ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. МИКОЛАЄВА.
УХВАЛА

ІМЯМ УКРАЇНИ

27 листопада 2012 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Черенкової Н.П.,

при секретарі Волковій І.А.,

за участю адвоката заявника Маркіна С.І.,

представника Центрального відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Артемонова Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про визнання дій по відкриттю виконавчого провадження незаконними та відміну постанови про відкриття провадження , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 22.10.2012 р. звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати дії старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Биковської Т.В. по відкриттю виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 169 240 000 грн.- незаконними, та як результат цього постанову від 05.10.2012 р. про відкриття виконавчого провадження, та скасувати її.

Підставою для задоволення скарги, заявник вказав те, що митниця не є стягувачем, а Державне казначейство України не зверталось з заявою про виконання постанови. Окрім того,у порушення Інструкції, не вказаний ідентифікаційний код та інші дані боржника та стягувача.

ОСОБА_1 до судового засідання не з*явився.

Представник заявника- ОСОБА_2 скаргу вважав такою, що підлягає задоволенню.

Представник Центрального відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції вважав, що порушень законодавства у діях виконавчої служби немає, державний виконавець діяв у строгій відповідності до вимог чинного законодавства, а тому скарга задоволенню не підлягає.

Судом постановлено про розгляд справи у відсутності заявника.

Обставини, встановлені судом.

12.06.2012 р. Центральним судом м. Миколаєва за матеріалами, які надійшли від Миколаївської митниці у відношенні ОСОБА_1 , постановлено про закриття провадження у відношенні ОСОБА_1 за порушення, передбачене ч.1 ст. 352 Митного Кодексу України, за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постановою апеляційного суду Миколаївської області від 11.07.2012 р., постанова від 12.06.2012 р. скасована, ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.352 ч.1 Митного Кодексу України та накладене стягнення у вигляді штрафу в сумі 169 240 грн., та конфіскація товарів.

19.09.2012р. до Центрального відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції надійшла заява від Миколаївської митниці про відкриття виконавчого провадження на підставі

03.10.2012 р. заява та виконавчий документ передані на виконання старшому державному виконавцю Центрального відділу Миколаївського міського управління юстиції Биковській Т.В.

Постановою від 05.10.2012 р. відкрито виконавче провадження, копія якого направлена ОСОБА_1 08.10.2012 р., та отримана ним 12.10.2012р.

Підставою для відкриття виконавчого провадження, у відповідності до ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження «, є заява стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Статтею 8 цього ж Закону передбачено, що сторонами у виконавчому провадженні є стягував і боржник. За виконавчим документом про стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступає орган, за позовом якого судом винесено відповідне рішення, або орган державної влади / крім суду / , який відповідно до закону прийняв таке рішення. За іншими виконавчими документами про стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступають органи державної податкової служби.

За ст.458 Митного Кодексу України, порушення митних правил є адміністративне правопорушення, яке являє собою протиправні, винні дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законом порядок оформлення, здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи.

Згідно ст.523 Митного Кодексу України, особами, що реалізують державну політику у сфері державної митної справи є посадові особи, уповноважені на це : керівник відповідної митниці або його заступник.

Викладене вище свідчить про безпідставність посилання ОСОБА_1 на порушення вимог ст.ст 17, 19 ЗУ « Про виконавче провадження «з боку Центрального відділу ДВС ММУЮ,

Пунктом 3.3. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мін`юсту України від 02.04.2012 року № 512/5, визначено, що виконавчий документ повинен відповідати вимогам до виконавчого документа, зазначеним у статті 18 Закону України Про виконавче провадження. При перевірці відповідності виконавчого документа вимогам пункту 3 частини першої статті 18 Закону державний виконавець враховує таке: а) повне найменування для юридичних осіб повинно містити інформацію про організаційно-правову форму такої особи відповідно до вимог чинного законодавства; б) ім`я фізичної особи (яка є громадянином України) складається з її прізвища, власного імені та по батькові (частина перша статті 28 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 12 Закону України Про національні меншини в Україні громадяни, в національній традиції яких немає звичаю зафіксовувати по батькові, мають право записувати в паспорті лише ім`я та прізвище, а у свідоцтві про народження - імена батька та матері; в) відсутність ідентифікаційного коду суб`єкта господарювання - стягувача або боржника (для юридичних осіб) допускається, якщо законодавством країни, на території якої зареєстровано юридичну особу, не передбачено присвоєння юридичній особі ідентифікаційного коду; г) для фізичних осіб реєстраційний номер облікової картки платника податків не зазначається у виконавчому документі, якщо особа є іноземцем та законодавством країни, на території якої проживає фізична особа, встановлено інші форми обліку або якщо особа відмовилась його мати через свої релігійні переконання, про що є відповідна відмітка у паспорті особи.

Аналіз вищевказаних норм дозволяє суду зробити висновок про наступне.

Вимогами ЗУ Про виконавче провадження не передбачена необхідність обов`язкової вказівки у виконавчому документі індивідуального ідентифікаційного номеру боржника та інших даних, які ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки боржника тощо.

Закон встановлює необхідність вказівки цих відомостей лише у разі, якщо вони були встановлені під час розгляду справи.

Інші додаткові вимоги до виконавчих документів можуть бути встановлені лише законом.

Враховуючи те, що інші додаткові вимоги визначені п. 3.3. Інструкції, вказані у нормативному документі, який є лише підзаконним актом, то вони не можуть нести юридичної сили норм закону.

За такого, скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України , суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про визнання дій по відкриттю виконавчого провадження незаконними та відміну постанови про відкриття провадження - відмовити.

Ухала може бути оскаржене в порядку та строки, передбаченому ст. 294 - 296 ЦПК України.

Суддя Н.П. Черенкова