Провадження № 2/ 0301/ 173/ 2012
Справа № 0301/ 307/ 2012
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2012 року. Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Сарапіна Г.С.

при секретарі Процюк Н.Р.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду в м. Володимирі-Волинському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, покликаючись у позовній заяві на те, що 01 лютого 2001 року його баба ОСОБА_5, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, заповіла йому земельну ділянку ( пай ), площею 3, 06 га, для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району, відповідно до сертифіката на право на земельну частку ( пай ), серії ВЛ, № 0223942.

На підставі розпорядження Володимир-Волинської райдержадміністрації від 11.03.2002р. № 89 ОСОБА_5 отримала Державний акт на право приватної власності на землю, серії IV ВЛ, № 011625, виданий взамін сертифіката, серії ВЛ, № 0223942, що підтверджується довідкою Управління Держкомзему у Володимир-Волинському районі від 04.11.2011р. № 1180,

02 жовтня 2009 року його баба ОСОБА_5, яка була матір'ю його батька ОСОБА_6, померла і після її смерті відкрилася спадщина за заповітом на належну їй земельну ділянку, площею 3, 06 га, в зв'язку з чим він подав до Володимир-Волинської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому було відмовлено з тих підстав, що в заповіті ОСОБА_5 зазначено сертифікат на право на земельну частку ( пай ), а не державний акт на право приватної власності на землю, і, крім того, між ним і відповідачем виник спір щодо часток у спадщині.

На день смерті ОСОБА_5 її дочка відповідач ОСОБА_2 була пенсіонеркою, а тому вона має право на обовязкову частку в спадщині, незалежно від змісту заповіту.

У померлої ОСОБА_5 було двоє дітей: його батько ОСОБА_6, який помер 09.07.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії І-ЕГ, № 042480, і відповідач ОСОБА_2, а тому якби спадкування відбувалося за законом, то кожному з дітей померлої баби ОСОБА_5 належала б 1/2 частина спірної земельної ділянки.

Відповідно до ст. 1241 ЦК України обовязкова частка відповідача ОСОБА_2 складає половину від того, що мало належати їй за законом, тобто 1/4 частку спірної земельної ділянки.

Згідно із заповітом його частка в спірній земельній ділянці буде складати 3/4 цієї земельної ділянки.

Позивач просить визнати за ним право власності на 3/4 частки земельної ділянки, площею 3, 06 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, яку він успадкував за заповітом після смерті своєї баби ОСОБА_5, яка померла 02 жовтня 2002 року.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав повністю та просить його задовольнити, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та в їх підтвердження докази.

Відповідач ОСОБА_2 і її представник ОСОБА_3 позов не визнали та просять у його задоволенні відмовити і при цьому представник відповідача в заперечення позову пояснив, що ОСОБА_5 заповіла позивачеві відповідно до сертифіката лише право на земельну частку ( пай ), а не належну їй на праві приватної власності земельну ділянку на підставі державного акта на право приватної власності на землю, і тому позивач немає права успадковувати за заповітом навіть частини спірної земельної ділянки. Водночас, відповідач має право на успадкування всього належного на день смерті ОСОБА_5 майна, в тому числі спірної земельної ділянки, відповідно до заповіту, складеного ОСОБА_5 21.01.1998р., за яким ОСОБА_5 заповіла, що жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Фалемичі, та все те, що належатиме їй на день смерті, вона заповідає ОСОБА_2

Крім того, в журналі для реєстрації нотаріальних дій виконкому Зимнівської сільської ради заповіт ОСОБА_5 від 01.02.2001р. зареєстровано під номером 1, а в самому заповіті зазначено інший номер його реєстрації 01, що свідчить про те, що цей заповіт від 01.02.2001р. не є зареєстрований у сільській раді.

Заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, перевіривши та дослідивши письмові докази і матеріали справи, суд доходить висновку про обґрунтованість позову та можливість його повного задоволення.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, а відповідно до ст. 1233 цього Кодексу заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Судом встановлено, що в с. Фалемичі Володимир-Волинського району проживала ОСОБА_5, яка 02 жовтня 2009 року померла в с. Льотниче Володимир-Волинського району. При житті ОСОБА_5 склала 21 січня 1998 року заповіт, посвідчений цього дня заступником голови Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району ОСОБА_7 та зареєстрований в журналі для реєстрації нотаріальних дій за 1998 рік за № 1, за яким на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: жилий будинок та господарські будівлі, що знаходяться в с. Фалемичі Володимир-Волинського району, та все те, що належатиме їй на день смерті, заповідає ОСОБА_2 відповідачу в справі, а 01 лютого 2001 року вона ж склала другий заповіт, посвідчений секретарем Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району ОСОБА_7 та зареєстрований в журналі для реєстрації нотаріальних дій за 2001 рік за № 1, за яким на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження, що земельну ділянку ( пай ), яка належить їй згідно з сертифікатом, серії ВЛ, № 0223942, заповідає ОСОБА_1 позивачеві в справі, що підтверджується оглянутими судом оригіналами зазначених заповітів.

Відповідно до ч.1 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обовязки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обовязки, які можуть йому належати в майбутньому, а відповідно до ч.1 ст. 1223 цього Кодексу право на спадкування мають особи, визначені в заповіті.

Отже, позивач ОСОБА_1 має право на спадкування за заповітом, посвідченим 01.02.2001р. секретарем Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району ОСОБА_7 та зареєстрованим в журналі для реєстрації нотаріальних дій за 2001 рік за № 1, в якому ОСОБА_5 заповіла йому земельну ділянку ( пай ), на яку на момент складення заповіту вона мала право згідно з сертифікатом на право на земельну частку ( пай ), серії ВЛ, № 0223942, виданим 15.01.2001р. Володимир-Волинською районною державною адміністрацією та зареєстрованим у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку ( пай ) за № 332, а пізніше зазначена земельна ділянка, площею 3, 06 га, стала належати ОСОБА_5 на праві приватної власності відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, серії ІV-ВЛ, № 011625, що підтверджується довідкою Управління Держкомзему в Володимир-Волинському районі від 04.11.2011р. № 1180 про те, що державний акт на право приватної власності на землю, серії ІV-ВЛ, № 011625, зареєстрований 20.08.2002р. за № 154, виданий ОСОБА_5, жительці с. Фалемичі Володимир-Волинського району, на підставі сертифіката на право на земельну частку ( пай ), серії ВЛ, № 0223942, виданого 15.01.2001р. Володимир-Волинською районною державною адміністрацією.

Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України повнолітні непрацездатні діти спадкодавця спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом ( обовязкова частка ).

Враховуючи, що в ОСОБА_5 було двоє дітей: син ОСОБА_6 батько позивача і дочка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідач, яка на час відкриття спадщини 02.10.2009р. була непрацездатною, тому остання має право на обовязкову частку в спадковому майні, незалежно від змісту заповіту, що складає ј частку земельної ділянки, яку заповіла ОСОБА_5 позивачу ОСОБА_1

За таких обставин позивач ОСОБА_1 має право на спадкування за заповітом ѕ частки земельної ділянки, площею 3, 06 га, що розташована на території Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району, яку йому заповіла ОСОБА_5 в складеному 21 січня 2001 року заповіті, посвідченому секретарем Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району ОСОБА_7 та зареєстрованим в журналі для реєстрації нотаріальних дій за 2001 рік за № 1.

Судом не визнаються викладені представником відповідача доводи в заперечення позову щодо неможливості спадкування позивачем за заповітом від 01.02.2001р. спірної земельної ділянки з тих підстав, що ОСОБА_5 заповіла позивачеві відповідно до сертифіката лише право на земельну частку ( пай ), а не належну їй на праві приватної власності земельну ділянку на підставі державного акта на право приватної власності на землю, оскільки суд виходить з того, що при складанні заповіту 01.02.2001р. воля ОСОБА_5 була направлена на спадкування позивачем ОСОБА_1 конкретного спадкового майна, а саме земельної ділянки, на яку вона спочатку мала право як на земельну частку ( пай ) відповідно до сертифіката, серії ВЛ, № 0223942, а пізніше право приватної власності відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, серії ІV-ВЛ, № 011625, і на цю волю спадкодавця не може впливати назва правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку.

Не визнаються судом доводи представника відповідача в заперечення позову щодо невідповідності номера реєстрації заповіту від 01.02.2001р. у журналі для реєстрації нотаріальних дій виконкому Зимнівської сільської ради за 2001 рік під номером 1, а в самому заповіті під номером 01, оскільки суд не знаходить суттєвих відмінностей у нумерації реєстрації цього заповіту.

При цьому, суд враховує, що при огляді журналу для реєстрації нотаріальних дій виконкому Зимнівської сільської ради за 1998 рік у ньому виявлено аналогічну реєстрацію під номером 1 заповіту, складеного ОСОБА_5 21.01.1998р., в якому вона заповідає певне майно відповідачу ОСОБА_2, і який зареєстровано в реєстрі за номером 01.

За названих вище обставин суд не знаходить підстав для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 256, 31 грн.

На підставі ст.ст. 1217, 1223 ч.1, 1233, 1236 ч.1, 1241 ч.1 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 88 ч.1, 212-215. 223 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме на 3/4 частки земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 3, 06 га, що розташована на території Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, яку він успадкував за заповітом після смерті баби ОСОБА_5, яка померла 02 жовтня 2009 року в с. Льотниче Володимир-Волинського району Волинської області.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 256 ( двісті пятдесят шість ) гривень 31 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Волинської області через Володимир-Волинський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: