Справа № 22-ц-1160/12 Головуючий у 1 інстанції: Бойко О. М.
Провадження № 22-ц/1390/1160/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2012 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Зверхановської Л.Д.

суддів: Бойко С.М., Шеремета Н.О.

при секретарі: Служала А.Ю.

з участю: позивача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 17 жовтня 2011 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 17 жовтня 2011 року задоволено позов ОСОБА_2, ОСОБА_6 до Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_7 про визнання недійсним наказу, визнання недійсним свідоцтва про право власності.

Визнано недійсним наказ Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради №1373-Ж-С від 03.08.2010 року в частині передачі у спільну власність ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_7 Діани-Анастасії Ігорівни квартири АДРЕСА_1 та свідоцтво № С-08920 від 03.08.2010 року про право власності ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_7 Діани-Анастасії Ігорівни на квартиру АДРЕСА_2.

Рішення суду оскаржила представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним зясуванням обставин, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи. Вказує, що суд належним чином не повідомив про час та місце судового засідання ОСОБА_4, не залучив до участі у справі як співвідповідача малолітню ОСОБА_8-ОСОБА_9 увагою суду залишилось подане позивачами уточнення позовних вимог, ряд клопотань, зокрема про залучення співвідповідача та заміну неналежних відповідачів. Вважає хибними твердження щодо відсутності у відповідачів правових підстав для набуття права власності та її належного оформлення, оскільки на момент прийняття наказу №1373-Ж-С Управління комунальної власності Департаменту економічної політики ЛМР Про передачу у власність громадян від 03.08.2010 року рішення Сихівського районного суду від 11.06.2010 року набрало законної сили та не було скасоване.

Вважає, що відповідачами були дотримані вимоги Положення та чинного законодавства, що регуюють процес передачі у приватну власність громадянам державного житлового фонду. Окрім цього, в спірній квартирі постійно проживали та були зареєстровані відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_7, тому відсутні законні підстави для відмови у проведенні приватизації.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності осіб, які беруть участь у справі, у тому числі і апелянта ОСОБА_5, котрі належним чином відповідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК України повідомлені про час та місце розгляду справи, але не зявилися в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив з того, що оскільки підставою для здійснення приватизації спірної квартири лише ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_8-А.І. стало протиправне зняття з реєстрації у ній позивачів, які мають з ними рівне право на приватизацію даної квартири відповідно до ст.8 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду, то наказ Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради №1373-Ж-С від 03.08.2010 року в частині передачі у спільну власність ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_7 Діани-Анастасії Ігорівни квартири АДРЕСА_1 та свідоцтво № С-08920 від 03.08.2010 року про право власності, видане на його підставі, є незаконними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Районним судом встановлено, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 11.06.2010 року позивачів визнано такими, що втратили право на користування квартирою №205 по вул. Хуторівка,30 в м. Львові, вказане рішення ухвалено в результаті заочного розгляду справи. На підставі зазначеного рішення позивачів було знято з реєстрації місця проживання у вказаній квартирі.

03.08.2010 року Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради прийнято наказ №1373-Ж-С про передачу у власність громадян квартири, в тому числі і про передачу квартири АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_8-А.І. та видано свідоцтво про право власності останніх на спірну квартиру.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 13.08.2010 року скасовано заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 11.06.2010 року, а рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 31.01.2011 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_6 про визнання такими, що втратили право користування квартирою №205 по вул. Хуторівка,30 в м. Львові.

Відповідно до ч.2 ст.9 ЖК України громадяни мають право на приватизацію квартир(будинків) державного житлового фонду або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законодавством України.

До обєктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, кімнати у гуртожитках, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два та більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму(ст.2 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду).

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду передача займаних квартир (будинків, кімнат у гуртожитках) здійснюється в спільну сумісну власність або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку, кімнаті у гуртожтитку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обовязковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку, кімнаті у гуртожтитку).

Наведене свідчить про те, що приватизація жилих приміщень відповідно до Закону України Про приватизацію державного житлового фонду можлива лише за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно мешкають у цій квартирі, а такої згоди при прийнятті рішення про приватизацію спірної квартири 03.08.2010 року від позивачів, які у ній постійно зареєстровані, не було отримано, чим порушено їх законні права.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Оскільки діями відповідачів права позивачів були порушені, то суд підставно прийняв рішення про задоволення позову.

Згідно з положеннями цивільного процесуального законодавства відповідач це особа, яка має безпосередній зв'язок зі спірними матеріальними правовідносинами та , на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за предявленими вимогами.

Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача(ч.1ст.33 ЦПК України).

Відповідно до закріпленого в ст.11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства та за змістом ч.1 ст.33 ЦПК України залучення судом до участі у справі особи як співвідповідача можливе лише як результат вирішення судом клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом.

Твердження апелянта про те, що суд не залучив до участі у справі в якості співвідповідача малолітню ОСОБА_8-А.І. суперечить положенням ст..11 ЦПК України, а тому не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч.5 ст.76 ЦПК України вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 про час та місце розгляду справи 17.10.2011 року була належним чином повідомлена, про що свідчить дана нею розписка на а.с. 153.

Відтак, твердження апелянта про те, що відповідач ОСОБА_4 не був належним чином повідомлений про час розгляду справи, є неспроможними.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 17 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий :

Судді: