Справа № 1319/3961/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2012 року, Сихівський районний суд м.Львова в складі: головуючої судді Волоско І.Р., при секретарі Соколовій О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю без шлюбу , визнання майна спільною сумісною власністю подружжя , визнання права власності на 1/2 квартири, поділ спільного майна з виплатою грошової компенсації , -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду із вимогами про поділ спільного майна подружжя; при цьому, просить встановити факт проживання однією сімєю з відповідачкою ОСОБА_2 без шлюбу з вересня 1995 року по вересень 2010 року; визнати квартиру АДРЕСА_1ав м.Львові, автомобіль Хонда, 2002р.в. вартістю 68 000грн., телевізор марки ОСОБА_3 тринітронвартістю 2000грн., телевізор Томсонвартістю400 грн., систему супутникового телебачення вартістю 1500 грн., ноутбук Dell - 2400 грн, стаціонарний компютер в комплекті вартістю 4000 грн., відеокамеру маркиСонівартістю 2800 грн., програвач компакт дисків Самсунг вартістю 200 грн. - спільним майном подружжя; поділити між сторонами придбане майно, визнавши за позивачем право власності на 1/2 частину квартири та виплатити грошову компенсацію в розмірі 1/2 частини вартості іншого спільно нажитого майна. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що протягом 15 років проживав з відповідачкою однією сімєю, мали спільні сімейні кошти, за які придбали майно, що є предметом спору; як на докази позивач покликається на показання свідків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги повністю підтримав, просить такі задоволити.

Відповідачка проти позову заперечила та пояснила, що з позивачем були колегами по роботі , добрими друзями, певний час мали романтичні стосунки, однак, однією сімєю, із спільними правами та обовязками, як подружжя ніколи не були. В період , на який покликається ОСОБА_1 з вересня 1995р. по вересень 2010 р., в неї був інший мужчина, з яким вона дійсно проживала у фактичних шлюбних відносинах ; щодо майна, то таке вона придбала сама , без залученням коштів позивача; спірна квартира по вул.. Карманського 6а/43 в м.Львові є виключної її власністю, яку вона придбала , продавши іншу квартиру по вул.. Городоцькій ,63/ 4ав м.Львові, оскільки за станом здоровя їй необхідно було змінити район проживання. На придбання житла ОСОБА_1 не надавав їй грошей, на доплату в неї були свої заощадження, т.я. вона постійно працювала і мала високу зарплату. Щодо стаціонарного компютера та відеокамери Соні, то ці речі ОСОБА_1 приніс на зберігання в помешкання її матері на вул.. Любінську, 89/52 в м.Львові ; цими речами вона ніколи не користувалась і позивач вправі їх забрати . В позові просить відмовити за безпідставністю.

Суд, зясувавши обставини справи, оцінивши в сукупності надані сторонами докази, вважає, що у позові слід відмовити, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 3 СК України , сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя; закон не може їй цього диктувати, як і того , з ким людина має проживати однією сімєю.

Відповідно до ст..74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно , набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України сторони та інші особи , які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст..58,59 ЦПК України докази у справі повинні були належними та допустимими, тобто, містити інформацію щодо предмета доказування і обставин справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Встановлено, що сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 познайомились в 1993 році , працюючи разом на Львівській митниці. Як пояснила суду відповідачка , спільними у них були інтереси по роботі ; стосунки між ними були дружніми , вона з великою повагою відносилась до позивача, він для неї був справжнім другом, готовим в будь-який час прийти на допомогу, що дійсно неодноразово мало місце. Однак, наміру чи бажання створити сімю з ОСОБА_1 ніколи не виникало; 1993р. по 2004 р.р. вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4, вони жили на вул.. Городоцькій,63/4ав м.Львові; в неї були подібні стосунки і з іншими мужчинами; вона, як незаміжня жінка, була вільна у стосунках з чоловіками, мала право на особисту свободу і вправі вибирати організацію свого життя .

Ці обставини підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ; останній також підтвердив, що з 1997р. по 2005 р., коли ОСОБА_8 припиняла стосунки з ОСОБА_4 , він проживав разом з відповідачкою в її квартирі , мав до неї почуття, пропонував одружитись, однак, ОСОБА_8 , маючи свою життєву позицію щодо шлюбу, тобто, не бажала створювати ні з ким сімї, йому відмовила і вони не одружились , хоча ще тривалий час підтримували існуючі між ними стосунки. Відповідачка одного разу познайомила його з ОСОБА_1, представивши останнього, як товариша по роботі / цього позивач не заперечив /.

Показання зазначених свідків , які до позивача упереджено не відносяться, не зацікавлені у вирішенні спору , на думку суду , є обєктивними і правдивими . Ці показання дають підстави вважати, що ОСОБА_2 в означений період свого життя / з 1993р. по 2005 р. / не проживала спільно з ОСОБА_1 однією сімєю , і їх стосунки , за наведених обставин , не могли носити характеру фактичних шлюбних відносин, оскільки навіть проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу з точки зору сімейного законодавства , не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя , як на це покликається в своїх доводах ОСОБА_1.

Відповідачка ОСОБА_8 не заперечує, що в цей період вони з ОСОБА_1 зустрічались , мали романтичні , інтимні стосунки, але в жодній мірі ці стосунки не носили характеру фактичних шлюбних відносин, так як немали ознак сімї , зокрема, вони спільно не проживали, не були повязані спільним побутом немали взаємних прав та обовязків. Вона сама купувала продукти харчування, оплачувала комунальні послуги, утримувала своє житло ; умов для проживання в квартирі по вул.. Карманського.6а/43 в м.Львові для ОСОБА_1 не було; в квартирі навіть немає його особистих , необхідних в повсякденному побуті , речей . Крім того, протягом 2004-2006р.р. вона важко хворіла, понад 10 місяців перебувала на стаціонарному лікуванні, тому про створення будь-яких сімейних стосунків мова йти не могла.

Свідок ОСОБА_9, сусідка відповідачки , ствердила суду, що по вул.. Карманського,6а/43 в м.Львові ОСОБА_8 проживає сама ; ОСОБА_1 вона бачила декілька разів, коли він приїжджав до ОСОБА_8

В судовому засіданні ОСОБА_1 не спростував наведених доводів відповідачки та її свідків.

Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 колеги по роботі сторін, ствердили суду про добрі, теплі стосунки між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, характеризували їх з позитивної сторони, вважали їх сімєю; висновки про сімейність стосунків зробили на підставі того, що сторони часто разом їхали автомобілем на роботу і з роботи, допомагали один одному у складних обставинах , були разом на корпоративі з нагоди Нового року, один раз разом з іншими працівниками були на відпочинку в Закарпатті. Разом з тим, свідки не могли не ствердити, що сторони постійно проживали разом, вели спільний побут , мали спільні кошти, які витрачали на потреби сімї; свідкам невідомо, коли і за чиї кошти була придбана квартира, машина, інші речі , які є предметом спору.

Як вбачається із договору купівлі-продажу від 02.12.2004р. ОСОБА_8 продала двохкімнатну квартиру №4апо вул.. Городоцькій,63 в м.Львові; в цей же день нею придбано двохкімнатну квартиру АДРЕСА_2а в м.Львові.

Будь-яких доказів про те, що спірна квартира придбана за спільні кошти і є спільно нажитим майном подружжя, ОСОБА_1 суду не надав ; аналогічно як не надано суду доказів про придбання спільно із ОСОБА_8 автомобіля Хонда, 2002р.в., вартістю 68 000грн., телевізора марки ОСОБА_3 тринітронвартістю 2000грн., телевізора Томсонвартістю 400 грн., системи супутникового телебачення вартістю 1500 грн., ноутбук Dell - 2400 грн, стаціонарного компютера в комплекті вартістю 4000 грн., відеокамери марки Сонівартістю 2800 грн., програвача ком пакт дисків Самсунгвартістю 200 грн., всього майна на суму 81 300 ,00 грн.

Щодо стаціонарного компютера та відеокамери Соні, то , як пояснила суду ОСОБА_3 ці речі їй не належать і ними вона ніколи не користувалась; ОСОБА_1 приніс це майно на зберігання в помешкання її матері на вул.. Любінську, 89/52 в м.Львові, не заперечує проти того, щоб позивач забрав належні йому стаціонарний компютер та відеокамеру Соні. Тому суд вважає, що ОСОБА_1 вправі витребувати вказані речі, які не є спільним майном подружжя, а його власним.

Встановлено, що автомобіль марки ХОНДА придбаний, як вбачається із біржової угоди купівлі-продажу транспортного засобу від 08.05.2004р. ОСОБА_1; згідно довіреності від 04.10.2010р. останній уповноважив ОСОБА_8 бути його представником з питань управління та розпорядження належним йому транспортним засобом строком на три роки. Відповідачка вважає, що автомобіль придбаний нею за власні кошти в результаті продажу її автомобіля марки Сітроен/ договір купівлі-продажу Контрактової товарної біржі від 20.01.2004р. / . Оскільки суд прийшов до висновку, що вказане рухоме майно не є спільним майном подружжя, то питання щодо розпорядження та користування цим майном сторонами може бути вирішене в іншому цивільному спорі.

Таким чином, суд проаналізувавши та оцінивши в сукупності надані сторонами докази в обґрунтування своїх вимог та заперечень, вважає, що відсутні підстави для визнання факту проживання однією сімєю ОСОБА_1 і ОСОБА_8 без реєстрації шлюбу з вересня 1995р. по вересень 2010 р.; відтак, не може бути визнано спільним майном подружжя квартира по вул.. Карманського, 6а/43 в м.Львові та інше майно, зазначено позивачем у позові.

Керуючись ст. ст.10,60,209,212-215 ЦПК України, на підставі ст..ст.3,74 СК України , суд , -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю без шлюбу , визнання майна спільною сумісною власністю подружжя , визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1а в м.Львові та про поділ спільного майна подружжя з виплатою грошової компенсації - відмовити .

Термін оскарження рішення суду 10 днів з моменту його проголошення до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова.

Головуючий