АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/2710/2012 Головуючий у 1-й інстанції Волювач О.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2012 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Акопян В.І.,

Суддів : Лобова О.А., Петренка В.М.

При секретарі: Фадєйкіній Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ТОВ «ОСОБА_2 План» за довіреністю - ОСОБА_3

на заочне рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 квітня 2012 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ТОВ «ОСОБА_2 План» про стягнення грошових коштів у звязку з розірванням договору про надання послуг та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 квітня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ТОВ «ОСОБА_2 План» про стягнення грошових коштів у зв'язку з розірванням договору про надання послуг та стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «ОСОБА_2 План» на користь ОСОБА_4 1666 грн. 60 коп. сплачених останнім чистих платежів за договором про надання послуг №№041944 від 29 липня 2011 року.

В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ТОВ «ОСОБА_2 План» за довіреністю - ОСОБА_3, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно п.1 ч.І ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, 23 жовтня 2008. року між сторонами укладено договір №041944 про надання послуг. Позивач підписав даний 'Договір та сплатив реєстраційний платіж в сумі 1500 грн., що підтверджується (відповідною квитанцією 9а.с.5-9,11).

Згідно вказаного договору ОСОБА_4 став учасником програми «Авто-Житло», метою якої є придбання відповідачем учаснику даної програми товару з розстроченням платежу на досить тривалий час у порядку та на умовах, передбачених договором та додатками до нього. Згідно умов укладеного договору відповідач зобовязався придбати для ОСОБА_4 0.0. автомобіль орієнтовною вартістю ЗО 000 грн. з розстроченням платежу на 36 місяців, з умовою щомісячної сплати повного платежу в розмірі 1013,30 грн., до складу якого входить чистий платіж в сумі 833,30 грн. та адміністративні витрати в сумі 180 грн.

Усього на виконання умов договору позивач здійснив наступні платежі : 08.08.2011 року сплатив щомісячний чистий платіж в сумі 833,30 грн. та адміністративні витрати в сумі 180 грн., 09.09.2011 року сплатив щомісячний чистий платіж в сумі 833,30 грн. та адміністративні витрати в сумі 180 грн.

13 жовтня 2011 року позивач скористався своїм правом на розірвання укладеного договору в односторонньому порядку, надіслав на адресу відповідача письмову заяву, якою повідомив останнього про бажання розірвати укладений договір, прохав повернути сплачені кошти .

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 203 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин. якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

За положеннями ч. 1, п. 7 ч. З, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Таким чином, указаний Закон установив недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

Виконання послуг з адміністрування системи полягає в тому, що клієнт сплачує передбачені контрактом кошти, а ТОВ «ОСОБА_2 План» формує групу клієнтів, за рахунок чистих внесків яких здійснюється придбання автомобіля. Клієнт одержує автомобіль відповідно до методів визнання права на отримання ним автомобіля, передбачених договором, і таке визнання права здійснює ТОВ «ОСОБА_2 План» на власний розсуд, право на купівлю мають не всі учасники системи, а тільки ті, які зробили найбільшу кількість внесків. Договір передбачає відповідальність ТОВ «ОСОБА_2 План» лише у вигляді штрафу в розмірі трьох чистих внесків за невиконання умов договору. Також відсутні гарантії отримання клієнтом автомобіля навіть у разі повної оплати його вартості. Натомість договором передбачено, що у випадку відмови клієнта від договору з нього утримується вступний внесок, штраф в розмірі трьох чистих внесків, не повертаються адміністративні витрати.

Колегія судців приходить до висновку, що між сторонами укладено договір про надання послуг, який вводить споживача в оману, дії ТОВ «ОСОБА_2 План» є недобросовісними, містять ознаки пірамідальної схеми, оскільки ОСОБА_4 сплачував кошти не за сам товар, а за можливість одержання права на купівлю товару, ТОВ «ОСОБА_2 План» без залучення власних коштів формувало групи клієнтів, за рахунок коштів яких здійснювалась передача права на купівлю товару одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності програми «Авто-Житло».

Судом першої інстанції правильно відмовлено в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки правовідносини є договірними, а відшкодування моральної шкоди у випадку їх порушення законом не передбачено.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому колегія суддів приходить до висновку, що підстав для зміни чи скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.ЗОЗ, 304, п.1 ч.І ст.307, 308, 314, 317, 319 ЦПК України, колегія

суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ТОВ «ОСОБА_2 План» за довіреністю - ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 квітня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: Акопян В.І

Судді: Лобов О.А.

ОСОБА_5