АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/1613/2012
Головуючий по 1-й інстанції Окунь Т.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2012 року

м.Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Буленка О.О.,

Суддів: Омельченко Л.М., Триголова В.М.,

при секретарі : Ачкасовій О.Н.

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2

на рішення Комсомольського міського
суду Полтавської області від 01 березня
2012 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ТОВ « Агропод», КП
« Кременчуцьке МБТІ» про
визнання права власності попереднього
власника та наступного в порядку
спадкування, визнання угод недійсними
та витребування майна від
добросовісного набувача,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Комсомольського міського
суду Полтавської області від 01 березня
2012 року в задоволені позовних вимог
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ТОВ «
Агропод», КП « Кременчуцьке МБТІ» про
визнання права власності попереднього
власника та наступного в порядку
спадкування, визнання угод недійсними
та витребування майна від
добросовісного набувача – відмовлено
в повному обсязі.

З рішенням суду не
погодилася позивачка ОСОБА_2 та подала
на нього апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та постановити нове рішення,
яким задовольнити її позовні вимоги в
повному обсязі.

Апелянт вважає рішення суду
першої інстанції незаконним та
необґрунтованим в зв’язку з
невідповідністю висновків суду
обставинам справи та порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

При цьому апелянтом
зазначено, що при постановленні
рішення, судом першої інстанції,
всупереч вимогам ч.2 ст.59 ЦПК України,
визнано допустимим доказом у справі
ксерокопію документів договору
купівлі – продажу, без огляду
відповідних оригіналів, яких взагалі
не існує.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді – доповідача, пояснення сторін,
що з’явилися, перевіривши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, за
необхідне її відхилити за наступних
підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції
виходив з того, що ОСОБА_5 не набув право
власності на інвентарний склад оптово
– виробничого підприємства « Гермес»,
оскільки в матеріалах справи відсутні
докази щодо прийняття ОСОБА_5 спірного
нежитлового приміщення в сенсі
положень ст. 128 ЦК УРСР

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив та оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Так, судом першої інстанції вірно
встановлено та не заперечувалось
сторонами у справі, що відповідно до
свідоцтва про право власності № 11,
виданого представництвом
Комсомольського Регіонального
відділення Фонду державного майна
України 22 травня 1996 року, приміщення
інвентарного складу, що знаходиться за
адресою: м. Комсомольськ, Полтавська
область, вулиця Строни,1 належала на
праві приватної власності фірмі «
Явір» ЛТД.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме із змісту копії договору
купівлі-продажу нерухомого майна,
укладеного 05 листопада 1996 року, фірма
«Явір» ЛТД продала будівлю
інвентарного складу та ТОВ «Агропрод».
За умовами укладеного договору сторони
визначили, що право власності на майно
переходить до Покупця з часу повної
оплати вартості проданого майна / а.с.
183/.

Відповідно до договору купівлі –
продажу нежитлового приміщення від 01
квітня 1997 року, посвідченого приватним
нотаріусом Комсомольського міського
нотаріального округу ОСОБА_6М, ОСОБА_5
було придбано у фірми « Явір» ЛТД
приміщення інвентарного складу оптово
торгово – виробничого підприємства
«Гермес», розташоване за адресою: вул.
Строни,1 м.Комсомольська, Полтавської
області, загальною площею 182,9 кв.м.
/а.с.19/.

В свою чергу, з договору купівлі -
продажу нерухомого майна від 12
листопада 1997 року, вбачається, що ТОВ «
Агропрод» було продано вищевказану
будівлю інвентарного складу ОСОБА_3 /
а.с. 38/.

29 липня 2008 року рішенням виконкому
Комсомольської міської ради № 581 (а.с. 35)
за ОСОБА_3 було оформлене право
власності на будівлю інвентарного
складу із видачею відповідного
свідоцтва та наступною державною
реєстрацією права власності на
нерухоме майно /а.с. 51-55/.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4
статті 334 Цивільного кодексу України
право власності на майно за договором,
який підлягає нотаріальному
посвідченню, виникає у набувача з
моменту такого посвідчення, а якщо
договір про відчуження майна підлягає
державній реєстрації, право власності
у набувача виникає з моменту такої
реєстрації.

Відповідно до договору купівлі –
продажу нежитлового приміщення від 20
травня 2009 року, посвідченого приватним
нотаріусом Комсомольського міського
нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_8
було придбано у ОСОБА_3 приміщення
інвентарного складу оптово торгово –
виробничого підприємства «Гермес»,
розташоване за адресою: вул. Строни,1
м.Комсомольська, Полтавської області /
а.с.56/

Оскільки, вищевказані договори купівлі
– продажу спірної нежитлової будівлі
були укладені на протязі 1996 -1997 років,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
необхідності застосування до спірних
правовідносин норми Цивільного
кодексу УРСР ( в редакції 1963 року).

Відповідно до положень ст. 128 ЦК УРСР,
право власності (право оперативного
управління) у набувача майна за
договором виникає з моменту передачі
речі, якщо інше не передбачено законом
або договором.

Як вбачається з матеріалів справи, ні
позивачкою, ні її представником не
надано суду належних доказів щодо
прийняття ОСОБА_5 приміщення
інвентарного складу згідно договору
купівлі – продажу останнього.

Відповідно до п 26. Постанови Пленуму
Верховного Суду України N 9 від
06.11.2009 « Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» особами, які
беруть участь у справі про визнання
правочину недійсним, є насамперед
сторони правочину.

Позивачка ОСОБА_2 не є стороною
правочинів про купівлю – продаж
спірної будівлі інвентарного складу.

Згідно зі ст. 182 ЦК України державній
реєстрації підлягають також права на
нерухоме майно, які вже виникли у
набувача нерухомості на підставі
певного договору.

Порядок державної реєстрації прав на
нерухоме майно встановлений Законом
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень" від 01.07.2004 р. № 1952-IV

В свою чергу, як вбачається з
матеріалів справи, ОСОБА_5 помер 29
вересня 2006 року, за життя останній не
звертався в бюро технічної
інвентаризації для проведення
державної реєстрації права власності
на спірне нерухоме майно, внаслідок
чого останній не набув відповідного
об’єма правомочностей, що складають
зміст суб’єктивного права власності –
права володіння, права користування та
права розпорядження даним нежитловим
приміщенням.

В свою чергу, чинним законодавством
України не передбачено визнання права
власності за померлим, а визначено лише
можливість встановлення факту
належності певного майна на праві
приватної власності.

З урахуванням викладеного,
колегія суддів, вважає вірним висновок
суду першої інстанції щодо відмови у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про
визнання права власності попереднього
власника та наступного в порядку
спадкування, визнання угод недійсними
та витребування майна від
добросовісного набувача.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду щодо
відмови у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_9С. та не підтверджують належними
доказами їх неправомірність.

Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів дійшла висновку про те,
що порушень норм матеріального та
процесуального права, які б могли
призвести до зміни чи скасування
рішення Комсомольського міського суду
Полтавської області від 01 березня 2012
року не встановлено.           Підстав
для задоволення апеляційної скарги не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 – відхилити.

Рішення Комсомольського міського суду
Полтавської області від 01 березня 2012
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

ОСОБА_1

Судді: