Справа №2-812/0747/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2012 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Стоматова Е.Г.,

при секретарі Мітєвій А.Л.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа ОП «ЗМБТІ» про визнання особи добросовісним набувачем та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, третя особа ОП «ЗМБТІ» про визнання особи добросовісним набувачем та визнання права власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1.

В ході судового розгляду проведена заміна сторін у справі в звязку зі смертю відповідачів - 17.05.2008 р. ОСОБА_6 та 11.07.2010 р. ОСОБА_7, в якості відповідача залучено ОСОБА_5, яка є їх правонаступником.

В позові позивач зазначив, що 17 червня 2004 року придбав за договором купівлі-продажу нерухоме майно однокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Договір купівлі-продажу було укладено між ним та гр. ОСОБА_8, якому належала зазначена квартира на праві приватної власності. Відповідно до умов договору ним було сплачено продавцю ОСОБА_9 грошові кошти в розмірі 12400грн. Після укладення договору купівлі-продажу він оселився в квартирі, здійснив ремонт в квартирі, сплачує комунальні послуги. В листопаді 2008р., отримавши Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 03.04.2008р., який діяв як суд касаційної інстанції, дізнався про порушення своїх прав. Ухвалою від 03.04.2008р. Апеляційний суд Одеської області залишив без змін рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя по цивільний справі № 2-22/05 від 20.09.2005 р. Даним рішення було визнано недійсними договір купівлі-продажу спірної квартири, укладений 29.11.1996р. між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , та договір купівлі-продажу спірної квартири, укладений 17.04.2004р. між ОСОБА_8 та ним, а також визнано право власності на спірну квартиру за співвідповідачами. Вважає, що є добросовісним набувачем спірної квартири. Просить визнати його добросовісним набувачем та визнати за ним право власності на спірну квартиру.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідачів проти позову заперечує, позовні вимоги не визнав в повному обсязі, надав письмові заперечення на позов та в судовому засіданні пояснив, що позивачу було відомо, що квартира, яку він мав намір придбати у ОСОБА_8 знаходиться в спорі, в звязку з цим він не є добросовісним набувачем. Також в обґрунтування заперечень посилається на рішення суду, що набрало чинності, яким було визнано недійсними договори купівлі-продажу спірної квартири від 29.11.1996р. та 17.04.2004р., зазначає, що відповідачі є законними співвласниками квартири, просить в позові відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи ОП «ЗМБТІ» у судове засідання не зявився, надав лист, яким просить розглядати справу без їх участі ( а.с.58). Справа розглядається без участі третьої особи.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до матеріалів справи, наданих доказів, судом встановлено, що 17.04.2004р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

03.04.2008р. набрало чинності рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя по цивільній справі № 2-22/05, яким було визнано недійсними договори купівлі-продажу від 29.11.1996р. укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 та від 17.04.2004р. укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_3, а також застосовано двосторонню реституцію.

Відповідно до матеріалів цивільної срави № 2-22/05 позивач в судовому засіданні 20.09.2005р. (а.с.266) визнав, що знав, що у ОСОБА_8 відповідно спірної квартири був суд, що відбувається «тяганина»щодо спірної квартири, але він, не зважаючи на це, вирішив придбати спірну квартиру в рахунок боргу ОСОБА_8 перед ним. Приймаючи до уваги пояснення позивача суд дійшов висновку, що до укладення договору купівлі спірної квартири ОСОБА_3 знав, що квартира знаходиться в спорі, що треті особи оспорюють право власності на квартиру у продавця ОСОБА_8

Відповідно п.3 ст.61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини.

У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не надано переконливих доказів, які б свідчили про те, що він не знав, що квартира, яку він мав намір придбати, знаходиться в спорі, і що продавець ОСОБА_8 не мав права її відчужувати.

Відповідно до ст.330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване в нього. П.3 ч.1 ст. 388 ЦК України передбачено, що у разі придбання майна за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Пленум Верховного суду України в Постанові № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»зазначив, що відповідно до частини пятої статті 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна.

Як встановлено судом, позивач знав про наявність перешкод до вчинення правочину, а тому у суда не має законих підстав визнанити його добросовісним набувачем.

Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.6,8,35,208,209,212-215 ЦПК України, ст.ст.12,330,388, ЦК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Е.Г. Стоматов