РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 1710/2-326/12

24 квітня 2012 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - Олійник П.В.

при секретарі - Юрчик К.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 12355 грн.

Надалі позивач збільшила позовні вимоги та просить стягнути з відповідача 800 грн. витрат на отримання правової допомоги.

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що відповідач позичив кошти і впродовж тривалого часу не повертає їх.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримала повністю та з аналогічних підстав. Просить позов задоволити.

Відповідач позов визнав.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази вважає, що позов підлягає до задоволення.

Як встановлено судом, відповідач 25 серпня 2011 року взяв у позивача кошти в сумі 12000 грн. і зобов'язувався повернути їх частинами по 2000 грн. щомісячно до лютого 2012 року, що підтверджується розпискою відповідача.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Суд погоджується із визначеною позивачем сумою боргу з врахуванням індексу інфляції та 3 % річних від простроченої суми в сумі 12355 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

У відповідності до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на отримання правової допомоги, які підтверджені документально.

Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.10, 60, 84, 88, 174, 212 ЦПК України, ст.526, 625, 1049, 1050 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 12355 ( дванадцять тисяч триста п'ятдесят п'ять ) грн. та 800 ( вісімсот ) грн. у відшкодування витрат на отримання правової допомоги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Олійник П.В.