АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
22-ц/490/5808/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
Категорія 26 Доповідач - Григорченко Е.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2011 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Григорченка Е.І.

суддів Лаченкової О.В., Варенко О.П.

при секретарі Костюк Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м Дніпропетровська від 30 березня 2011 року

по справі за позовом Акціонерного комерційного банку Чорноморський банк розвитку та реконструкціїдо ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Акціонерного комерційного банку Чорноморський банк розвитку та реконструкціїпро внесення змін до кредитного договору,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м Дніпропетровська від 30 березня 2011 року, де ставить питання про його скасування, ухвалення нового рішення про відмову банку в позові та задоволення його позовних вимог, посилаючись на те, що рішення незаконне, необґрунтоване, ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Рішенням Жовтневого районного суду м Дніпропетровська від 30 березня 2011 року позовні вимоги Акціонерного комерційного банку Чорноморський банк розвитку та реконструкціїзадоволені, з ОСОБА_2 на користь позивача стягнена заборгованість за кредитним договором №1306/0818-30 від 25 лютого 2008 року у розмірі 919 127,11 грн. за рахунок майна, переданого в іпотеку -квартири №84, розташованої за адресою: Україна, м Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. №118, корп.№1., а також судові витрати по сплаті державного мита у розмірі 1700 грн., витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового розгляду справи у розмірі 30 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.02.2008 року між АКБ Чорноморський банк розвитку та реконструкціїі ОСОБА_2 укладений кредитний договір №1306/0818-30.

Відповідно до умов кредитного договору банк надав відповідачу кредит у розмірі 777700 грн. строком до 10 лютого 2028 року включно. Кредит наданий позичальнику на умовах його забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання на придбання квартири №84, розташованої за адресою: Україна, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна перемоги, буд №118, корп. №1.

Однак у порушення умов кредитного договору, позичальником у строк не зроблений щомісячний платіж щодо поверненню кредитних коштів за травень 2009 року, червень 2009 року, липень 2009 року та у строк не сплачені відсотки за користування кредитними коштами у травні 2009 року, червні 2009 року та липні 2009 року. Таким чином, станом на 03 серпня 2009 року виникла прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 29765,32 грн., яка складається з 6454 грн. -прострочена заборгованість за кредитом, та 23311,32 грн. - прострочена заборгованість за відсотками.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 25 лютого 2008 року між АКБ Чорноморський банк розвитку та реконструкціїта позичальником укладений договір іпотеки, відповідно до якого позичальником у забезпечення зобов'язань за кредитним договором передано нерухоме майно - квартиру №84, що розташована за адресою: Україна, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. №118, корп. №1.

На підставі підпункту 3.1.5 пункту 3.1 договору іпотеки іпотекодержатель у разі невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором має право, з метою задоволення своїх вимог, звернути стягнення на предмет іпотеки та реалізувати його.

Станом на 03.08.2009 року порушення умов кредитного договору відповідачем неусунені.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позовних вимог банку та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 919 127,11 грн., за рахунок майна, переданого в іпотеку - квартири №84, розташованої за адресою: Україна, м.Дніпропетровськ, вул.Набережна Перемоги, буд.№118, корп.№1.

Суд першої інстанції також прийшов до висновку про відмову у задоволенні зустрічного позовну, оскільки відсутні підстави для зміни умов договору та зменшення розміру штрафних санкцій.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог, апеляційний суд не находить підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обємі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку. Висновки суду підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями сторін.

При вище наведених обставинах справи, суд першої інстанції, відповідно до ст. ст. 526, 610, 625, 629, 1049, 1054 ЦК України, ст. 12, 33 Закону України Про іпотеку ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову ОСОБА_2 у задоволенні позову та задоволення позову банку, звернувши стягнення на предмет іпотеки, оскільки відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору.

Доводи апелянта, що строк виконання договору ще не настав, так як кредит наданий до 10.02.2028 року, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки кредитним договором передбачено погашення кредитних коштів щомісячно, і у разі порушення умов кредитного договору, зокрема затримання позивальником щомісячного погашення кредитних коштів, банк має право вимагати повернення усіх коштів за договором / п.п.4.1, 5.4 кредитний договір/.

Посилання апелянта на те, що банк не повідомив його письмово про звернення стягнення на предмет іпотеки, не може бути підставою для відмови у позові про звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України Про іпотеку.

Приведені в апеляційній скарзі доводи, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що істотно змінилися обставини, погіршився фінансовий стан відповідача, не можуть бути підставою для скасування рішення суду та задоволення його позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Розірвання (зміна) договору у зв'язку з істотними змінами обставин є самостійним випадком припинення (зміни) договірних зобов'язань, метою якого є необхідність відновлення балансу інтересів сторін договору, істотно порушеного внаслідок непередбачуваної зміни зовнішніх обставин, що не залежать від волі сторін.

При наявності істотної зміни обставин, що істотно порушила баланс інтересів сторін, сторони спочатку здійснюють спроби щодо зміни або розірвання договору за взаємною згодою, як зазначено у частині першій статті 651 ЦК України.

Звертаючись до суду та обґрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_2 посилався на те, що наприкінці 2008 року відбулась зміна обставин, а саме: погіршився майновий стан, внаслідок економічної кризи, у звязку з чим він не може виконувати обовязки за кредитним договором в повному обсязі.

Однак частиною другою статті 652 ЦК України передбачено, що в разі недосягнення сторонами згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за наявності одночасно таких умов:

1. в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2. зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3. виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4. із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, для розірвання договору у разі істотної зміни обставин необхідно наявність усіх перелічених умов одночасно.

До того ж, вимагаючи зміну договору на підставі статті 652 ЦК України, на позивача покладається, у відповідності до статті 60 ЦПК України, обов'язок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Позивачем за зустрічним позовом не доведено наявності всіх чотирьох умов, необхідних для зміни кредитного договору у зв'язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Інші доводи, приведені в апеляційних скаргах, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки вони зводяться до іншої оцінки фактичних обставин справи, яка відрізняється від зробленої судом першої інстанції оцінки і висновків суду не спростовують.

Районний суд розглянув справу у відповідності із вимогами ст. ст. 10, 11 ЦПК України про змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства в межах заявлених вимог та на підставі наданих суду доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м Дніпропетровська від 30 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду набуває законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів, з дня проголошення.

СУДДІ: