Справа № 1309/2-275/03 Головуючий у 1 інстанції: Боровкова Д.О
Провадження № 22-ц/1390/4620/12 Доповідач в 2 інстанції: ОСОБА_1 С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2012 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.,

секретаря - Служали А.Ю.,

з участю: позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 08 травня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на будинок та інше, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на половину будинку, -

в с т а н о в и л а:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом (а.с.41, 77, 105, 125 т.1) з остаточними вимогами про: визнання за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 28.09.1998 року, права власності на належну їй частину будинку загальною площею 204,8 кв.м (21/25 частина), господарських будівель та споруд, які вони разом з нею добудували, та на Ѕ частину сараю; визнання неправильним запису в технічному паспорті та зобов"язання БТІ внести зміни до визначення часток батьків: за ОСОБА_5 - 4/25 частини будинку, за ОСОБА_4 - 21/25 частини; визнання недійсним розпорядження Залізничної районної адміністрації №378 від 22.05.1997 року "Про погодження самовільного будівництва".

Свої вимоги обгрунтовував тим, що згідно затвердженої ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 24.05.1973 року мирової угоди між їхніми з відповідачем батьками, матері та батькові було виділено по Ѕ частини будинковолодіння №9 по вул.5-ий Скнилівський перевулок в м.Львові (а.с.6 т.1), після чого вони з матір"ю належну їй частину значно розширили, шляхом проведення прибудов та добудов, і у відповідності до висновку БТІ про визначення ідеальних часток від 08.06.1998 року (а.с.17-18 т.1), приміщення батька склали 16% (4/25 частки) всього будинку, а приміщення матері - 84% (21/25 частки), а відтак, вважав, що відповідачеві згідно заповіту батька від 28.01.1999 року (а.с.61 т.1) відійшла належна йому ліва частина будинку станом на 1973 рік, яку в подальшому було демонтовано відповідачем, що на думку позивача підтверджено технічним паспортом (а.с.23т.1) та експертом з виходом на місце (а.с.39 т.1). У зв"язку з цим вважав, що в технічному паспорті, виготовленому у 1993 році (а.с.8-12 т.1), неправильно зазначено рівні частки батьків на будинковолодіння, оскільки внаслідок добудови частка матері значно збільшилась, а частка батька залишилась такою ж, як у 1973 році.

Вимогу про визнання недійсним розпорядження Залізничної районної адміністрації №378 від 22.05.1997 року обгрунтовував тим, що воно було сфабриковане на підставі підроблених заяв обох батьків, оскільки мати після розлучення в 1972 році одружилась з іншим чоловіком і змінила прізвище на Грех, а батько був неписьменний.

Відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом (а.с.112 т.1) про визнання за ним права власності на Ѕ будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_5

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 28 січня 2003 року (а.с.172 т.1), яке в апеляційному та касаційному порядку не переглядалось, первісний позов було задоволено частково, а зустрічний позов задоволено повністю. Суд вирішив: визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності по Ѕ ідеальній частині будинку з прибудовами і надбудовами та господарськими спорудами в 5-му Скнилівському провулку, 9 в м.Львові.

Задовольняючи частково вимоги первісного позивача, суд виходив з того, що про розпорядження Залізничної районної адміністрації №378 від 22.05.1997 року (а.с.50 т.1), акт державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об"єкта до експлуатації від 21.08.1998 року (а.с.51 т.1) та наказ Департаменту землеустрою та планування забудови міста від 25.08.1998 року (а.с.53 т.1), яким його затверджено, було відомо батькам сторін і вони їх не оспорювали, а та обставина, що будинок добудовувався спільно всіма, - підтвердили свідки. Крім цього, суд дав також оцінку висновку БТІ про затвердження ідеальних часток, на який позивач посилався в обґрунтування своїх вимог.

ОСОБА_2 неодноразово звертався до суду із заявами про перегляд рішення у зв"язку з нововиявленими обставинами у задоволеннні яких йому неодноразово було відмовлено.

22.06.2011 року (а.с.15 т.2), 20.07.2011 року (а.с.68, 108, 135 т.2) ОСОБА_2 в черговий раз звернувся до суду із заявою про перегляд рішення у зв"язку з нововиявленими обставинами, якими на його думку є завідомо неправдиві показання свідків, фальшивість документів, на підставі яких було прийняте оспорюване ним розпорядження, і якими суд обгрунтовував своє рішення. Крім того, просив скасувати п.3 частини розпорядження Залізничної районної адміністрації №378 від 22.05.1997 року і зобов"язати її виготовити нове розпорядження згідно висновку будівельно-технічної експертизи.

Вважає, що надані ним документи підтверджують той факт, що самовільну добудову здійснила лише його мати ОСОБА_6

При цьому, посилається на невідповідність оспорюваного розпорядження технічному паспорту, на документи та висновок експертизи у кримінальній справі, які, на його думку, підтверджують, що мати здійснила самовільне будівництво (акт ЖЕКу від 28.02.1997 року, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності; на висновок експерта №2787 від 28.12.2001 року, який підтвердив демонтаж належної батькової частини будинку, відсутність правовстановлюючих документів на добудови, висновок будівельно-технічної експертизи №4402 від 28.02.2011 року у кримінальній справі №140/2367). Посилається на висновок експерта від 28.04.2009 року (а.с.91-94 т.2), яким встановлено, що підпис від імені ОСОБА_6 в акті державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об"єкту №113 від 21.08.1998 року виконаний ОСОБА_3 (тобто відповідачем по справі за первісним позовом), а підпис від імені ОСОБА_5 - ОСОБА_2 (позивачем за первісним позовом), а також на висновок спеціаліста від 24.09.2008 року (а.с.95-100 т.2) про те, що рукописні тексти заяв від 25.02.1997 року батьків на ім"я Голови міжвідомчої комісії виконані не ОСОБА_3, і не ОСОБА_2, тобто не сторонами по справі, а іншою особою (а.с.100 т.2).

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 08.05.2012 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення Залізничного районного суду м.Львова від 28.01.2003 року у зв"язку з нововиявленими обставинами відмовлено. Відмовляючи у задоволенні вказаної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що названі заявниками обставини не можуть бути визнанні нововиявленими.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2, просить її скасувати з підстав неповного з"ясування обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального права, та постановити нову ухвалу, якою його заяву задовольнити.

Свої доводи обґрунтовує тим, що суд не врахував істотність наведених в заяві обставин, а також не дав належної оцінки документам, долученим до заяви, які на його думку є сфальсифікованими.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.361 Цивільного процесуального кодексу (далі-ЦПК) України, рішення суду, яке набрало законної сили, може бути переглянуте у зв"язку з нововиявленими обставинами за наявності підстав, визначених у частині другій цієї статті.

У відповідності до п.1 ч.2 ст.361 ЦПК України, підставою для перегляду рішення у зв"язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Вивчивши документи, надані заявником в підтвердження своїх вимог, та матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що викладені заявником обставини, в силу вимог ст.361 ЦПК України, не можуть бути визнані судом як нововиявлені, оскільки всі вони були відомі заявнику на момент розгляду справи по суті, а факт завідомо неправдивих показань свідків не підтверджений належним доказом - вироком суду у кримінальній справі (п.2 ч.1 ст.361 ЦПК).

Крім того, відмовляючи у задоволенні позову, суд дав оцінку викладеним позивачем обставинам та доказам, які він надав в підтвердження існування цих обставин. Висновками експертів, на які посилається заявник, також не встановлено обставин, про які заявнику не було раніше відомо. В такий спосіб заявник намагається продовжити доведення тих обставин, якими він обгрунтовував свої вимоги, однак, рішення по суті спору ухвалене судом і не було оскаржене ним у встановленому процесуальним законом порядку.

Таким чином, суд першої інстанції вирішив питання з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувану апелянтами ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 313, 314 ч.1 п.4, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 08 травня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: