Апеляційний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2012року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів - Погорєлової С.О., Цюри Т.В., при секретарі Каланжової Н.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу МПП Турфірма «Галатур» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 липня 2012року по справі за позовом МПП Турфірма «Галатур» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

31 січня 2012року МПП Турфірма «Галатур» звернулася до суду з вищевказаним позовом, який остаточно уточнивши, просила суд стягнути на користь директора Турфірми «Галатур» ОСОБА_8 моральну шкоду з ОСОБА_1 в сумі 10000грн., з ОСОБА_2 5000грн., з ОСОБА_3 4000грн., з ОСОБА_5 1000грн., з ОСОБА_4 1000грн., з ОСОБА_6 500грн., ОСОБА_7 500грн. і судові витрати (а.с.1-3, 59-60).

В обґрунтування позову позивач вказав, що 02 листопада 2008року працівники Пасажирського вокзалу «Одеса-Головна» - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 склали рапорт, в якому виклали неправдиву інформацію стосовно правопорушення з боку директора Турфірми «Галатур» ОСОБА_8

04 листопада 2008року начальник вокзалу ОСОБА_1, не переконавшись у достовірності відомостей, викладених у рапорті, направила до Лінійного відділу станції «Одеса-Головна» лист з аналогічною інформацією та з проханням застосувати до ОСОБА_8 відповідні заходи.

На підставі вказаних документів робітники Лінійного відділу станції «Одеса-Головна» склали протокол про адміністративне правопорушення відносно директора Турфірми «Галатур» ОСОБА_8 за ст. 185-9 КУпАП, а саме: «злісна непокора законному розпорядженню або вимозі працівника транспорту, який здійснює контроль за перевезенням пасажирів, пов'язана з фізичним опором або образою, а так само з іншими протиправними діями».

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2009року справа про адміністративне порушення відносно ОСОБА_8Г була закрита на підставі пунктів 1 і 7 ч. 1 ст.247 КУпАП, та вказано, що в діях ОСОБА_8 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-9 КУпАП; що свідчення працівників Одеського вокзалу суперечили один одному, жодна з цих осіб, допитаних в якості свідка, не могли пояснити суду, в чому полягає правопорушення, начебто скоєне ОСОБА_8; судом не встановлена непокора ОСОБА_8Г законному розпорядженню або вимозі працівника транспорту, який здійснює контроль за перевезенням пасажирів та не встановлено, що в діях ОСОБА_8 є ознаки протиправності та її вини.

Позивач вказав, що протиправні та незаконні дії робітників Пасажирського вокзалу «Одеса-Головна» заподіяли ОСОБА_8 моральну шкоду, оскільки протягом усього строку розгляду справи з січня по квітень 2009року вона неодноразово викликалась до суду, у зв'язку з чим був порушений її звичайний життєвий та робочий уклад, доказування своєї непричетності до правопорушення принижувало її людську честь та гідність, що тільки одне припущення того, що ОСОБА_8, як правопорушник, предстане перед судом і відносно неї можуть бути застосовані заходи адміністративного стягнення, позбавляло її спокою, що для доведення суду своєї правоти ОСОБА_8 зверталася за допомогою до свідків, з якими вона має ділові, робочі стосунки, що також негативно позначилось на її діловій репутації.

Крім того, з початку січня до середини квітня 2009року ОСОБА_8 повинна була знаходитися в м. Одесі, та з цих причин турфірма втратила багато клієнтів тому, що ОСОБА_8 не виїхала на заплановані виставкові заходи для зустрічі із партнерами та укладання нових угод на літній сезон 2009року. Під час економічної кризи, туристична фірма такої можливості була позбавлена, що призвело до значних фінансових втрат як підприємством, так і ОСОБА_8 особисто. Таке нездорове психологічне становище завдало ОСОБА_8 таких моральних страждань, що вона не могла займатися розробкою нових туристичних маршрутів. Постійна нервозність та переживания негативно позначились на стосунках ОСОБА_8 із близькими людьми, клієнтами та шкодили виконанню нею службових обов'язків. Будучи професійним екскурсоводом, ОСОБА_8 доводилось робити значні зусилля, аби під час проведення екскурсій жоден з присутніх не помітив її пригніченого стану та зіпсованого настрою. Будучі літньою людиною, ОСОБА_8 доводилось застосовувати лікарські препарати, аби уникнути ушкодження здоров'я та небажаних від цього наслідків.

Таким чином, неправомірними та протизаконними діями відповідачів були порушені немайнові права ОСОБА_8, як особи фізичної так і юридичної, на честь, гідність та недоторканність ділової репутації.

В судовому засіданні директор МПП Турфірма «Галатур» ОСОБА_8 позов підтримала, просила суд позов задовольнити у повному обсязі.

Рішенням суду від 25 липня 2012року у задоволені позову МПП Турфірма «Галатур» - відмовлено (а.с.134, 135-138).

В апеляційній скарзі МПП Турфірма «Галатур» просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на те, що суд в порушені вимог матеріального та процесуального права, безпідставно та без урахування усіх обставин по справі, відмовив у задоволені позову (а.с.159-161).

В судовому засіданні апеляційної інстанції директор МПП Турфірма «Галатур» пояснила, що позовні вимоги в тому вигляді як вони викладені, були помилково викладені саме так, тому спочатку директор просила рішення суду скасувати, залишити позовну заяву без руху, надати строк для виправлення позовної заяви. Після розяснення вимог ЦПК України відносно вирішення питань за апеляційною скаргою, директор МПП Турфірма «Галатур» просила суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про стягнення з відповідачів на користь директора Турфірми «Галатур» ОСОБА_8 моральної шкоди згідно, заявлених позовних вимог в суді першої інстанції.

Колегія суддів, заслухав суддю-доповідача, директора МПП «Турфірма «Галатур» ОСОБА_8, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд 1 інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем по справі є юридична особа, тому суд прийшов до висновку, що позивач має право лише на захист ділової репутації, а за позовними вимогами про захист честі та гідності суд вважає його неналежним позивачем по справі.

Також суд вказав, що позивач, звернувшись до суду з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації, спричинене йому поширенням недостовірної інформації, послався на те, що в рапорті від 02 листопада 2008р., складеному ОСОБА_9 на ім'я начальника Пасажирського вокзалу Одеса-Головна ОСОБА_1 та в листі, складеному 04листопада 2008р. начальником вокзалу Одеса-Головна ОСОБА_1 на ім'я начальника лінійного відділу на станції Одеса-Головна ЛУ Одеської залізниці УМВС України на залізничному транспорті підполковнику міліції ОСОБА_10, зазначені недостовірні відомості, але з тексту вищезазначених документів вбачається, що мова йде про дії фізичної особи ОСОБА_8

Судом першої інстанції встановлено, що матеріалами справи не підтверджено заподіяння шкоди МПП Турфірма «Галатур» шляхом розповсюдження неправдивої інформації, яка завдає шкоди діловій репутації саме юридичної особи МПП Турфірма «Галатур», також не підтвердився факт того, що поширена інформація стосується саме позивача.

Судом першої інстанції було враховано, що позов був предявлений до фізичних осіб - співробітників вокзалу Одеса-Головна та прийшов до висновку, що відповідачі є неналежними відповідачами по справі, в той час, коли належним відповідачем по справі є Одеська Залізниця.

Судова колегія, погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки висновки суду відповідають дійсним обставинам справи, відповідним документам і судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 02 листопада 2008року ОСОБА_2 склала рапорт на імя начальника Пасажирського вокзалу Одеса-Головна ОСОБА_1, в якому виклала обставини, повязані із зустріччю 02 листопада 2008року поїзду №33 сполученням «Москва-Одеса», та нібито не правильною повідною громадянки ОСОБА_8 З вказаним рапортом були ознайомлені та згодні ЛВОК ОСОБА_3, ОХР ОСОБА_5, носії ОСОБА_7 і ОСОБА_6, чергова по залах ОСОБА_11 (а.с.7)

За вказаним рапортом був складений лист від 04 листопада 2008року начальником вокзалу Одеса-Головна ОСОБА_1 на ім'я начальника лінійного відділу на станції Одеса-Головна ЛУ Одеської залізниці УМВС України на залізничному транспорті підполковнику міліції ОСОБА_10, в якому ОСОБА_1 просила вжити заходи щодо недопущення втручання сторонніх осіб, зокрема, громадянки ОСОБА_8 в хід технологічних процесів роботи вокзалу (а.с.8).

В подальшому постановою судді Приморського району м. Одеси від 14 квітня 2009року справа про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за ч.І ст.185-9 КУпАП була закрита на підставі п.п. 1 та 7 ч. 1 ст.247 КУпАП, та встановлено, що в діях ОСОБА_8Г відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 185-9 КУпАП. Постанова набрала чинності 24 квітня 2009року (а.с.5-6).

Відповідно до вимог ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З тексту позовної заяви та уточнень до позовної заяви на а.с.1-3, 59-60 вбачається, що позивачем по справі є ОСОБА_12 Підприємство Турфірма «Галатур», яке звернулось до суду за захистом честі, гідності та ділової репутації.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2012року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», звернуто увагу суддів на те, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Виключення становить поняття ділової репутації, згідно із Законом України «Про банки та банківську діяльність», яка визначається як сукупність підтвердженої інформації про особу, що дає можливість зробити висновок про професійні та управлінські здібності такої особи, її порядність та відповідність її діяльності вимогам закону. Зазначене поняття застосовується до правовідносин, на які поширюється цей Закон.

Відповідно до частині 3 п.6 зазначеної постанови, у разі поширення недостовірної інформації, що порушує особисті немайнові права юридичної особи або її структурного підрозділу, позов вправі пред'явити орган цієї юридичної особи.

Суд першої інстанції враховуючи вказані вимоги закону, а також те, що позивачем по справі є юридична особа, прийшов до правильного висновку, що позивач має право лише на захист ділової репутації, а за позовними вимогами про захист честі та гідності суд вважає його неналежним позивачем по справі.

В тій інформації, на яку позивач посилається як на недостовірну, а саме, викладену у рапорті, у листі, мова йде про дії фізичної особи ОСОБА_8

На підставі пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27лютого 2012р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи а також ділової репутації фізичної та юридичної особи юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин:

а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб;

б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;

в)поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності;

г) поширення інформації,що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що не знайшло свого підтвердження заподіяння шкоди МПП Турфірма «Галатур» шляхом розповсюдження неправдивої інформації, яка завдає шкоди діловій репутації юридичної особи МПП Турфірма «Галатур», також не підтвердився факт того, що поширена інформація стосується саме позивача.

Судом також було враховано, що позов був предявлений до фізичних осіб, саме співробітників вокзалу Одеса-Головна.

Однак, відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2012р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідачем у випадку поширення інформації, яку подає посадова чи юридична особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, зокрема при підписані характеристики тощо, є юридична особа, в якій вона працює.

Враховуючи, що на момент складання рапорту від 02 листопада 2008р. та листа від 04листопада 2008р. відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2. І.О., ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 були співробітники пасажирського вокзалу Одеса-Головна Одеської Залізниці, суд дійшов вірно до висновку, що вони є неналежними відповідачами по справі, в той час, коли належним відповідачем по справі є Одеська Залізниця.

В судовому засіданні апеляційної інстанції директор МПП Турфірма «Галатур» ОСОБА_8 фактично визнала, що вказаний позов був заявлений помилково та просила залишити позов без руху з наданням строку для виправлення недоліків, заявленого позову, що неможливо на стадії апеляційного розгляду.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а доводи апеляційних скарг суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу МПП Турфірма «Галатур» - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 липня 2012року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: І.П.Сидоренко

Судді: С.О. Погорєлова

ОСОБА_13