Справа № 1327/2-1654/11 Головуючий у 1 інстанції: Мелешко С.І.
Провадження № 22-ц/1390/5025/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів Савуляка Р.В., Шашкіної С.А.

з участю секретаря Рванцової О.О.

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_7, на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 21 травня 2012 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, з участю третіх осіб: КП «Комінтех», відділу громадянства і реєстрації фізичних осіб Червоноградського МВ ГУМВСУ у Львівській області, органу опіки і піклування Червоноградської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зняття з реєстрації,-

в с т а н о в и л а:

Позивач звернулася з позовом, з врахуванням уточнених вимог, прийнятих судом, про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою № 24 у будинку № 51 на вулиці С.Бандери у м.Червонограді, з підстав, передбачених ст. 107 ЖК України. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідачі є зареєстрованими у спірній квартирі, однак у ній не проживають, вони забрали з квартири свої речі, переїхали на інше місце проживання, не несуть витрат по утриманню житла. Перешкод в користуванні житлом відповідачам ніхто не чинив. Просить позов задовольнити.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 21 травня 2012 року позов задоволено. Визнано відповідачів такими, що втратили право користування спірною квартирою. Зобовязано КП «Комінтех», відділ громадянства і реєстрації фізичних осіб Червоноградського МВ ГУМВСУ у Львівській області зняти відповідачів з реєстрації у спірній квартирі.

Рішення оскаржили ОСОБА_5 і ОСОБА_6, яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_7 Посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, яке ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, просять його скасувати. Вказують, що між сторонами існують неприязні відносини і з цієї причини вони не проживають у спірній квартирі. Малолітня ОСОБА_7 має захворювання, які потребують постійного надання належної медичної допомоги. У селі Сілець, де вони тимчасово проживають, таку медичну допомогу одержати неможливо. Іншого житла вони не мають. Оскаржуване рішення суперечить інтересам малолітньої дитини.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене у справі судом першої інстанції рішення даним вимогам не відповідає.

На підставі ст.ст.11,60,61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Встановлено, що спірна квартира є однокімнатною, її житлова площа становить 21,1 кв.м. Вона відноситься до державного житлового фонду і була виділена ОСОБА_8 батькові позивача і ОСОБА_6, який був чоловіком ОСОБА_5 Особові рахунки про оплату комунальних послуг відкрито на ОСОБА_8 (а.с.9-10). Станом на 21 вересня 2009 року у квартирі зареєстровані ОСОБА_8, ОСОБА_5 як його дружина, дочки ОСОБА_4, ОСОБА_6, син ОСОБА_9 та онуки ОСОБА_10 і ОСОБА_7 (а.с.15). 11 жовтня 2011 року ОСОБА_8 помер і знятий з реєстрації у спірній квартирі (а.с.19,23).

Відповідно до довідки Волсвинської сільської ради (а.с.68) відповідачі проживають без реєстрації у будинку № 3 на вулиці Кутній с.Волсвин Сокальського району Львівської області, чого вони не заперечують. Однак, стверджують, що будинок, у якому вони тимчасово проживають, їм не належить, знаходиться у непридатному стані. Вони змушені були тимчасово переселитися із спірної квартири у звязку з неприязними відносинами із позивачем. Докази на спростування цих тверджень не надані. Із наявних фотографій будинку вбачається, що такий перебуває у незадовільному стані. З наданих матеріалів про відмову в порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_2 вбачається, що між сторонами існують неприязні відносини з приводу користування спірною квартирою, у яку позивач не впускає відповідачів.

Наявні в матеріалах справи акти про не проживання відповідачів у спірній квартирі, що встановлено зі слів сусідів, не можуть бути прийняті як докази виїзду відповідачів на інше постійне місце проживання. Факт реструктуризації позивачем заборгованості за користування комунальними послугами у спірній квартирі не може також бути таким доказом; оскільки по справі встановлено, що позивач користується спірною квартирою, тому у неї виникає обовязок оплати за утримання цього житла та спожитих комунальних послуг.

Згідно з висновком органу опіки і піклування (рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради № 28 від 23 лютого 2012 року) зняття з реєстрації у спірній квартирі малолітньої ОСОБА_7 є недоцільним та не відповідає інтересам дитини (а.с.50-51).

Відповідно до вимог ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача або членів його сім ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення, він втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. З цих підстав особа може бути визнаною такою, що втратила право на користування жилим приміщенням у випадку наявності доказів забезпечення її житлом для постійного проживання. Докази про наявність у відповідачів іншого житла для постійного проживання відсутні. Відтак, вони не можуть бути визнані такими, що втратили право користування спірним житлом на підставі ст. 107 ЖК України.

При вирішенні цього спору колегія суддів виходить з інтересів малолітньої ОСОБА_7, положень та принципів Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, Конвенції ООН про права дитини, прийнятої та відкритої для підписання, ратифікації та приєднання 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України з 27 вересня 1991 року, Європейської соціальної хартії, яка вступила в силу 1 липня 1999 року, Конституції України, Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, ЖК України, згідно з якими дитина внаслідок її фізичної і розумової незрілості потребує спеціальної охорони і піклування, особливої уваги, має право на особливий захист і допомогу для її благополуччя та гармонійного розвитку. Кожна дитина має право на житло. Право на житло також гарантоване іншим особам Конституцією України, ЖК України, що узгоджується з Європейською Конвенцією прав людини та основоположних свобод.

Суд першої інстанції зобовязав третіх осіб, які не є стороною у справі, вчинити дії зняття відповідачів з реєстрації, що суперечить вимогам чинного цивільного процесуального законодавства.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, висновки суду першої інстанції, викладені у цьому рішенні, не відповідають обставинам справи, що полягає у неправильній оцінці встановлених судом фактичних обставин і помилковому визначенні юридичних наслідків цих обставин. Тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч.1 ст.307, ст. ст. 309, ст. 313, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_7, - задовольнити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 21 травня 2012 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням у квартирі № 24 будинку № 51 на вулиці С.Бандери у м.Червонограді Львівської області та зобовязання зняття з реєстрації у цій квартирі ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_7.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене безпосереднього до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: