АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
22-ц/490/6330/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
Категорія 26 Доповідач - Григорченко Е.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2011 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Григорченка Е.І.

суддів Лаченкової О.В., Варенко О.П.

при секретарі Солодовій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства

Комерційний банк ПриватБанк

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанкпро визнання недійсними змін до кредитного договору, -

встановив:

ПАТ КБ ПриватБанкзвернулося з апеляційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.03.2011 року, де ставить питання про його скасування та ухвалення нового про відмову в позові, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.03.2011 року позовні вимоги задоволені, визнані недійсними зміни до кредитного договору № IFI8AK00010083 від 02.08.2007 року щодо зміни відсоткової ставки з 8,04% до 19,92 % річних; зобов'язано ПАТ КБ ПриватБанкздійснити перерахунок за вказаним кредитним договором, виходячи з відсоткової ставки 8,04 %, а також вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.08.2007 року між позивачем та ПАТ КБ ПриватБанкбуло укладено кредитний договір № IFI8AK00010083, згідно якого банк зобов'язався надати позивачеві кредитні кошти шляхом перерахування на поточний рахунок, на строк з 02.08.2007 по 19.08.2012 включно у вигляді непоновлюваної лінії, у розмірі 52977,20 грн., для купівлі автомобіля зі щомісячним платежем 1 009,62 грн., що включає погашення заборгованості за кредитом, відсотки, винагороду, який позивач в свою чергу щомісяця зобов'язався надавати банку.

Банк виконав свій обов'язок та надав кошти у повному об'ємі. Позивач, в свою чергу, належним чином виконував свій обов'язок щодо сплати щомісячних платежів.

01 листопада 2008 року банк, посилаючись на подорожчання грошових ресурсів на світовому та українському фінансових ринках, та підвищення облікової ставки НБУ з 8,5 до 12 відсотків, в односторонньому порядку змінив відсоткову ставку до 8,04 % на рік, з чим позивач погодився. Надалі позивач сплачував щомісячні платежі, виходячи з нової відсоткової ставки.

25 червня 2010 року позивачу стало відомо, що з 01.02.2009 року відсоткова ставка змінена банком з 8,04% до 19,92%, про що позивача нібито було повідомлено рекомендованим листом №232 від 08.01.2009 року. Позивач негайно звернувся письмово до банку з вимогою надати інформацію про зміни кредитного договору та копію листа, яким його, зі слів працівника банку, було про ці зміни повідомлено.

24 липня 2010 року позивач отримав відповідь банку, з якої слідує, що з 01.02.2009 року відсоткова ставка за кредитним договором збільшена з 8,04% до 19,92% , а також копію листа, яким нібито його було повідомлено про ці зміни договору.

Звернувшись з запитом в Івано-Франківський поштамт, позивач отримав відповідь, що згаданого рекомендованого листа №232 від банку на адресу позивача не поступало.

За таких обставини суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки відповідач не мав законних підстав для зміни умов договору в односторонньому порядку.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, апеляційний суд не находить підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обємі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку. Висновки суду підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями учасників процесу.

При вище наведених обставинах справи, суд першої інстанції, відповідно до ст.ст. 525, 526, , 629 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, Закону України Про банківську діяльність, Постанови Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що дії банку щодо збільшення відсоткової ставки є неправомірними та такими, що не відповідають закону, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Приведені в апеляційній скарзі доводи, що банк мав всі підстави для зміни відсоткової ставки в односторонньому порядку, оскільки це передбачено договором та законом, не можуть бути прийняті до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п. 2.3.1. договору № IFI8AK00010083 від 02.08.2007 року, укладеного між позивачем та відповідачем, банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні конюнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміни курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного договору, зміни облікової ставки НБУ; зміни розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом семи календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки банком у вищевказаному порядку можливо в границях кількості пунктів, на яке збільшилася ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збільшенню курсу долара США.

Отже, умови зміни процентної ставки дійсно були узгоджені сторонами під час укладення та підписання кредитного договору.

Проте, з 09.01.2009 року набрав чинності Закон України N 661-VI від 12.12.2008 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку".

Підвищуючи позивачу проценту ставку за договором згідно з наказом ПАТ КБ Приватбанк№ КТ-БТ-СП-2009-1/1 від 05.01.2009 року Про зміну процентної ставки по діючим кредитам бізнесу Іпотечне кредитування, Авто в кредит, Мікрокредитування - виданих у гривні, ЗАТ КБ "ПриватБанк" було достовірно відомо про набрання чинності 09.01.2009 року зазначеного Закону і те, що з цього часу банк буде позбавлений можливості збільшити проценту ставку за кредитним договором в односторонньому порядку.

Таким чином, дії банку були зумовлені зміною законодавства, а не зміною облікової ставки НБУ. ПАТ КБ Приватбанкне надав належних доказів, які б підтверджували настання подій, які мали безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку та зумовили необхідність підвищення відсоткової ставки за кредитом.

Крім того, фактичне збільшення процентної ставки за кредитним договором відбулося з 01.02.2009 року, тобто після набрання чинності Закону України N 661-VI від 12.12.2008 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку", а тому збільшення банком розміру процентів за кредитним договором в односторонньому порядку з 01.02.2009 року є незаконним, оскільки на той час уже була чинною стаття 10561 ЦК України про заборону таких дій.

Інші доводи, приведені в апеляційних скаргах, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки вони зводяться до особистого тлумачення апелянтом норм права та до іншої оцінки фактичних обставин справи, яка відрізняється від зробленої судом першої інстанції оцінки і висновків суду не спростовують.

Районний суд розглянув справу у відповідності із вимогами ст. ст. 10, 11 ЦПК України про змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, в межах заявлених вимог та на підставі наданих суду доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду набуває законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

СУДДІ: