АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 0444/2-2600/12
Справа № 2-2600/12 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/491/2144/12 Бондарєва О.І.
Категорія - 27 (IV) Доповідач - Михайлів Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 липня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.

суддів: Ляховської І.Є., Соколан Н.О.

при секретарі: Куреденко О.П.

за участю: представника позивача Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Бібленко Юлії Григорівни;

відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 14 травня 2012 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, які діють в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_9, третя особа - Рада опіки та піклування виконавчого комітету Центрально-Міської районної у мсті ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2011 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за укладеним кредитним договором від 05.07.2007 року в частині повернення боргу та сплати процентів за користування кредитом, внаслідок якого утворилася заборгованість станом на 27.12.2010 року в сумі 31789,27 дол. США.

Позивач просив суд в рахунок погашення виниклої заборгованості звернути стягнення на предмет договору іпотеки, укладений між ним та відповідачем 05.07.2007 року в забезпечення виконання зобов'язань за укладеним кредитним договором - будинок та земельну ділянку загальною площею 55,6 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Уточнивши позовні вимоги та пред'явивши їх також до зареєстрованих в спірному домоволодінні ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8 які діють в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_9, позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на житловий будинок з господарчими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; виселити відповідачів, які зареєстровані та проживають в будинку із зняттям їх з реєстраційного обліку в ньому, стягнути з ОСОБА_5 на користь позивача 1708,50 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 14 травня 2012 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № KRKRG 100150848 від 05.07.2007 року, у розмірі 35 938,35 дол. США, яка складається з:

- заборгованості за кредитом - 19 722,18 дол. США;

- заборгованості по відсоткам - 7 430,93 дол. США;

- заборгованості за комісією - 1 222,98 дол. США;

- пені за несвоєчасне виконання зобов'язань - 5 820,92 дол. США;

- штрафу (фіксована частина) - 31,49 дол. США;

- штрафу (процентна складова) - 1 709,85 дол. США., що є еквівалентом 286068 грн. 61 коп.,

звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме, житловий будинок А-1, загальною площею 55,6 кв.м., житловою площею 37,6 кв.м., з господарчими та побутовими будівлями і спорудами: Вп/д - погріб, І - водоколонка, ІІ- замощення, 3 1-3 - огорожа, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить на праві приватної власності ОСОБА_5 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки №KRKRG100150848 від 05.07.2007 року) ПАТ КБ «ПриватБанк» будь-яким способом з іншою особою-покупцем.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У задоволенні позовних вимог про виселення відповідачів зі спірного будинку відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» ставить питання про зміну рішення суду першої інстанції в частині відмови в наданні позивачу права на отримання витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу предмета іпотеки, а також в частині відмови у виселенні відповідача ОСОБА_5 з житлового будинку з ухваленням нового рішення про задоволення позову в цій частині, посилаючись на необґрунтованість та незаконність ухваленого рішення. Так, відмовляючи в задоволенні позову суд не врахував, що кредитним договором визначено порядок реалізації предмета іпотеки сторонами, відповідно до якого позивач наділений правом від імені власника вчиняти будь-які дії, направлені на реалізацію предмета іпотеки, а тому вимога позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, відповідає як умовам укладеного договору, так і вимогам чинного законодавства. Вважає, що судом необґрунтовано відмовлено у виселенні відповідача ОСОБА_5 й не враховано, що вимога про добровільне звільнення житлового приміщення направлена разом з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, що свідчить про виконання позивачем вимог передбачених ч.2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч.3 ст. 109 ЖК України. В іншій частині рішення суду позивач не оскаржує.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.07.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №KRKRG100150848, згідно умов якого, ОСОБА_5 отримав кредитні кошти у розмірі 24 606,00 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% річних, на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення - 04.07.2027 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, між тими самими сторонами укладено договір іпотеки №KRKRG100150848 від 05.07.2007 року, згідно умов якого ОСОБА_5 передав в іпотеку належний йому на праві приватної власності житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, до складу якого входять: А-1 - житловий будинок загальною площею 55,6 кв.м., житловою площею 37,6 кв.м., Вп/д - погріб, Г - вбиральня, І - водоколонка, ІІ- замощення, № 1-3 - огорожа, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором станом на 18.04.2011 року утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 35938,38 дол. США, що еквівалентно 286068,61 грн., яка складається з наступного:

- заборгованості за кредитом - 19722,18 дол. США;

- заборгованості по процентам за користування кредитом - 7430,93 дол. США;

- заборгованість по комісії за користування кредитом - 1222,98 дол. США;

- пені за несвоєчасне виконання зобов'язань - 5820,92 дол. США;

- штрафу (фіксована частина) - 31,49 дол. США;

- штрафу (процентна складова) - 1709,85 дол. США.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції виходив із доведеності факту невиконання боржником зобов'язань за укладеним кредитним договором й набуття у зв'язку з цим позивачем права звернути стягнення на предмет іпотеки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмета іпотеки будь-яким способом з іншою особою-покупцем, незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання.

Відмовляючи в задоволенні позову про виселення відповідача ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем дотримання процедури повідомлення відповідачів у справі про добровільне звільнення житлового будинку.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду в частині відмови у задоволення позову про виселення відповідача ОСОБА_5 з огляду на наступне.

Відповідно до норм ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку встановленому законом.

Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Ч 3 ст. 109 ЖК України містить аналогічне положення. Стаття 39 ЗУ «Про іпотеку» передбачає, що суд вправі винести рішення про виселення мешканців з житлового будинку одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вимога про добровільне звільнення житлового приміщення, яка направлялась банком разом з вимогою, передбаченою ч.1 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», не суперечить закону.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем виконані вимоги, встановлені ч.2 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ч. 3 ст. 109 ЖК України для примусового виселення ОСОБА_5, який належним чином повідомлений про звільнення будинку, проте у позасудовому порядку цей спір не вирішив.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не врахував зазначені обставини і дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову в частині виселення ОСОБА_5

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги банку про виселення та зняття з реєстрації ОСОБА_5 із будинку АДРЕСА_1 підлягають задоволенню. В частині відмови у виселенні інших мешканців будинку рішення суду не оскаржується.

Як вбачається з рішення суду першої інстанції, в рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме, житловий будинок площею 55,6 кв. метрів, житловою площею 37,6 кв. метра з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, що належать на праві приватної власності ОСОБА_5 шляхом продажу предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з іншою особою - покупцем.

Статтею 39 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішення суду зазначається і загальний розмір вимог та усі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю: опис нерухомого майна за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотеко держателя, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, відповідно до якої іпотекодержатель має право на продаж предмета іпотеки ( ст.38 ЗУ «Про іпотеку»), початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до п. 24 договору про іпотеку від 05.07.2007 року звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено відповідно до розділу 5 ЗУ «Про іпотеку» на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса.

У п. 35.5 договору сторони погодили, що вартість предмета іпотеки складає 124 526. 21 грн.( а/с 11-13).Договором не заборонено реалізація предмету іпотеки за ціною вище зазначеної. Отже сторони при укладенні договору іпотеки визначили вартість предмета іпотеки.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції визначив спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу саме іпотекодержателем від свого імені.

А тому, колегія суддів вважає, що вимоги банку про зазначення у рішенні суду надання йому права на продаж предмета іпотеки з відповідними повноваженнями не можна визнати, видачою довіреності виходячи із змісту положень ЗУ «Про іпотеку» та договору про іпотеку між сторонами, як зазначив суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частині, що оскаржується скасувати з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 3,4 ст. 309, 314-315 ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 14 травня 2012 року в частині відмови у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про виселення та відмови у наданні банку повноважень необхідних для здійснення продажу нерухомого майна скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Виселити ОСОБА_5 із будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 зі зняттям його з реєстраційного обліку.

Надати Публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» право на отримання витягу з Державного реєстру прав власності та наданням банку всіх повноважень для здійснення продажу нерухомого майна.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання його законної сили.

Головуючий:

Судді: