Бобровицький районний суд Чернігівської області
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

04 травня 2012 року Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді - В.І.Бойко ,

при секретарі - О.В.Чухіній,

за участю позивачки ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Позивачка в уточненій позовній заяві до суду просить отягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в сумі 20 000 ( двадцять тисяч ) гривень завдану внаслідок дорожньо - транспортної пригоди та судові витрати в сумі 8110 гривень :

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 21 квітня 2011 року вона , керуючи автомобілем « Дайхатсу « д.н. з. АА 2431 К1 на а / д Київ - Суми , рухалася в напрямку м. Києва зі швидкістю 60 км / год. Під час руху побачила попереду автомобіль 31Л . Впевнившись , що смуга зустрічного руху вільна для обгону , увімкнула сигнал лівого повороту і почала набирати швидкість для здійснення маневру обгону. Коли її автомобіль наздогнав автомобіль ЗІЛ , водій автомобіля ЗІЛ ОСОБА_2 почав різко повертати ліворуч , при цьому він не вмикав сигналів про намір здійснити маневр повороту. Вона почала гальмувати , але уникнути зіткнення не виявилося можливим . Таким чином вона вважає , що внаслідок неправомірних дій відповідача трапилася ДТП , в якій вона отримала дуже сильну психологічну травму , а також пошкодження автомобіля . Вина відповідача у даній ДТП підтверджується висновком авто - технічної експертизи від 29.07. 2011 року , а також постановою апеляційного суду м. Києва від 14.07. 2011 року . В результаті ДТП вона зазнала моральної шкоди . Завдану моральну шкоду позивачка обґрунтовує тим ,що згідно з виписки картки хворого № 159 , виданої Київською психоневрологічною лікарнею № 2 вона знаходилася на лікуванні на денному стаціонарі з діагнозом - тривожний невроз - психічний розлад , обумовлене тривалим психічним перенапруженням, або коротким за частотою , але сильним за інтенсивністю стресом з 10.05.2011 року по 15.06.2011 року. Після виписки з лікарні 15.06.2011 року стан її здоров» я покращився , але страх сідати за кермо не пройшов до еих пір . Нею були витрачені кошти на лікування , був витрачений чає , який вона мала провести з новонародженою дитиною. Внаслідок незаконних дій відповідача у неї під час перебування у декретній відпустці , нещодавно народивши дитину, припинилася лактація , з»явився дуже частий головний біль , страх безсоння . В результаті ДТП неправомірними діями відповідача , які полягають у грубому порушенні останнім ПДР України , як наслідок створення ДТП і завданням їй психологічної травми , яка полягає у фізичних стражданнях і моральних переживаннях у зв»язку з ушкодженням здоров»я , порушенні нормальних життєвих зв» язків та порушенні стосунків з оточуючими людьми . Внаслідок отриманого стресу вона пережила сильний психічний біль , який тривав декілька днів і з часом почав зменшуватися . Вона була вимушена проходити лікування у лікарні , втратила

можливість нормально доглядати свою новонароджену дитину, проходила стаціонарне лікування. Моральні переживання полягають у тому ,що до цього часу вона морально переживає наслідки отриманих травм . У перші дні після ДТП її охопив розпач , після цієї події у неї часто виникає почуття безпричинного страху, особливо під час перебування на вулиці. В результаті перенесеного стресу у неї погіршився сон , виникли постійні душевний неспокій і роздратування. Як насідок погіршилися відносини з близькими людьми та друзями. Через ДТП на сьогоднішній день не сідає за кермо автомобіля. Крім того , всі події , які виникли з вини відповідача мають необоротний негативний вплив на її дитину , яка на цілий місяць , будучи новонародженою втратила можливість приймати грудне молоко матері, через припинення лактації. Крім того вона не могла надати належну увагу та піклування , шо суттєво вплинуло на розвиток родинних взаємовідносин, коли дитина найбільш чуттєва , вразлива та потребує материнської уваги. Моральна шкода нею оцінена в розмірі 20 000 гривень. Саме ця сума необхідна їй для компенсації цієї моральної шкоди , яка була їй завдана внаслідок протиправних дій відповідача , а також для відновлення втрачених зв» язків із дитиною та психічного стану позивачки.

Позивачкою також були понесені витрати на правову допомогу під час розгляду адміністративної справи по даній ДТП в сумі 3000 гривень та 3000 гривень на правову допомогу для розгляду даної справи. Крім того її чоловіком ОСОБА_3 було сплачено 1860 гривень на проведення авто технічної експертизи для доказу її невинуватості в адміністративній справі . Експертне дослідження було сплачено саме чоловіком , а не нею , оскільки вона на той час знаходилася в декретній відпустці та не повністю вилікувалася від душевних травм , отриманих в ДТП . Також нею був с сплачений судовий збір в розмірі 250 гривень .

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з нього моральної шкоди в розмірі 20 000, 00 грн. , завданої в результаті ДТП та судових витрат не визнав, просить відмовити в їх задоволенні в повному обсязі ,посилаючись на слідуюче:

21 квітня 2011 року близько 06 год.40 хв. на 57 км. автодороги Київ-Суми в с. Перемога відбулась ДТП, внаслідок якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та доведено її вину, про шо свідчить постанова Дарницького районного суду м. Києва від 10.08.2011 року.

14 жовтня 2011 року Постановою Апеляційного суду м. Києва вищевказану постанову було скасовано та провадження у даній справі закрито, що підтверджує невинуватість відповідача в даній ДТП.

При винесенні даної постанови суд апеляційної інстанції посилався на висновок спеціаліста ДП « Київська обласна багатопрофільна лабораторія Науково- дослідного експертно-криміналістичного центру « № 25-11 від 29.07.2011 року. Згідно П.4 резолютивної частини якого « Об»єктивно встановити чи мала водій автомобіля НОМЕР_1 не уявляється можливим через недостатність необхідних для цього вихідних даних».

Згідно описової частини висновку « Проведення такого експерименту входить в компетенцію органу, який проводить розслідування і неможливо в рамках проведення експертного дослідження». Однак, позивачка від проведення судово - автотехнічної експертизи відмовилася.

В силу ст. 294 КУпАП, в разі встановлення судом апеляційної інстанції вини іншого учасника - суд апеляційної інстанції в силу ст. 294 КУпАП скасовує постанову першої інстанції та приймає нову постанову про притягнення до адміністративної

відповідальності іншого учасника ДТП.

Таким чином, вимога ОСОБА_1 про стягнення з нього моральної шкоди є не обґрунтованою та незаконною, оскільки згідно ч. 1 ст.1167 ЦК України моральна шкода , завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

П.п. 1.2 Ч.2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року» Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди відповідно до загальних підстав цивільно -правової відповідальності обов»язковому з»ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди підлягають : наявність такої шкоди , протиправність діяння її заподіювана , наявність причинного зв»язку між шкодою і протиправними діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема повинен з»ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями ( бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа ( фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Крім того, відповідач вважає ,що не відповідає дійсності посилання позивачки про те, що внаслідок ДТП їй завдана моральна шкода , оскільки позивачка тілесних ушкоджень під час ДТП, яка мала місце 21.04.2011 року ,не отримувала і медичний огляд не проходила, а встановлений їй 10.05.2011 року діагноз Р 43.22 не має причинного зв»язку з ДТП від 21.04.2011 року, оскільки згідно медичного роз»яснення- « Смешанные тревожные и депрессивные реакции (Р 43.22 ) развивается на фоне действия комплекса длительных психотравмирующих переживаний, связанных с затяжными конфликтными ситуацыями служебного и личного характера с проявлением эмоцыонально-волевых и вегетативновисцеральных нарушений.»

А відповідно до ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з- них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Тобто, якщо ОСОБА_1 має вищевказаний медичний діагноз , то навіть в разі проведення нею судово-психологічної експертизи буде встановлено, що причинного зв»язку між її хворобою та ДТП від 21.04.2011 року не має.

Згідно П.4 Постанови Пленуму Верховоного суду України « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути визначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Проте,позивачем ОСОБА_1 в позові не вказано, якими неправомірними діями чи бездіяльністю з його боку заподіяно їй шкоду, якими письмовими доказами це підтверджується, в матеріалах справи відсутній також розрахунок розміру моральної шкоди та не пояснено з яких міркувань позивач виходила , визнаючи розмір моральної шкоди в сумі 20 000, 00 грн. та якими доказами це підтверджується.

Єдиним обгрунтуванням розміру 20 000, 00 грн. є те, що саме така сума позивачу ОСОБА_1 необхідна для « відновлення втрачених зв»язків із дитиною та свого психічного здоров»я», проте свідоцтво про народження дитини до позовної заяви не додано. Також є безпідставною та не підлягає задоволенню вимога

ОСОБА_1 про стягнення на її користь судових витрат, оскільки вони в дaнiй справі взагалі відсутні.

Вислухавши сторони та дослідивши наявні матеріали справи суд приходить до слідуючого висновку : в судовому засіданні було встановлено ,шо 21.04.2011 року на а / д Київ - Суми на 57 км мала місце дорожньо - транспортна пригода за участю сторін по справі , та підтверджується відсутність складу правопорушення , передбаченого ст. 124 КУпАП у позивачки ОСОБА_1 , відповідно до постанови апеляційного суду м. Києва від 14 жовтня 2011 року ( а.с. 10-11);

Відповідачем також заперечується його винність в скоєнні даної ДТП і позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження вини відповідача в скоєнні даної ДТП.

Відповідно до СТ.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані , на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ,що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін , та інших обставин , які мають значення для вирішення справи . Частиною 2 цієї статті передбачено,що такі фактичні дані,крім інших доказів, встановлюються висновком експерта.

Позивачка посилається на дослідження спеціаліста ДП « Київська обласна багатопрофільна лабораторія Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру « № 25-11 від 29.07.2011 року,яким,як вона зазначає, підтверджується відсутність у неї складу правопорушення , передбаченого ст. 124 КУпАП . Однак в П.4 резолютивної частини вказаного дослідження зазначено,що об»єктивно встановити чи мала водій автомобіля НОМЕР_2 не уявляється можливим через недостатність необхідних для цього вихідних даних».

В описовій частині вказаного дослідження зазначено,що проведення такого експерименту входить в компетенцію органу, який проводить розслідування і неможливо в рамках проведення експертного дослідження. Таким чином спеціаліст проводив дослідження на підставі даних,про які зазначила позивачка у вихідних даних, виходячи зі свого розуміння обставин ДТП і вини в ній його учасників.

Підтвердженням цього є те,що позивачка ,не дивлячись на пропозицію суду відповідно до СТ.10 ЦПК України про призначення судової автотехнічної експертизи ,від проведення такої екепертизи відмовилася.

Статтею 66 ЦПК України передбачено,що висновок експерта-докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання , задані судом .

А тому суд вважає,що дане дослідження спеціаліста є неналежним доказом і не може прийматись судом до уваги при вирішенні даної справи в рамках цивільно- правових відносин,оскільки таке дослідження не передбачене чинним ЦПК в якості доказу для підтвердження заявлених вимог і воно не ґрунтується на матеріалах цивільної справи.

В ст. 60 ЦПК України зазначено,що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень . Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 11 Ч. 2 п. З ЦК України завдання майнової ( матеріальної ) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов»язків.

Частиною З ст. 61 ЦПК України передбачено,що обставини ,які встановлені судовим рішенням у адміністративній справі ,що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа ,щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду ,що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці

дії та чи вчинені вони цією особою.

Постановою апеляційного суду м. Києва від 14.07. 2011 року ,хоча і закрито адміністративне провадження стосовно позивачки і зазначено,що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП,однак не зазначено,що винним в даній ДТП є відповідач і що саме його дії призвели до виникнення даної ДТП.

Позивачкою не надано ніяких переконливих доказів на підтвердження вини відповідача і на думку суду постанова апеляційного суду в рамках доказової бази стосується самої позивачки, а не відповідача і тому обставини скоєння даної ДТП, якщо позивачка вважає,що вони стались з вини відповідача, повинні доводитись доказами і рамках доказової бази ЦПК України ,що є обовязком позивачки,яка повинна такі докази надати суду для підтвердження своїх вимог.

Відповідно до СТ.1167 ЦК України моральна шкода ,завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями ,діями чи бездіяльністю , відшкодовується особою ,яка її завдала ,за наявності її вини.

Відповідно до п. п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року» Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди обов»язковому з»ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди підлягають : наявність такої шкоди , протиправність діяння її заподіювана , наявність причинного зв»язку між шкодою і протиправними діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Таким чином в судовому засіданні вина відповідача у заподіянні моральної шкоди позивачці не знайшла свого підтвердження і на обґрунтування своїх вимог позивачка не надала ніяких доказів , про що було зазначено вище.

Враховуючи те ,що позивачці в позові відмовлено , туму не підлягають стягненню з відповідача судові витрати.

Керуючись ст. ст. 1166 , 1167 ЦК України , п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року» Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди, ст. ст. 10,11,60,61,212-215,218 ЦПК України

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди ,завданої в результаті ДТП - відмовити.

На рішення сторонами може бути подано до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький райсуд апеляційну скаргу протягом десяти днів після проголошення рішення, а особами , які були в судовому засіданні і не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом десяти днів після отримання копії рішення суду.

СУДДЯ