Справа №5885/12 Головуючий у суді у 1 інстанції - Сидоренко
Номер провадження 22-ц/1890/2309/12 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2012 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Сибільової Л. О. , Гагіна М. В.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 01 листопада 2012 року

у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

Рішенням суду від 01 листопада 2012 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволений.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 26 січня 2006 року в сумі 11339,33 дол. США, що складає 90544,58 грн., а також судові витрати в сумі 905, 45 грн.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду і постановлення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог з тих підстав, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, що у справі не були доведені обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, що висновки суду не відповідають обставинам справи та що судом були порушені норми матеріального і процесуального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

26 січня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 5000 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки до 26 січня 2016 року (а. с. 5).

Звертаючись до суду з позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що ОСОБА_2 не в повній мірі виконував свої зобовязання за договором, станом на 28 березня 2012 року у нього утворилась заборгованість перед банком в сумі 11339,33 доларів США, що за курсом 7,98 складає 90544,58 грн., з яких:

3888,01 доларів США - заборгованість за кредитом,

6851,72 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом,

а також штрафи відповідно до умов кредитного договору:

62,62 доларів США - штраф ( фіксована частина),

536, 99 доларів США - штраф (процентна складова) (а.с.4).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався ст.ст. 526, 610, 611, 1049 ЦК України та виходив з того, що ОСОБА_2 не виконав свої зобов'язання по поверненню кредиту і відсотків у строки, визначені договором.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність задоволення позову, при цьому виходить з наступного.

Зі змісту заяви ОСОБА_2, поданої до Банку при оформленні кредиту, вбачається, що він був ознайомлений та згодний з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, а також виразив свою згоду, що ця заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складатиме між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2 Умов і правил надання банківських послуг (далі - Умови), ці Умови регулюють відносини між Банком і ОСОБА_3 по відкриттю і обслуговуванню карткового рахунку ОСОБА_3.

У своїх запереченнях на позов відповідач посилався на те, що Банк безпідставно збільшив розмір процентної ставки за користування кредитом до 21,6 % (ас.4). Проте суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про їх необґрунтованість.

Зокрема. Пункт 5.3 Умов і правил надання банківських послуг, які є складовою частиною кредитного договору, передбачає, що банк має право змінювати розмір тарифів та інших умов обслуговування рахунку. При цьому банк за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менше чим за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема, у витягу по картрахунку згідно п. 4.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду з змінами, вважається, що клієнт прийняв нові умови.

Пункт 4.9 вказаних Умов передбачає, що банк зобовязаний не рідше одного разу в місяць способом, зазначеним в заяві, надавати держателю картки витяги про стан картрахунку і про проведені за минулий місяць операції по картрахунках. При підключенні держателя до системи INTERNET-banking (ПРИВАТ-24) надання витягів здійснюється через даний комплекс. При підключенні клієнта до комплексу Mobile - banking банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунку шляхом використання функції SMS повідомлень.

Пункт 6.3 Умов зобовязує позичальника отримувати витяги про стан картрахунків і про проведені операції по картрахунках.

Пунктом 6.4 Умов передбачається, що при незгоді зі змінами Правил чи /або ОСОБА_3 зобовязаний надати Банку письмову заяву про розірвання цього договору та повернення Банку заборгованості. При незгоді зі списанням коштів з картрахунку письмово інформувати Банк про це на протязі 35 днів з моменту списання.

У заяві ОСОБА_2 про надання йому кредиту зазначено про його згоду на такий спосіб повідомлення його банком щодо змін умов договору.

Таким чином вбачається, що відповідач не спростував доводи позивача про те, що після укладення кредитного договору банк мав передбачене договором право на зміну умов договору. Не спростовані і доводи Банку про те, що відповідач не був обмежений в доступі до системи банківського обслуговування, через яку він зобовязаний був отримувати витяги про стан рахунків та про зміну умов договору.

Пункт 8.6 Умов і правил надання банківських послуг передбачає, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених даним договором, більше чим на 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гр. + 5% від суми позову.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ч.1 ЦПК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1048 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на отримання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором або законом.

Частина 1 ст. 1049 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачають, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статі 1048 цього Кодексу.

Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що позивач довів, що боржник допустив порушення зобовязань за кредитним договором, а тому у нього виникло право достроково стягнути з нього всю суму кредиту та відповідних нарахувань за відсотками та штрафних санкцій.

Статтями 627, 629 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Посилання ОСОБА_2 на те, що банк порушив його права не можна визнати обґрунтованими, оскільки відповідач уклав з банком договір, згідно якого погодився з особливим порядком його повідомлення про зміну банком умов цього договору під час його виконання, не оспорив як сам договір в цій частині, так і дії банку по зміні його умов. Укладення такого договору узгоджується з положеннями ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

З наданого банком розрахунку заборгованості та витягу по особовому рахунку відповідача вбачається, що після зміни банком розміру процентної ставки відповідач періодично вносив платежі на погашення суми кредиту з врахуванням нового розміру процентів за користування кредитом, чим підтвердив свою згоду з такими змінами, не оспоривши їх.

Колегія суддів вважає, що рішення суду є законним і обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування постановленого рішення.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 01 листопада 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуюча -

Судді -