Справа № 2-5759/11
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"06" лютого 2012 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Зіньковська Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АКБ «Форум»про визнання кредитного договору недійсним, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до АКБ «Форум»про визнання кредитного договору недійсним посилаючись на те, що 12.08.2008 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір за яким йому було надано кредит у розмірі 123 000 доларів США, зі сплатою 13,5% річних в доларах США. Кредит надавався строком до 12.08.2014 року та забезпечувався договором іпотеки, предметом якого є житловий будинок літ. «А», незавершене будівництво житлового будинку (готовність 65%) літ. «Е»та земельна ділянка загальною площею 0,2000 га, які знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Кременище, вул. Якуніна, буд. 14. Кредитний договір укладений із порушенням норм чинного законодавства та порушує його права, тому є підстави вважати його недійсним, оскільки, кредитний договір не містить детального розпису загальної вартості кредиту для споживача, а також договір містить дискримінаційні норми щодо зміни відсоткової ставки. Крім того, умови кредитного договору є несправедливими, тому просив суд визнати недійсним кредитний договір.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі та просять суд визнати недійсним кредитний договір № 0409/08/01-ZZv від 22.08.2008, укладений між Акціонерним комерційним банком «Форум»та ОСОБА_1; судові витрати покласти на відповідача..

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що посилання позивача на норми закону щодо детального розпису загальної вартості кредиту для споживача є неправильним, оскільки дані норми набрали чинності з 16.10.2011 року, а тому їх дія не поширюється на кредитні договори укладені до набрання ними чинності. Посилання позивача на дискримінаційні норми щодо зміни відсоткової ставки теж не відповідає дійсності, так як зміни до Цивільного кодексу України щодо заборони банкам в односторонньому порядку змінювати умови договору, введені в дію 10.01.2009 року, тобто теж після укладення кредитного договору. Сторони при укладенні кредитного договору узгодимо між собою всі його істотні умови, в тому числі, порядок та вид валюти виконання зобовязань, тому у позивача відсутні обґрунтовані підстави вважати кредитним договір недійсним. Крім того, позивач вже неодноразово звертався до суду щодо недійсності кредитного договору і в задоволенні позову було відмовлено.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, 12 серпня 2008 року між АКБ «Форум» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0409/08/01-ZZv про надання відповідачем позивачу кредиту у сумі 123 000 доларів США, із строком повернення кредитних коштів до 12 серпня 2014 року, що підтверджується копією кредитного договору (а.с.5-6). З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 12 серпня 2008 року між сторонами було укладено іпотечний договір, предметом якого є нерухоме майно, а саме: житловий будинок літ. «А», загальною площею 47,20 кв.м, житловою площею 19,60 кв.м, незавершене будівництво житлового будинку (готовність 65%) літ. «Е»та земельна ділянка загальною площею 0,2000 га, які знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Кременище, вул. Якуніна, буд. 14 (а.с.7-8).

ОСОБА_1 згідно із пунктом 1.3 договору зобовязався сплачувати плату за користування кредитними коштами в розмірі 13,5% річних.

Банк як кредитор виконав свої зобовязання щодо надання кредиту, а відповідно, Позичальник зобовязаний належно виконувати всі свої зобовязання за кредитним договором, зокрема, повертати суму кредиту, а також сплачувати проценти за користування кредитними коштами в тій валюті, в якій йому було надано кредит.

Відповідач свої зобовязання за договором, виконав, надавши позивачу кредит, що не оспорюється сторонами.

Належне виконання сторонами прийнятого на себе зобовязання, передбачено як умовами кредитного договору, так і нормами чинного законодавства України, зокрема, Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Тобто, отримуючи кредит позичальник зобовязується повернути суму кредиту, а також сплатити проценти в розмірі та на умовах, передбаченими кредитним договором.

Відповідно до ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору, яка полягає у визнанні за субєктом цивільного права можливості укладати договори (або утримуватись від укладення договорів) і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно - правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Кредитний договір є консенсуальним, оплатним та двостороннім. Кредитний договір вважається укладеним з моменту досягнення згоди по всім істотним умовам договору. Отже, кредитний договір, укладений між позивачем та відповідачем, є укладеним, про що свідчать підписи кожної із сторін в договору і є обовязковим до виконання сторонами, відповідно до ст. 526 ЦК України, згідно вимог якої зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обовязковим до виконання сторонами.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом.

Статтею 1055 встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно положень статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

В п. 2 абз. 4 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»передбачено, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), повязаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту.

Вищевказаний пункт до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»було додано лише на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих

актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності лише з 16.10.2011 року, тобто вже після підписання сторонами кредитного договору.

Щодо посилань позивача на те, що кредитний договір містить дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки, оскільки ст. 1056-1 ЦК України встановлено, що банк немає права в односторонньому порядку збільшувати розмір процентів, то слід зазначити наступне.

На момент укладення кредитного договору, а саме 12 серпня 2008 року, Цивільний кодекс України не містив статті 1056-1, дана стаття була введена в дію на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», який набрав чинності 09.01.2009 року.

Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів»передбачає визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.

Відповідно до положень вказаної статті Закону, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача.

У частині третій вищевказаної статті, визначений приблизний (невичерпний) перелік несправедливих умов договору, зокрема, встановлення жорстких обовязків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; установлення обовязкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору.

В даному конкретному випадку відсутні підстави вважати, що кредитний договір, укладений між сторонами є несправедливим до позивача, оскільки при підписанні договору ОСОБА_1 мав реальну можливість ознайомитись з умовами договору. Враховуючи цю обставину немає підстав вважати, що положення кредитного договору створюють істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Відсутні підстави визнати несправедливими в цілому умови кредитного договору. Також відсутні підстави вважати, що такий обовязок є жорстким у відношенні до споживача.

Отже, суд вважає, що відсутні підстави для визнання кредитного договору недійсним, а тому позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом прийнято рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, ст. ст. 3, 525, 526, 629, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст. ст. 10, 11, 57, 58, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до АКБ «Форум»про визнання кредитного договору недійсним відмовити.

До суду може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.О. Яровенко