Справа № 2-387/11
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 вересня 2012 року сел. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого Ільїної Г.І.,

за участю секретаря Мінаєвої А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Покотилівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Харківського району Харківської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, та просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями № 6 по вул. Радянській в с. Перемога Харківського району Харківської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 28 листопада 2003 року.

В обґрунтування позову зазначає, що житловий будинок № 6 по вул. Радянській в с. Перемога Харківського району Харківської області проінвентарізований, але право власності на нього дотепер ні за ким не оформлено й у КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» не зареєстровано. Цей житловий будинок з надвірними будівлями був збудований батьками позивача ОСОБА_4 і ОСОБА_3 за їх власні кошти та їх спільною працею, закінчений будівництвом у 1957 році. Спірний житловий будинок зареєстрований в Погосподарській книзі виконкому ОСОБА_2 сільської ради під № 28 на ім'я матері ОСОБА_3, яка значиться головою цього господарства. 28 листопада 2003 року мати позивача ОСОБА_3 померла. За своє життя ОСОБА_3 залишила заповіт, посвідчений секретарем виконкому ОСОБА_2 сільської ради Харківського району Харківської області 19.09.2003 року, реєстр № 15, яким житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в с. Перемога по вул. Радянській, 6, Харківського району Харківської області, вона заповідала своєму сину ОСОБА_1 Батько позивача ОСОБА_4 помер раніше ОСОБА_3, а саме 26 травня 1998 року. Інших спадкоємців, як за законом, так і таких, які б могли претендувати на обовязкову частку у спадщині, у разі спадкування за заповітом, у матері немає. Після смерті матері ОСОБА_1 спадщину прийняв в установлений законом шестимісячний строк, оскільки звернувся до нотконтори із заявою про прийняття спадщини, вступив в управління та володіння спадковим майном, тому як користувався і доглядав за будинком. В нотаріальній конторі позивачем були частково оформлені спадкові права і було отримано свідоцтво про право на спадщину на грошові внески, які належали спадкодавиці ОСОБА_3, видане 1-ю ДНК Харківського району 09.11.2005 року, реєстр № 2-2585, що також є підтвердженням прийняття спадщини позивачем після смерті матері. Однак, оформити спадкові права на спірний житловий будинок в нотаріальній конторі ОСОБА_1 не має можливості через відсутність правовстановлюючого документу на нього. Всі ці обставини змусили позивача звернутись до суду.

Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглядати за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада Харківського району Харківської області в судове засідання не зявились, до суду надійшла заява, відповідно до якої представник відповідача проти позовних вимог ОСОБА_1 не заперечує та просить справу розглянути за відсутності їх представника.

Виходячи з наведеного, та з того, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін.

Матеріалами справи встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.

Житловий будинок № 6 по вул. Радянській в с.Перемога Харківського району Харківської області проінвентарізований, але право власності на нього дотепер ні за ким не оформлено й у КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» не зареєстровано, що підтверджується довідкою КП «ХРБТІ» (а.с. 4).

Цей житловий будинок з надвірними будівлями був збудований батьками позивача ОСОБА_4 і ОСОБА_3 за їх власні кошти та їх спільною працею, закінчений будівництвом у 1957 році, що підтверджується відміткою в технічному паспорті (а.с. 17-21).

Спірний житловий будинок зареєстрований в Погосподарській книзі виконкому ОСОБА_2 сільської ради під № 28 на ім'я матері ОСОБА_3, яка значиться головою цього господарства, що підтверджується довідкою виконкому ОСОБА_2 сільської ради від 16.03.2007 року(а.с. 9).

28 листопада 2003 року мати позивача ОСОБА_3 померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 408498, виданого 28 листопада 2003 року ОСОБА_2 сільською радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 32 (а.с. 8).

Оскільки спірні правовідносини щодо будівництва будинку, виникнення права власності на нього та спадкування виникли протягом 1957-2003 років, то вони регулюються відповідно до норм Цивільного кодексу України у редакції 1963 року і іншого законодавства, яке діяло на час їх виникнення, та ЦК України (в ред. 2003 року).

Таким чином, відповідно до вимог ст. ст. 86, 100 ЦК України (в ред.1963 року) мати позивача ОСОБА_3 набула на спірний житловий будинок право власності в порядку забудови за своє життя і згідно ст. 524 ЦК України (в ред. 1963 року), ст. 1218 ЦК України (в ред. 2003 року) він є обєктом спадкування (майном померлого) після її смерті, входить до складу спадщини.

Отже, спірний житловий будинок фактично належав ОСОБА_3 на день її смерті, тому як був збудований нею і зареєстрований в Погосподарській книзі, відповідно до діючої на той час (до 13.12.1995 року) Інструкції про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої замісником міністру комунального господарства УРСР 31.01.1966 року, п.6 ч. 2 - будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягали реєстрації.

Крім того, з Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР від 31.10.1975 року вбачається, що підтвердженням належності будинку, інших відомостей, що необхідні для вчинення угод, в сільській місцевості є довідка виконкому відповідної ради народних депутатів, видана на підставі запису в погосподарській книзі.

Таким чином, відповідно до діючого на той час законодавства, спірний житловий будинок, збудований в 1957 році в сільській місцевості, якою є с. Перемога, є обєктом власності ОСОБА_3, належить їй.

За своє життя ОСОБА_3 залишила заповіт, посвідчений секретарем виконкому ОСОБА_2 сільської ради Харківського району Харківської області 19.09.2003 року, реєстр № 15, яким житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в с. Перемога по вул. Радянській, 6, Харківського району Харківської області, вона заповідала своєму синові ОСОБА_1 (а.с. 5).

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 119610, виданого 26.05.1998 року ОСОБА_2 сівльською радою Харківського району Харківсьої області, батько позивача - ОСОБА_4 помер 26 травня1998 року (а.с. 7).

Інших спадкоємців, як за законом, так і таких, які б могли претендувати на обовязкову частку у спадщині, у разі спадкування за заповітом, ОСОБА_3 не має.

Після смерті матері відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК України (в ред. 1963 року), ст. ст. 1268, 1269 ЦК України (в ред. 2003 року) тобто Закону, який діяв на час відкриття спадщини, ОСОБА_1 спадщину прийняв в установлений законом шестимісячний строк, оскільки звернувся до нотконтори із заявою про прийняття спадщини, вступив в управління та володіння спадковим майном, тому як користувався і доглядав за будинком.

Родинні відносини між позивачем та його батьками підтверджуються свідоцтвом про народження серії ЯЩ № 003412, виданого 04 липня Переможанською сільською радою, актовий запис № 8 (а.с. 6).

Оскільки спірний житловий будинок був збудований матірю ОСОБА_3, тому фактично на день смерті матері належав їй на праві власності в порядку забудови, відповідно до ст. 1218 ЦК України (в ред. 2003 року) цей будинок входить до складу спадщини. Однак, відповідно до п.11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті власника, у звязку із чим на підставі ч. 4 ст. 25 ЦК України зупиняється його правоздатність, тому після смерті особи вже не може бути визнано за нею будь-яке право, в тому числі і право власності.

З відповіді Першої державної нотаріальної контори вбачається, що після ОСОБА_3, яка померла 28.11.2003 року з заявою про прийняття спадщини, про відмову від спадщини з спадкоємців ніхто не звертався. 09.11.2005 року за реєстровим № 2-2585 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові внески з відсотками, компенсаціями, індексаціями, що знаходяться в ощадбанку № 5483/069 на імя сина померлої ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, не суперечать закону та підлягають задоволенню.

Судові витрати суд залишає за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 100, 524, 526, 529, 548, 549, 256 ЦК України (в редакції 1963 року), ст. ст. 1220, 1223, 1233, 1261, 1267, 1268-1270, п. 4 Заключних та перехідних положень ЦК України (в ред. 2003 року), керуючись ст. ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями № 6 по вул. Радянській в с. Перемога Харківського району Харківської області, в порядку спадкування за заповітом після матері ОСОБА_3, яка померла 28 листопада 2003 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Г.І. Ільїна