АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/3577/12 Справа № 2-5134/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Болтунова Л.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2012 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Болтунової Л.М.

суддів - Козлова С.П., Тамакулової В.О.

при секретарі - Куць О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу,-

встановила:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 19 квітня 2007 року між ним та ОСОБА_4, спадкоємцем якого є відповідач, був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 з метою отримання коштів на лікування онкохворої колишньої дружини, ОСОБА_5, а оскільки квартира продана під впливом тяжкої обставини за значно менші кошти, ніж її ринкова вартість, просив визнати недійсним зазначений договір та повернути сторони у попередній стан. Судові витрати просив покласти на відповідача.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2011 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

З таким рішенням не погодився ОСОБА_2 та подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України слухання справи в апеляційній інстанції проведено за відсутності належним чином повідомленого апелянта, який направив до апеляційного суду заяву про перенесення слухання справи у зв'язку з його хворобою, однак не надав жодних доказів на підтвердження цього факту.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалене рішення відповідає вищевказаним вимогам закону.

Судом встановлено, що з 20 листопада 1976 року по 20 лютого 2007 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі.

19 квітня 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_1 та сараю. Продаж здійснено за 126 250,00 грн (а.с. 45).

26 квітня 2010 року ОСОБА_4 помер (а.с. 44).

Спадкоємцем останнього є відповідач, ОСОБА_3, на ім'я якого 27 січня 2011 року державним нотаріусом П'ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину на спірну квартиру та сарай.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено безпосереднього зв'язку хвороби колишньої дружини із його волевиявленням на вчинення правочину на вкрай невигідних, на його думку, умовах, а також того, що за відсутності даної обставини правочин не було б вчинено взагалі або не на таких умовах.

З таким висновком погоджується колегія суддів.

Доведення зазначених обставин є обов'язковим для визнання правочину недійсним на підставі ст. 233 ЦК України, що зазначено в постанові № 9 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року, на п. 23 якої й обґрунтовано посилався суд першої інстанції.

Обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те , що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає вимогам закону, оскільки відповідач не був стороною оспорюваного договору купівлі-продажу, а реституція як спосіб захисту цивільних прав не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужено третій особі.

Всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України ОСОБА_2 не надано доказів на підтвердження обставин, які мають значення для визнання правочину недійсним на підставі ст. 233 ЦК України.

Висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи. Рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що суд розглянув справу за його відсутності, чим позбавив його можливості надавати свої доводи та пояснення, заявляти клопотання та реалізовувати інші процесуальні права.

Між тим, як видно з самої апеляційної скарги та додатків до неї, апелянт не посилається на будь-які нові обставини, які повинні апеляційним судом бути досліджені або витребувані як докази.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі та до незгоди з їх оцінкою судом. Проте, за вимогами ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, а тому переоцінка доказів на вимогу сторони не допускається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити .

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді :