АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2012 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Кочкової Н.О., Кіктенко Л.М.

при секретарі - Бойко О.Л.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення ідеальних часток в майні та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2010 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що під час шлюбу з ОСОБА_2 було придбано майно, а саме: квартира №3, по вул. Дівоча, буд. 5 у м. Дніпропетровськ. У звязку з відсутністю згоди щодо добровільного поділу майна, позивач просив суд визнати ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишити майно у спільній частковій власності сторін в рівних частках.

Відповідачка звернулася до суду із зустрічним позовом про поділ майна подружжя та визнання права власності на частину домоволодіння, в обґрунтування якого вказала, що окрім придбаної вищезазначеної квартири за час шлюбу, подружжя побудувало приватний двоповерховий будинок, розташований по вул. Набережна, 3-а в с. Вільному Новомосковського району Дніпропетровської області. Закінчити деякі будівельні роботи подружжя не встигло, але сімейних відносин не припиняло. Спірне домоволодіння, не зареєстровано в бюро технічної інвентаризації у зв'язку з тим, що будівництво не завершено. Просила суд визнати за нею право власності на ? частину домоволодіння №3-а по вул. Набережна, в с. Вільному Новомосковського району Дніпропетровської області.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2012 року позов ОСОБА_3 задоволено повністю (а.с. 109-111).

Визначено, що в спільній сумісній власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 квартирі АДРЕСА_1 частка ОСОБА_3 складає ? частину, частка ОСОБА_2 складає ? частину.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Також судом вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду і ухвали нове рішення, яким в задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Судом встановлено, що з 27 листопада 1996 року сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу подружжя придбало квартиру АДРЕСА_2.

04 січня 1993 року між ОСОБА_3 та Страховою компанією «Скоберег»був укладений договір позики, згідно якого ОСОБА_3 отримав позику в розмірі 2 500 000 карбованців на будівництво, та саме за ці кошти в період до 1995 року на земельній ділянці (яка йому була передана до укладання шлюбу з ОСОБА_2В.), яка розташована по вул. Набережна, 3-а в с. Вільному Новомосковського району Дніпропетровської області, було зведено незавершене будівництво спірного домоволодіння. Після реєстрації шлюбу (з 27 листопада 1996 року) ніякі будівельні роботи в зазначеному домоволодінні не проводилися.

Крім того, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанціїї було встановлено, що власником обєкту незавершеного будівництва (85% готовності) на підставі договору купівлі-продажу від 03 червня 2010 року є ОСОБА_4

Відповідно до ст.ст. 60, 63 СК України майно, придбане подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з подружжя не мав за поважною причиною самостійного заробітку (доходу). Подружжя мають рівні права на володіння, користування й розпорядження майном, яке належить їм на праві спільної сумісної власності.

Згідно до положень ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_2 не надала до суду відповідних доказів того, що спірне домоволодіння було придбане за спільні кошти або його цінність істотно збільшилась за час шлюбу, внаслідок її трудових або грошових затрат, а тому в задоволенні зустрічного позову обґрунтовано відмовив.

Доводи, вказані ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що суд неповно зясував обставини по справі, а наданим її доказам не надав належної оцінки, необґрунтовані та зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: