АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 0413/2-453/11
Провадження № 22-ц/491/452/12 Головуючий в суді першої Справа № 2-453/11 інстанції ОСОБА_1
Категорія № 34 (3) Доповідач Савіна Г.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2012 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів Барильської А.П., Грищенко Н.М.,

при секретарі Бадалян Н.О.,

за участю - відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

позивача ОСОБА_4 та його представників ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08 грудня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2010 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником домоволодіння № 21 по вулиці Шаумяна в м. Кривому Розі, в якому він проживає разом із матір'ю, вітчимом, сестрою та двома її дітьми. Відповідач є його сусідом і 01 листопада 2007 року, під час сварки із його родичами, викопав забірні стовпці належного йому паркану, розбив бордюри та вирвав металеву сітку, яка була натягнута на паркані. З вини відповідача пошкоджено 20 метрів паркану. Тому просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 2000 грн., та 7440 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої діями відповідача, а також судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08 грудня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені частково, на його користь стягнуто з ОСОБА_2 2000 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди, витрати на проведення експертизи у розмірі 1350 грн. та судові витрати у розмірі 179 грн. 50 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд дійшов помилкового висновку щодо доведеності позивачем його вини в руйнуванні паркану, не врахував, що жоден із свідків, допитаних у судовому засіданні не бачив того, що саме він руйнував огорожу, суд не прийняв до уваги висновок судової-технічної експертизи та пояснення експерта щодо факторів, які призвели до руйнування паркану та його вартості, безпідставно відхилив надані ним докази, а також не допитав свідків з його сторони. Крім того, судом неправомірно стягнуто на користь ОСОБА_4 моральну шкоду, оскільки доказів щодо її спричинення та обгрунтування її розміру позивачем не надано.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є власником домоволодіння №21 по вул. Шаумяна в м. Кривому Розі, а ОСОБА_7 є сусідом позивача, який мешкає в буд. №19 по вул. Шаумяна в м. Кривому Розі. Домоволодіння позивача і відповідача розташовані по одній межі вказаної вулиці.

01 листопада 2007 року біля 12 год. ОСОБА_2 пошкодив паркан довжиною приблизно 20 метрів, який огороджує домоволодіння позивача та належить йому, знявши металеву сітку, яка була натягнута на паркан, пошкодив бордюри. Вартість відновлюваного ремонту паркану, вартість будівельних матеріалів та податку на додану вартість згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи складає 2496,00грн. З урахуванням, що представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування матеріальної шкоди 2000грн., розмір якої було зазначено в позовній заяві, суд, керуючись ст. 1166 ЦК України, дійшов висновку про задоволення цієї частини позовних вимог у повному обсязі.

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд дійшов висновку, що заявлена сума позивачем на відшкодування моральної шкоди у розмірі 7440грн. є завищеною.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо завдання позивачу матеріальної шкоди внаслідок пошкодження належного йому майна, неправомірними діями відповідача та наявності причинного зв'язку між неправомірними діями відповідача та спричиненням майнової шкоди, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ч.2 указаної статті, вина особи, яка завдала шкоди, припускається. Обов'язок доведення відсутності вини покладається на того, хто завдав шкоди.

До спростування презумпції вини особа, яка завдала шкоду, вважається винною у завданні шкоди.

Як убачається з матеріалів справи вина відповідача у частковому руйнуванні паркану біля домоволодіння позивача підтверджено письмовими доказами (актом, постановою про відмову у порушенні кримінальної справи від 09.11.2007р.), показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 та інших, речовим доказом диском, на якому відображено процес розхитування металевих стовпців огорожі відповідачем, тому колегія суддів вважає висновки суду щодо покладення на відповідача відповідальності за відшкодування позивачу завданої майнової шкоди таким, що відповідає обставинам справи та вимогам ст. 1166 ЦК України.

Однак, на думку колегії суддів суд помилково задовольнив позовні вимоги в цій частині в сумі 2000грн., з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України збитки складаються з реальних збитків та упущеної вигоди. У реальні збитки включається фактична оцінка тих матеріальних витрат, які зазнала особа, а також ті додаткові витрати, яких зазнала чи повинна (може) зазнати особа для поновлення цивільного права для повернення до первісного стану, тобто стану, що передував порушенню.

Згідно висновку №113 судової будівельно-технічної експертизи від 16 серпня 2011 року сума матеріальної шкоди (робіт по відновлюванню цоколя під парканом), спричиненої пошкодженням паркану з металевої сітки рабиці по межі будинків №19 та №21 по вул. Шаумяна в м. Кривому Розі складає 1297грн., при цьому експертом встановлено, що цоколь під парканом практично повністю демонтований. Знос на матеріали, які були використані при будівництві цоколю 100%. Сітка не вирвана, встановлена по межі та потребує додаткового кріплення до стовпів. Металеві стовпи, встановлені по межі, потребують вирівнювання, а також звільнення їх від додаткового навантаження (зайвої ваги від металобрухту).

Як убачається із локального кошторису на ремонт огорожі, кошторисна вартість цих робіт становить 2496грн.

Суд при визначенні розміру майнової шкоди помилково користувався тільки указаним кошторисом, оскільки в мотивувальній частині експертизи експертом зазначено, що згідно локального кошторису №2-1-1 вартість улаштування цоколю з урахуванням необхідних матеріалів, складає 2496грн., вартість матеріалів без урахування ПДВ 1199грн. Вартість матеріалів з урахуванням ПДВ складатиме 1438,60грн. (1190грн. Х 1,2). Ураховуючи технічний стан залишків цоколю на момент проведення експертизи та визнавши його таким, що становить 100%, експертом визначено суму матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням паркану з металевої сітки рабиці, в сумі 1297грн. (2496грн. - 1199грн.) (а.с. 62), яка і підлягала стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

Суд першої інстанції стягуючи з відповідача на користь позивача 1000грн. моральної шкоди, всупереч вимогам п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди не зазначив в чому полягає моральна шкода та не врахував роз'яснень п. 9 вказаної постанови, відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Тому, враховуючи вищезазначене та беручи до уваги конкретні обставини по справі, колегія суддів вважає, що належною компенсацією отриманої позивачем моральної шкоди є сума 200,00 грн.

Доводи відповідача про те, що він ніяких дій по руйнуванню огорожі позивача не здійснював та відповідно не спричинив йому ніякої шкоди спростовуються матеріалами справи та тією обставиною, що відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження вказаних доводів.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Інші доводи відповідача колегія суддів до уваги не сприймає, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду по їх оцінці і відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України юридичного значення для вирішення справи не мають.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду необхідно змінити відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, зменшивши розмір стягнутих з відповідача на користь позивача матеріальної та моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 3 ч. 1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08 грудня 2011 року змінити, зменшивши розмір матеріальної шкоди стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 з 2000 грн. до 1297,00 (одна тисяча двісті дев'яносто сім) грн. та розмір моральної шкоди з 1000 грн. до 200,00 (двісті) грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Складання повного рішення відкладено до 20 березня 2012 року.

Головуючий :

Судді: