Справа №1490/5642/12 14.01.2012 14.01.2012
22-Ц-784/149/13 Головуюча по першій інстанції ОСОБА_1.
Категорія 27 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2013 року м.Миколаїв

Колегія судців судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої - Кутової Т.З.,

суддів: Ямкової О.О., Крамаренко Т.З.,

із секретарем судового засідання: Дубовою К.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_3 та відповідачки ОСОБА_4

Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"

(далі - ПАТ КБ ПриватБанк),

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2012 року за позовом

ПАТ КБ «Приват Банк» до

ОСОБА_4

про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення і зняття з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИЛА:

14 жовтня 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру, яка належить на праві власності відповідачу, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, шляхом продажу цієї квартири з укладанням від імені відповідачки 3?7Шогі>;гі купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем та виселення ОСОБА_4 зі спірної квартири і зняття її з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Миколаївській області.

Позивач зазначав, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою 20 березня 2008 року був укладений кредитний договір, за яким ПАТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_4 53 550 доларів США зі сплатою 12 % річних та строком повернення до 20 березня 2028 року. В забезпечення виконання зазначеного договору 20 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки який забезпечував виконання зобов'язань відповідачки за кредитним договором. Предметом договору іпотеки зазначена квартира АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що відповідачка не виконує умови кредитного договору, позивач просив звернути стягнення на вказану квартиру та виселити ОСОБА_5 з неї.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2012 року в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. Додатковим рішенням цього ж суду від 23 квітня 2012 року в задоволенні позову про виселення

ОСОБА_4 та зняття її з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Миколаївській області відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Апелянт зазначав, що суд неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, в зв'язку з чим рішення суду є незаконним.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача та відповідачки, дослідивши надані докази та перевіривши законність і обгрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем порушена процедура повідомлення відповідачки про усунення порушення зобов'язання, а тому відмовив в задоволенні позову.

Між тим, з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки він не відповідає дійсним обставинам справи і вимогам матеріального та процесуального права, що відповідно до п. п. З, 4 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування оскарженого рішення і ухвалення нового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що 20 березня 2008 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, за яким позичальнику надано кредит в розмірі 53 550 доларів США строком до 20 березня 2028 року (а.с. 6-9).

У якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 20 березня 2008 року між тими ж сторонами був укладений договір іпотеки нерухомого майна, яке належить відповідачці на праві власності, а саме: квартира АДРЕСА_1 з визначенням її вартості у розмірі 318 150 грн. ( п. 33.4 договору) (а.с. 10).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідачка свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує та станом на 14 жовтня 2010 року виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 50 713, 20 доларів США, що еквівалентно 405350 грн. 60 коп., з яких 42 511,47 доларів США, що еквівалентно 339794 грн. 17 коп. - заборгованість за кредитом; 7 073,60 доларів США, що еквівалентно 56539 грн. 28 коп. - заборгованість по відсотках за користування кредитом та 1 128,13 доларів США, що еквівалентно 9017 грн. 14 коп., - пеня. Гривневий^ еквівалент сума заборгованості визначений по курсу НБУ на час розгляду справи . ^^

Відповідно до положень ст. 589 ЦК України в разі невиконанн^Чобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також вимог, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 33, ст. 39 Закону України "Про іпотеку"' у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Нормою ст. 35 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та умов іпотечного догозор; іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушенн 3 цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про визнання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Але, згідно ч. 2 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду в установленому законом порядку.

Тому, висновок суду щодо відмови в задоволенні позову в зв'язку з порушенням позивачем процедури повідомлення відповідачки про усунення порушення зобов'язання є помилковим, так як на вищезазначені вимоги закону суд увагу не звернув та не застосував правову норму, що підлягає застосуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону "Про іпотеку" майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Матеріалами справи підтверджується, що розмір предмету іпотеки не перевищує суму заборгованості за основним зобов'язанням. Так, відповідно до умов договору іпотеки (п.33.4) сторони узгодили вартість предмета іпотеки в сумі 318150 грн., яка і повинна бути зазначена як початкова ціна для подальшої реалізації предмета іпотеки.

ПАТ КБ «ОСОБА_6 просив визначити спосіб звернення стягнення на іпотечне майно шляхом продажу ним із застосуванням процедури продажу, передбаченої ст. 38 Закону України "Про іпотеку", а саме з правом укладання від імені відповідачки договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою будь-якою особою-покупцем та з наданням йому всіх повноважень продавця.

У п. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» вказаний один з позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження- продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою- покупцем або на публічних торгах.

Пунктами 22, 23, 27 іпотечного договору також передбачено спосіб реалізації іпотечного майна шляхом самостійного права від свого імені продати предмет іпотеки будь-яким способом будь-якій особі.

Таким чином, позовні вимоги позивача про звернення стягнення на іпотечне майно є обґрунтованими та підлягають задоволенню, з зазначенням способу його реалізації шляхом укладання договору купівлі-продажу будь-яким способом з будь-якою особою покупцем.

При цьому надання додаткових повноважень іпотекодавцю >_для продажу іпотечного майна нема необхідності, оскільки його повноваження визнав ' Законом України «Про іпотеку» та договором.

Позовні вимоги щодо виселення відповідачки з квартири, яка є предметом іпотеки судом вирішено шляхом постановлення додаткового рішення від 23 квітня 2012 року, яке не є предметом апеляційного перегляду.

Стосовно положень статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду про звернення стягнення на іпотечне майно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в частині цих позовних вимог про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2012 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ОСОБА_6 Банк"до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості б сумі 50 713, 20 доларів США, що еквівалентно 405350 грн. 60 коп., з яких 42 511,47 доларів СІ1ІА, що еквівалентно 339794 грн. 17 коп. - заборгованість за кредитом; 7 073,60 доларів США, що еквівалентно 56539 грн. 28 коп. - відсотки за користування кредитом та 1128,13 доларів США, що еквівалентно 9017 грн. 14 коп. - пеня, за кредитним договором № NKTOGR від 20 березня 2008 року, укладеним між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «Приват Банк» звернути стягнення на іпотечне майно - квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_4, та передана в іпотеку на підставі договору від 20 березня 2008 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 і посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7/І. шляхом укладання договору купівлі-продажу будь-яким способом з будь-якою особою покупцем за початковою ціною 318150 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 1820 грн. на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк".

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: