Апеляційний суд Житомирської області
Справа №0603/2-2449/11 Головуючий у 1-й інст. Потапова Т.М.
Категорія 27 Доповідач Матюшенко І. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2012 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Матюшенка І.В.

суддів: Косигіної Л.М., Галацевич О.М.

при секретарі судового

засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 жовтня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення боргу,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом в якому, з урахуванням доповнень до позову (а.с.33-34) та заяви про залишення позову в частині стягнення відсотків за несвоєчасне повернення боргу, посилаючись на невиконання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 умов договору позики від 22 січня 2009 року та умов договору позики від 14.01.2008 року щодо повернення предмета позики, просив ухвалити рішення про стягнення з відповідачів на його користь 84440 грн. боргу за вказаними договорами.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10.10.2012 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 борг за договором позики від 22.01.2007 року в сумі 47839.80 грн. та борг за договором позики від 14.01.2009 року в сумі 36278.52 коп. та судові витрати. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь УМВС України в Житомирській області 900.48 грн. за проведення почеркознавчої експертизи. У задоволенні позову до ОСОБА_4 відмовлено за безпідставністю.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині задоволення позову та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у позові. Апелянт зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про те, що борг не було ним повернуто позикодавцю та суд вийшов за межі позовних вимог.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення боргу з відповідача за договорами позики від 22.01.2007 року в сумі 47839.80 грн. та борг за договором позики від 14.01.2009 року в сумі 36278.52 коп. суд першої інстанції не звернув ували на положення ч. 1 ст. 11 ЦПК України за якою суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, у позовних заявах, як у першій так і в уточненій, ОСОБА_3 вказує, що між ним, як позикодавцем, та відповідачами, як позичальниками, договори позики були укладені 22.01.2009 року та 14.01.2008 року. На підтвердження своєї позиції позивач надав суду розписки ОСОБА_2, датовані 22.01.2007 року та 14.01.2009 року (а.с.63, 64).

Усуваючи таку розбіжність, суд у рішенні послався на пояснення позивача щодо його можливої помилки у датах, що містяться на боргових розписках, із-за нерозбірливого почерку відповідача. При цьому суд проігнорував положення процесуального закону (ст.ст. 31, 118, 119 ЦПК) про те, що змінити предмет або підставу позову позивач має право шляхом подання письмової заяви до початку розгляду судом справи по суті. При цьому зміст такої заяви повинен відповідати вимогам процесуального законодавства. У матеріалах справи відсутні письмові заяви позивача про таке.

Вище вказані порушення судом першої інстанції норм процесуального права призвели до ухвалення рішення за позовними вимогами, які не були заявлені позивачем. А тому, рішення суду підлягає скасуванню в повному обсязі з ухваленням нового рішення в порядку ст. 309 ЦПК України.

Оскільки позивачем у справі не надану суду доказів на укладання 14.01.2008 року та 22.01.2009 року договорів позики між ним та відповідачами, у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення боргу за договорами позики від 14 січня 2008 року та від 22 січня 2009 року за слід відмовити за безпідставністю.

У звязку з відмовою позивачу у позові підлягають відшкодуванню за його рахунок на користь НДКЕЦ при УМВС України в Житомирській області судові витрати у розмірі 900.48 грн. за проведення експертизи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 жовтня 2012 року скасувати, ухваливши нове, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення боргу за договорами позики від 14 січня 2008 року та від 22 січня 2009 року за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь НДКЕЦ при УМВС України в Житомирській області (код 25574601 на р/р 1843, банк одержувача УДК в Житомирській області, МФО 811039) вартість почеркознавчої експертизи в сумі 900 грн. 48 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді