нею право власності на гараж № 370 в автогаражному кооперативі «Темп-2». Інші позовні вимоги про поділ меблів та побутової техніки та автомобіля «SKODA OCTAVIA», просила залишити без розгляду.

Ухвалою суду від 24.10.2012 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 в частині поділу меблів, побутової техніки, автомобіля «SKODA OCTAVIA» залишено без розгляду.

В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не зявилися. Про час і місце розгляду справи повідомлені судом належним чином. В своїх письмових запереченнях на позов, поданих до суду відповідач позов не визнав. Посилався на те, що транспортний засіб «FIAT SCUDO», 2003 року випуску» перебуває у його власності з 11 березня 2008 року. Він є фізичною особою-підприємцем з видом діяльності роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах без переваги продовольчого асортименту. А тому цей автомобіль завжди використовувався і використовується на тепер у підприємницькій діяльності для перевезення товарів по неспеціалізованим магазинам для роздрібної торгівлі і не є спільним майном подружжя. Спірний гараж № 369 не належить йому на праві власності, а перебуває в його користуванні, оскільки він є членом автогаражного кооперативу «Темп-2» на підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради. Спірний гараж № 370 належить йому на підставі договору дарування від 19 березня 2010 року, а тому поділу не підлягає.

Заслухавши пояснення позивачки, її представника, вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, беручи до уваги письмові заперечення відповідача, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що 09.12.1995 року сторони перебували у шлюбі. 07 червня 1997 року у них народилася донька ОСОБА_4.

Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 2 вересня 2010 року шлюб між сторонами розірвано.

В силу ст..60 СК України презумується, що все майно набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності (крім майна, зазначеного в ст..57 СК України). Поділ майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України.

Із змісту ст.ст. 60, 61, 63, 69 СК України та розяснень, що містяться у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявність його на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно зі ст.71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

В судовому засіданні встановлено, що за період спільного проживання в зареєстрованому шлюбі сторони придбали автомобіль «FIAT SCUDO», 2003 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВЕС 040837 зареєстрований на праві власності за відповідачем.

Таким чином, враховуючи те, що вказане майно придбано в період шлюбу за спільні кошти сторін воно підлягає поділу між ними в рівних частках, відповідно до ч.1 ст.70 СК України.

Із матеріалів справи вбачається, що автомобіль «FIAT SCUDO», 2003 року випуску, зареєстрований за відповідачем і знаходиться в його користуванні. Позивачка не заперечує проти виділення автомобіля у власність відповідача. В звязку з цим позивачці замість її 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль підлягає виплаті грошова компенсація.

Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз від 21.08.2012 року ринкова вартість спірного автомобіля «FIAT SCUDO», 2003 року випуску складає 52310 грн. 04 коп.

Таким чином, суд вважає, що спірний автомобіль слід виділити у власність відповідачу, стягнувши з останнього на користь позивачки грошову компенсацію вартості ? частки спірного автомобіля у розмірі 26155 грн. 02 коп.

При цьому доводи позивачки про необхідність відступлення від рівності часток при поділі цього майна безпідставні.

Так зі змісту ч.ч.1,3 ст.70 СК України вбачається, що само по собі проживання дитини з одним з батьків не дає підстав для збільшення частки майна дружини (чоловіка). Така частка може бути збільшена, якщо аліменти, які одержують батьки з ким проживає дитина, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Судом встановлено, що відповідач сплачує аліменти на дитину у визначеному судом розмірі. Даних про те, що він ухиляється від сплати аліментів немає. Відсутні докази і про звернення відповідачки до суду з вимогами про збільшення аліментів або стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Посилання відповідача на те, що автомобіль не підлягає поділу суд вважає безпідставним.

Як вбачається з матеріалів справи, в ній відсутні відомості про те, що спірне майно зареєстроване за відповідачем як за фізичною особою-підприємцем.

Таким чином заперечення відповідача про те, що автомобіль був придбаний ним для заняття підприємницькою діяльністю та фактично з такою метою і використовується, правового значення не має, оскільки законом не заборонено використання майна, належного фізичній особі, для заняття підприємницькою діяльністю, і правовий режим такого майна це не змінює.

Що ж стосується інших вимог позивачки про поділ гаражів то вони є необґрунтованими, а відтак задоволенню не підлягають.

Згідно довідки МБТІ від 16.11.2010 року право власності на нерухоме майно за адресою АГК «Темп-2» гараж № 369 не зареєстровано. Інших відомостей щодо належності цього майна на праві власності суду не надано.

Гараж № 370 в автогаражному кооперативі «Темп-2» належить відповідачу на підставі нотаріально посвідченого договору дарування гаражу від 19.03.2010 року.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.57 СК України майно, набуте одним з подружжям (ним, нею) за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування є особистою приватною власністю дружини, чоловіка і поділу не підлягає.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Виділити у власність ОСОБА_3 автомобіль FIAT SCUDO, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ВЕС 040837.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості ? частини спірного автомобіля у сумі 26155 грн. 02 коп.

В іншій частині в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Н.А. Спінчевська