Апеляційний суд Івано-Франківської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2012 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Девляшевського В.А., Матківського Р.Й.,

секретаря Бойчука Л.М.,

з участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні заїздом та знесення самовільно встановлених воріт за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Рожнятівського районного суду від 26 червня 2012 року, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Рожнятівського районного суду від 26 червня 2012 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні заїздом та знесення самовільно встановлених воріт.

Постановлено зобовязати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні заїздом до його господарства по вул. Крива, 17, в смт. Перегінське Рожнятівського району та знести самовільно встановлені ворота на початку заїзду зі сторони вул. Крива в смт. Перегінське. Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 109,30 грн. судового збору.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на незаконність і необґрунтованість рішення та порушення судом норм матеріального та процесуального права. Суд не взяв до уваги будівельний паспорт від 09.11.2006 року, виданий ОСОБА_1, з якого вбачається, що зі сторони спірного заїзду не передбачено заїзд до господарства позивача.

Крім того, судом не було враховано те, що він разом з двома іншими сусідами користується спірним заїздом протягом 30 років, оскільки іншого заїзду до його господарства немає.

Також відповідач вказує на те, що встановлення воріт стало необхідністю, оскільки

мешканці села залишають транспортні засоби на вищевказаному заїзді, чим створюють йому незручності в користуванні дорогою.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В судовому засіданні представники ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали, з мотивів, наведених у ній.

Представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує проїзд загального користування. При цьому суд послався на схему виносу в натурі осей будівель ОСОБА_1, у якій відображений спільний заїзд.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається, що згідно витягу Івано-Франківського ОБТІ про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.06.2010 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить домоволодіння по вул. Крива, 17, в смт. Перегінське, Рожнятівського району (а.с. 11).

На підставі рішення Перегінської селищної ради від 25.04.2004 року ОСОБА_1 виділено земельну ділянку площею 0,0519 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд по вул. Крива, 22 в смт. Перегінське, Рожнятівського району (а.с. 10) та видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №891232 від 14.08.2006 року.

Згідно плану забудови земельної ділянки ОСОБА_1 заїзд до його домоволодіння передбачений зі сторони вулиці Крива. (а.с. 6 зворот). Такий заїзд і влаштований позивачем, що відображено на копіях фотографій на а.с.30, 32 та оригіналах фотографій, доданих у засіданні апеляційної інстанції. Наведеної обставини не заперечив у судовому засіданні і представник позивача.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є сусідами і вздовж частини земельної ділянки позивача проходить підїзна дорога до господарства відповідача.

Також встановлено, що земельна ділянка позивача огороджена металевою огорожею і на межі спірного заїзду ця огорожа споруджена на суцільній бетонованій бровці без можливості доступу до його земельної ділянки. ( фотографія на а.с. 29, 31).

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому

цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

При таких обставинах справи колегія суддів приходить до висновку про безпідставність позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 не подав доказів того, що спірний заїзд є заїздом до його будинку, а отже не довів, що порушено будь-яке його право.

Колегія суддів не приймає до уваги акт від 08.02.2012 року земельно-узгоджувальної комісії про те, що спірна дорога є спільним проїздом сторін, оскільки згідно плану забудови господарства відповідача та викопіювання генплану смт. Перегінське ця дорога є заїздом до господарства відповідача.

Крім того, в матеріалах справи відсутнє відповідне рішення про віднесення спірної земельної ділянки до земель загального користування.

Згідно зі ст. 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України однією з підстав для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Враховуючи вищенаведене, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Рожнятівського районного суду від 26 червня 2012 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні заїздом та знесення самовільно встановлених воріт відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: Л.В. Ясеновенко

ОСОБА_3

ОСОБА_4