Справа № 212/8931/2012
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(З А О Ч Н Е)

14 листопада 2012 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Іщук Т. П. ,

при секретарі Коваленко Д.І.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Уманського міського відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на автомобіль, зняття з нього арешту,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2012 року ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності на автомобіль, зняття з нього арешту, мотивуючи його наступним. 30 березня 2007 року позивач придбав у відповідача автомобіль «Фольксваген», 2007 року виготовлення, за 6 тисяч доларів США, що доводиться розпискою про передачу коштів. Однак автомобіль на себе ОСОБА_5 не оформив через необхідність його ремонту, але отримав від ОСОБА_3 довіреність, посвідчену секретарем виконкому Павлівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, на всі права щодо користування і розпорядження автомобілем. У березні 2012 року термін дії довіреності закінчився, але у звязку з відсутністю відповідача ОСОБА_5 немає можливості оформити транспортний засіб на себе. Крім цього, на автомобіль, як майно ОСОБА_3, державним виконавцем Уманського міського відділу ДВС Уманського МУЮ 09.08.2012 року накладено арешт. За викладених обставин ОСОБА_5 звернувся в суд з даним позовом (а.с. 5-6, 22-24).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримала в повному обсязі за обставин, викладених у позовній заяві, просить вимоги задовольнити. Представник не заперечує щодо ухвалення у справі заочного рішення.

Враховуючи неодноразову неявку в судове засідання відповідача (а.с.16,20,41), який в установленому порядку неодноразово повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, проте судові повістки повернуті суду за закінченням терміну їх зберігання, суд прийшов до висновку про можливість ухвалення у даній справі заочного рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у позові належить відмовити.

Згідно ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що згідно довільної розписки ОСОБА_3 від 30.03.2007 року (а.с.11,26) останній отримав від ОСОБА_5 шість тисяч доларів США в рахунок оплати за спірний автомобіль. Власником цього автомобіля весь час значиться відповідач (а.с.12, 27), який 30.03.2007 року видав довіреність позивачу на право розпорядження, користування транспортним засобом на строк до 30.03.2012 року (а.с.7,25). Протягом пяти років ( 2007-2012 роки ) ОСОБА_5 власність на автомобіль «Фольксваген»на своє імя не оформляв.

09 серпня 2012 року, тобто уже після закінчення терміну дії доручення ОСОБА_3, державним виконавцем Уманського міського відділу ДВС Уманського МУЮ ОСОБА_6 накладено арешт на майно ОСОБА_3, в тому числі також на автомобіль, право власності на який просить визнати за собою ОСОБА_5 ( а. с. 33-37 ).

Фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, що врегульовані нормами розділу ІУ Книги першої, глави 54 розділу ІІІ Книги пятої Цивільного кодексу України стосовно загальних положень про правочини, зокрема договори купівлі-продажу рухомого майна, а також договірних зобовязань.

Суд звертає увагу, що довіреність на право користування і розпорядження автомобілем, яка видана позивачу ОСОБА_3, посвідчена не нотаріусом, а секретарем виконкому Павлівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, що протирічить чинному законодавству України, оскільки ОСОБА_3 не є мешканцем с. Павлівки, Калинівського району Вінницької області.

Відповідно до ч.1 ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до ч.1 ст.240 ЦК України представник зобов'язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто.

Частиною 3 статті 244 ЦК України визначено, що довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Торгівля транспортними засобами здійснюється відповідно до Правил роздрібної торгівлі транспортними засобами і номерними агрегатами, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 31 липня 2002 року N 228, які були чинні на момент видачі довіреності.

Видача довіреності не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності до третіх осіб.

Для набуття права власності на автомобіль передбачена законом певна форма та процедура оформлення документів на автомобіль. Сторони не уклали угоду з додержанням цієї форми, тому підстави вважати доведеним факт укладення договору купівлі-продажу автомобіля на підставі розписки відсутні, і як наслідок відсутні підстави для визнання його дійсним. Не передбачають це і положення ст.ст. 638, 639, 655 ЦК України, на які посилається позивач.

Посилання позивача на неможливість оформлення автомоділя на своє імя через перебування ОСОБА_3 у постійних відрядженнях суд сприймає критично, враховуючи, що з дати оформлення довіреності, придбання, за твердженням позивача, автомобіля у власність ( 30.03.2007 року ) пройшло пять років.

За ОСОБА_5 в органах ДАІ спірний автомобіль на праві власності не реєструвався, хоча тимчасовий реєстраційний талон на нього (який підтверджує наявність між сторонами відносин представництва, а не передачу права власності) оформлявся у квітні 2007 року ( а. с.13 ).

Крім цього, належить мати на увазі, що оскільки арешт на автомобіль «Фольксваген»накладений державним виконавцем у серпні 2012 року, то вимоги про забезпечення виконання боржником ( в даному випадку ОСОБА_3 ) повернення боргу за публічним обтяженням з терміном дії 09.08.2017 року мали місце задовго до звернення ОСОБА_5 в суд з даним позовом.

Суд звертає увагу, що автомобіль «Фольксваген», щодо визнання права власності на який заявлено позов, 2007 року виготовлення. Обґрунтовуючи позов неможливістю переоформити транспортний засіб на своє імя, ОСОБА_5 зазначає, що автомобіль на момент його продажу потребував ремонту двигуна та інших пошкоджень, без чого його використання було неможливе і для чого потрібні були значні кошти, яких на той час він не мав, тому після сплати шести тисяч доларів за нього 30.03.2007 року (у році виготовлення автомобіля ) він поставив його на стоянку.

Разом з тим, жодних належних і допустимих доказів на підтвердження потреби у ремонті автомобіля, причин пошкодження щойно виготовленого транспортного засобу позивач суду не представив, через що позов не може визнаватися доведеним, обґрунтованим і законним.

Керуючись ст. ст. 237,240,244,328, 638, 655 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 223, 224-227 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Уманського міського відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на автомобіль, зняття з нього арешту відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Вінницьким міським судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня його проголошення.

З повним текстом рішення особи, які беруть участь у справі, можуть ознайомитися з 20 листопада 2012 року.

Суддя: