У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2012 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Мамалуй М.В., розглянувши заяву комунального підприємства Компанія Вода Донбасу в інтересах Добропільського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про видачу судового наказу, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за послуги з питного водопостачання та водовідведення у сумі 1160,50 грн.

Розглянувши надані матеріали, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу виходячи з наступного.

До заяви про видачу судового наказу по стягненню боргу заявник додає розрахунок суми заборгованості, згідно якої борг нарахований з 01.01.2009 р. по 01.08.2012 р. у сумі 1116,50 грн.

Згідно із п.9 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження №14 від 23.12.2011 р., якщо із доданих документів вбачається пропуск позовної давності - така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (ч.3 ст.267 ЦК України). Відповідно до ст. 257 ЦК України встановлюється трирічний строк для звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Заявник звернувся до суду 04.09.2012 р., тому в межах позовної давності може просити суд стягнути заборгованість за період починаючи з 04.09.2009 р.

Таким чином, заявник звернувся до суду із заявою про видачу наказу про стягнення суми заборгованості з пропуском строку позовної давності.

Наявність спору із поданих до суду документів вбачається також через відсутність документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника відсутні відповідні договори про надання таких послуг, інші письмові докази, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник не обґрунтував свої вимоги та не подав документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що із заяви і поданих до неї документів про видачу судового наказу про стягнення боргу за послуги з питного водопостачання та водовідведення вбачається спір про право, що відповідно до п.2 ч.3 ст.100 ЦПК України є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Керуючись ст.ст. 257, 267 ЦК України, ст.ст. 96-101,210,293,294 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу комунальному підприємству Компанія Вода Донбасу в інтересах Добропільського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства до ОСОБА_1, ОСОБА_2 по стягненню боргу за послуги з питного водопостачання та водовідведення у сумі 1116,50 грн.

Роз'яснити заявнику його право на звернення з вимогами до суду у позовному порядку.

Відповідно до ч.2 ст.99 ЦПК України, у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя М.В.Мамалуй

04.09.2012