Справа № 1327/2-138/11 Головуючий у 1 інстанції: Савуляк Р.В.
Провадження № 22-ц/1390/2645/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2012 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів Богонюка М.Я., Шашкіної С.А.

з участю секретаря Кубішин І.В.

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Червонограді на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 1 серпня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ДП «Львіввугілля», Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Червонограді, про перерахунок та стягнення страхових витрат,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 1 серпня 2011 року позов задоволено частково.

Стягнуто із Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Червонограді в користь ОСОБА_3 19 663,93 грн. недоплачених сум страхових виплат за період з 18 березня 2007 року до 31 липня 2011 року.

Зобовязано Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Червонограді виплачувати ОСОБА_3 щомісячно, починаючи з 1 серпня 2011 року страхові виплати в сумі 858,52 грн. до змін в діючому законодавстві та росту заробітної плати в галузях національної економіки.

В решті позову відмовлено.

Рішення суду оскаржило Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Червонограді. Апелянт вважає, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповно зясованих обставинах справи. Вказує, що фонд здійснює відшкодування шкоди потерпілому з 1 квітня 2001 року, відповідно до відомостей, переданих шахтою. Підстав для проведення перерахунку відшкодування шкоди позивачу не вбачає. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 працював на шахті № 6 «Великомостівська», (шахта «Лісова» ДП «Львівугілля»), на підземних роботах і був травмований у 1982 році, про що складено акт форми Н-1 №29 від 2 серпня 1982 року. Висновком МСЕК від 10 листопада 1992 року позивачу було встановлено 50% втрати професійної працездатності безтерміново.

Згідно наказу по шахті №6 «Великомостівська» від 29 лютого 1996 року № 119 відшкодування шкоди позивачу встановлено у розмірі 25 %, зважаючи на його вину у нещасному випадку, що не відповідало діючому на той час законодавству.

Як передбачено ст. 11 Закону України «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року із наступними змінами, у таких випадках, коли є вина потерпілого, втрачений заробіток відшкодовується працівнику в повному розмірі, а вина працівника може враховуватись лише щодо розміру одноразової допомоги.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 липня 1994 року № 492 виключений пункт 20 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації, або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням ним трудових обовязків, у якому було зазначено, що в разі, коли ушкодження здоровя настало не тільки з вини власника, а й внаслідок порушення потерпілим правил безпеки, розмір відшкодування шкоди може бути зменшений залежно від ступеня вини потерпілого. Позивач був травмований у 1982 році.

Пленумом Верховного Суду України у постанові від 27 березня 1992 року № 6 (в редакції від 30 вересня 1994 року № 11) розяснено, що Правила не передбачають зменшення втраченого заробітку (або його частини) при ушкодженні здоровя працівника, повязаному з виконанням трудових обовязків, коли воно настало не лише з вини власника, а й внаслідок недотримання потерпілим правил безпеки.

Суд прийшов до вірного висновку, що наказ № 6 по шахті «Великомостівська» від 29 лютого 1996 року № 119, про призначення відшкодування шкоди ОСОБА_3 в розмірі 25%, при встановлених комісією МСЕК 50% втрати професійної працездатності, не відповідав вимогам чинного на той час законодавства.

При вирішенні спору суд вірно керувався ст. 71 ЦК України в редакції 1963 року (з урахуванням правила п.6 прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року) та розяснень, викладених у пунктах 1, 1-1, 1-2, 22 постанови Пленуму Верховного Суду від 27 березня 1992 року № 6 (в редакції від 30 вересня 1994 року № 11), згідно з якими загальний строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права (позовна давність) встановлюється тривалістю у 3 роки. У випадку, коли вимоги потерпілого стосуються перерахунку сум щомісячних платежів, раніше визначених судом або роботодавцем (у тому числі й у разі неправильного обчислення суми щомісячних платежів) при задоволені позову, кошти стягуються за час, що не перевищує останніх трьох років, які передували моменту звернення до суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернувся з позовом 18 березня 2010 року. Відповідно до закону від 23 вересня 1999 року № 1105-16 XIV «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» особам, які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги з моменту передачі відповідними підприємствами в установленому порядку документів, що підтверджують право працівників на такі послуги.

На підставі наявних у справі доказів, оцінених судом належним чином кожного окремо на їх достовірність, допустимість та достатність, взаємний звязок у сукупності; встановлених судом обставини, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову та стягнення в користь позивача з відповідача 19 663,93 грн.

При встановленні зазначених фактів судом першої інстанції не було порушено норм матеріального і процесуального права, рішення суду відповідає вимогам закону та обставинам справи. Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних по справі доказів.

З такими висновками суду слід погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Підстави для скасування рішення Червоноградського міського суду відсутні, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Червонограді відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 1 серпня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: