ун. № 2-7507/11
пр. № 2/2608/1837/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2012 року

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Коваль О.А.

при секретарі Лазаренко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про виселення з допоміжного приміщення без надання іншого житлового приміщення.

ВСТАНОВИВ:

КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва» звернулось до суду з позовом про виселення ОСОБА_1 з допоміжного приміщення будинку № 8 по пров. Приладному у м.Києві, розміром 38,4 кв.м., яке розташоване на першому поверсі зазначеного будинку без надання іншого жилового приміщення.

Під час розгляду справи представник позивача збільшив позовні вимоги, згідно яких просив залучити до участі у справі в якості співвідповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_3, які також неправомірно проживають в спірному приміщенні разом з ОСОБА_1 та виселити їх без надання іншого житлового приміщення.

Обґрунтовуючи вимоги тим, що 09.02.2011 року представниками комунального підприємства під час обстеження будинку № 8 по пров. Приладному у м.Києві, який знаходиться на їх балансі, було встановлено самовільне захоплення відповідачами допоміжного приміщення на першому поверсі зазначеного будинку розміром 38,4 кв.м. Відповідачі проживають у вказаному приміщенні без ордеру та реєстрації, користуються центральним опаленням, холодним та гарячим водопостачанням, електроенергією, проте за житлово-комунальні послуги не сплачують, зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім того, зайняте ними приміщення не є житловим. На неодноразові звернення комунального підприємства не реагують, приміщення не звільняють.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили в їх задоволенні відмовити.

ОСОБА_1 суду пояснив, що з 1992 року по 2005 рік він працював двірником в ЖЕКу-1307, ЖЕКу-1109, ЖЕО- 811 та мав бути забезпечений службовим житлом, проте, оскілки у 1994 році вільного житлового приміщення не було, за розпорядженням начальника ЖЕО-11 йому разом із сім»єю надали в користування нежитлове приміщення, яке він самостійно переобладнав в житлове, став плати комунальні послуги за користування ним. З огляду на що вказує на своє право користування вказаним приміщенням, як службовим.

На запитання суду зазначив, що ордер на зайняття вказаного приміщення йому не видавався, розпорядження начальника ЖЕО-11 щодо його йому надання було усним, переобладнання нежитлового у житлове документально ним не оформлялось, зареєстрований він разом із сином, дочкою та дружиною за адресою: АДРЕСА_1, перебуває на обліку поліпшення житлових умов.

ОСОБА_2 і ОСОБА_2 підтримали пояснення ОСОБА_1, додатково зазначили, що їх батько ОСОБА_1 переобладнав вказане нежитлове приміщення у житлове, зробивши в ньому ремонт, проживають вони в ньому з 1994 року, на якій підставі воно йому надавалось не знають.

Представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечували, просили в його задоволенні відмовити, вказуючи на те, що ОСОБА_1 працюючи двірником більше десяти років мав би бути забезпечений службовим житлом, чого державними органами зроблено не було, натомість йому надали у користування нежитлове приміщення, яке він переобладнав у житлове, а тому має беззаперечене право на нього, як на службове.

До участі у справі в якості третьої особи було залучено дружину та матір відповідачів ОСОБА_4, яка проти позову заперечувала, суду пояснила, що спірне приміщення було нежитловим, але вони домовились із працівниками ЖЕКу, щоб вони із сім»єю в ньому проживали, ордер на його зайняття не видавався, договір по наданню комунальних послуг не укладався, комунальні послуги сплачували по усній домовленості, зареєстровані вони всі за адресою: АДРЕСА_1, де вона зараз і проживає, оскільки має погані відносини із чоловіком. ОСОБА_1 більше десяти років працював двірником в ЖЕКу, здійснив переобладнання цього приміщення в житлове, а тому має право на користування ним.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів, їх представників, третьої особи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані докази, суд дійшов висновку про його задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що будинок № 8 по пров. Приладному у м.Києві належить до власності територіальної громади м. Києва, знаходиться на балансі Комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва», обслуговується Комунальним підприємством «Ремонтно-експлуатаційна організація-8».

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_2 проживають на першому поверсі зазначеного будинку, в приміщенні розміром 38,4 кв.м.

Згідно довідки форми № 3 КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва» від 08.02.2012р. за № 374/1 зареєстровані відповідачі та третя особа в квартирі АДРЕСА_2. ОСОБА_1 з 1990р.; ОСОБА_2 з 1988р.; ОСОБА_2 з 1990р., ОСОБА_4 з 1986р., разом з ними ОСОБА_6; ОСОБА_7; ОСОБА_8

Згідно відповіді на судовий запит Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна від 07.05.2012р. за № 18106 (И-2012), даних поверхневого плану вказаної будівлі, зазначене приміщення за своїм призначенням відноситься до комунально-побутових приміщень, є нежитловим.

Відповідачі та третя особа також вказують на те, що вказане приміщення було нежитловим, але після того як вони стали в ньому проживати, переобладнали в житлове, а тому мають на право користування ним, як службовим житлом, оскільки ОСОБА_1 більше десяти років працював двірником в ЖЕКу, а тому мав бути ним забезпечений.

Відповідно до ч.1 ст. 118 Житлового кодексу України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле

приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого

комітету районної, міської, районної в місті Ради народних

депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило,

окремі квартири.

Відповідно до ст. 120 Житлового кодексу України у будинках, що належать колгоспам, включення жилих приміщень до числа службових (у тому числі і в будинках, заселенихдо введення в дію Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних

республік) і встановлення переліку категорій працівників, яким

можуть надаватися такі приміщення, провадяться за рішенням

загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених,

затверджуваним виконавчим комітетом районної, міської, районної в

місті Ради народних депутатів.

Службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації

підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу

управління іншої кооперативної та іншої громадської організації (ч.1 ст. 121 Житлового кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст. 122 Житлового кодексу України на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є

єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.

Проте, у судовому засіданні встановлено, що рішення про надання відповідачу спірного приміщення не приймалось, спеціальний ордер на її зайняття не видавався.

Крім того, займане ним приміщення не має статусу службового, є нежитловим.

Тоді як, жодною нормою житлового законодавства не передбачено надання та проживання в нежитловому приміщенні.

Посилання відповідачів та їх представників на самостійне переобладнання вказаного нежитлового приміщення в житлове, та його статус, як службового житла також не ґрунтуються на законі, оскільки законодавчими нормами передбачений певний порядок зміни правового статусу нежитлового приміщення на житлове та його реєстрація відповідними органами, чого в даному випадку зроблено не було.

Крім того, згідно вище вказаних норм Житлового Кодексу України та Постанови «Про службові жилі приміщення» від 04.02.1988р. за N 37 включення житла до числа службових здійснюється на підставі рішення виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства,

установи, організації. Тоді як, вказане приміщення не включене до числа службових.

Надані відповідачами пояснення та квитанції по оплаті комунальних послуг за користування вказаним приміщенням, суд оцінює критично, з урахуванням вище вказаного обґрунтування.

Згідно статті 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами належних та допустимих доказів.

Отже, у судовому засіданні встановлено, що приміщення розміром 38,4 кв.м., що знаходиться на першому поверсі в будинку 8 по пров. Приладному у м.Києві де проживають відповідачі є нежитловим, зайняте ними без правових на те підстав.

Відповідно до Наказу державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005р. за № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих приміщень будинків та при будинкових територій» допоміжні приміщення житлового будинку, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку.

Згідно ч.2 ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Згідно ч.1,2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача, який є балансоутримувачем вказаного будинку та має відповідне право на захист порушеного права співвласників будинкує обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Щодо права відповідача на отримання службового житла в силу своєї роботи прибиральником в ЖЕКу понад десяти років, то зазначене, суд не розглядає, оскільки вказане не є предметом розгляду даної справи, що не позбавляє відповідача самостійного права на звернення до суду із відповідним позовом.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 118, 120, 121, 122 ЖК України, ст.ст. 369, 382 ЦК України, Постановою «Про службові жилі приміщення» від 04.02.1988р. за N 37, ст. ст. ст. 3, 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

Позов Комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про виселення з допоміжного приміщення без надання іншого житлового приміщення задовольнити.

Виселити ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3 з допоміжного приміщення будинку № 8 по пров. Приладному у м.Києві, розміром 38,4 кв.м., яке розташоване на першому поверсі зазначеного будинку без надання іншого житлового приміщення.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення через Святошинський районний суд м.Києва. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя