АПЕЛЛЯЦИОННЫЙ СУД ДНЕПРОПЕТРОВСКОЙ ОБЛАСТИ

Справа № 2/413/1250/12 Головуючий в 1 інстанції
Провадження 22-ц/491/841/12 ОСОБА_1
Категорія № 26 ( І ) Доповідач Барильська А.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Грищенко Н.М., Савіної Г.О.,

при секретарі: Євтодій К.С.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Центральний гірничо- збагачувальний комбінат на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 03 лютого 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Центральний гірничо- збагачувальний комбінат про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, та просив стягнути з відповідача на його користь 192000 грн. у відшкодування моральної шкоди у звязку із професійним захворюванням.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03 лютого 2012 року позов задоволено частково: стягнуто з Публічного акціонерного товариства Центральний гірничо- збагачувальний комбінат (надалі ПАТ ЦГЗК) на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 15000 грн. Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 214 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «ЦГЗК» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволенні позову, оскільки суд не врахував, що позивачем не наданий висновок МСЕК про наявність факту спричинення йому моральної шкоди, а довідка МСЕК про відсоток втрати працездатності не є підтвердженням факту заподіяння моральної шкоди.

Вважає, що судом не враховано, що позивачем не доведений факт заподіяння моральної шкоди та не надано доказів вини ПАТ ЦГЗК у спричиненні позивачу моральних страждань, представник відповідача при складанні акту був відсутній, судом не взято до уваги робота позивача на іншому підприємстві зі шкідливими факторами.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_4 просить рішення суду, як законне та обґрунтоване, на її думку, залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 тривалий час, з 01.10.1996 року до 28.02.2011 рік працював слюсарем з ремонту гірського устаткування на Глеюватському кар'єрі ПАТ ЦГЗК.

ОСОБА_5 розслідування хронічного професійного захворювання ОСОБА_3 № 3 від 07 вересня 2011 року , комісією встановлено, що причиною його захворювання є тривала робота , протягом 14 років 11 місяців, в умовах впливу важкої праці та вимушеною робочою позою.

Відповідно п.19 ОСОБА_5 винними у профзахворюванні позивача є адміністрація ПАТ ЦГЗК, які допустили порушення вимог ст.153 КзпП України та ст.13 Закону України Про охорону праці (а.с.12-13).

За висновком МСЕК від 02 листопада 2011 року позивачу було первинно встановлено 30% втрати професійної працездатності та тертя група інвалідності.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідач винен у виникненні у позивача професійного захворювання.

Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

ОСОБА_5 ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першою ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Висновок суду про відшкодування позивачу з боку відповідача моральної шкоди відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008р., відповідно до якого статтею 237-1 КЗпП України громадянам, що потерпіли від нещасного випадку або професійного захворювання, надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв'язку з професійним захворюванням, встановлений в судовому засіданні. Позивач періодично потребує амбулаторного і стаціонарного лікування, оздоровлення. Обмежений у фізичній роботі по дому, переносить моральні страждання, що позбавляє його нормальних життєвих зв'язків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

У звязку з чим, доводи апеляційної скарги стосовно не надання позивачем доказів спричинення йому моральної шкоди не можуть бути взяті колегією суддів до уваги.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що в даному випадку саме на органи МСЕК покладений обовязок встановлення факту заподіяння моральної шкоди позивачу, є безпідставними та такими, що суперечать «Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров'я, повязане з виконанням трудових обовязків», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. №212, оскільки МСЕК встановлює даний факт щодо потерпілих на виробництві, яким не було встановлено стійку втрату професійної працездатності, в той час як позивачу з 02.11.2011 року встановлено стійку втрату професійної працездатності у звязку із професійним захворюванням.

Розмір моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, визначений з урахуванням розяснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, та інших обставин. Суд врахував ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, а також конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду, відповідно ст.308 ЦПК України - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Центральний гірничо- збагачувальний комбінат відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03 лютого 2012 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Складання повного тексту ухвали відкладено до 27 березня 2012 року.

Головуючий:

Судді :