Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2012 року Білоцерківський міськрайоний суд у складі:

головуючого судді Кошель Л. М. ,

при секретарі Вангородська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю « Білоцерківський домобудівельний комбінат» про стягнення заборгованості по заробітній платі за час простою, компенсації за порушення строків виплати заробітної плати та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом , посилаючись на те, що з 22.01.1974 р. по 13.06.2012 р. вона працювала у ТОВ « Білоцерківський домобудівельний комбінат» на різних посадах. Починаючи з 01 червня 2009 року по 01 червня 2012 року підприємство перебувало у стані простою, однак, передбачену законом заробітну плату у розмірі 2/3 тарифної ставки не нараховувало і не виплачувало. Позивачка просила в судовому порядку стягнути з відповідача заробітну плату за час простою в розмірі 65830 грн 81 коп, компенсацію за порушення строків виплати заробітної плати в сумі 3 893 грн 71 коп та відшкодувати моральну шкоду в сумі 30 275 грн 48 коп, заподіяну порушенням її трудових прав.

В судовому засіданні позивачка вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на його безпідставність.

Суд, вислухавши пояснення позивачки та представника відповідача, дослідивши матеріали справи. прийшов до висновку, що позов необґрунтований і до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.01.1974 р. позивачка була прийнята на Білоцерківський домобудівельний комбінат на посаду інженера відділу головного технолога. З 23.04.1985 р. вона переведена на посаду інженера у проектно-сметну групу. 01.09.1997 р. позивачку призначено начальником кошторисно-договірного відділу.

На підставі протоколу № 4 від 01.09.1993 р. конференції трудового колективу Білоцерківський домобудівельний комбінат перейменовано в Колективне підприємство « Білоцерківський домобудівельний комбінат».

13.05.2008 р. позивачка була звільнена з роботи в зв»язку з переводом в ТОВ « Білоцерківський домобудівельний комбінат».

14.05.2008 р. позивачка прийнята у ТОВ « Білоцерківський домобудівельний комбінат» по переводу з КП « Білоцерківський домобудівельний комбінат» в апарат управління на посаду начальника кошторисно-договірного відділу.

28.03.2012 р. вона переведена на посаду заступника начальника кошторисно-договірного відділу апарату управління/ наказ № 34-к від 28.03.2012р./

На підставі наказу № 62-к від 13.06.2012 р. ОСОБА_1 звільнено з роботи з 13.06.2012 р. в зв»язку з виходом на пенсію за віком по ст.38 КЗпП України.

Дані обставини встановлені з трудової книжки позивачки / а.с.6/ та наказів ТОВ « Білоцерківський домобудівельний комбінат» по кадрах / а.с.26,27,85/

По справі встановлено, що ТОВ « Білоцерківський домобудівельний комбінат» / скорочене назва ТОВ « Білоцерківський ДБК»/ створено шляхом виділу зі складу Колективного підприємства « Білоцерківський домобудівельний комбінат» і є його правонаступником відповідно до розподільчого балансу / статут товариства , а.с.72-75/

ТОВ « Білоцерківський домобудівельний комбінат» має свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи / а.с.76/, з 06.05.2008 р. товариство зареєстроване в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України / а.с.77/

Заявляючи даний позов, позивачка стверджувала, що з 01.06.2009 р. по 01.06.2012 р. ТОВ « Білоцерківський ДБК» перебувало у стані простою, а тому у відповідності до ст.113 КЗпП України час простою не з вини працівника повинен був оплачуватися з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду/ окладу/.

Однак, такі ствердження позивачки були спростовані встановленими в суді фактами.

Так, по справі встановлено, що на підставі наказу по ТОВ « Білоцерківський домобудівельний комбінат» № 27 від 12.05.2009 р. з 12 травня 2009 року на невизначений термін для працівників підприємства було встановлено неповний одногодинний робочий тиждень, оплата праці за виконану роботу мала проводитися на підставі табелів обліку робочого часу згідно тарифів і окладів /а.с.24/

Суд встановив, що неповний одногодинний робочий тиждень було встановлено ОСОБА_1 з 12.05.2009 р. на невизначений термін за її заявою / а.с.29/ В суді позивачка підтвердила факт існування такої заяви і пояснила, що керівництво підприємства її запевнило, що труднощі тимчасові і скоро буде робота.

В судовому засіданні було встановлено, що за період з 12.05.2009 р. по день звільнення 13.06.2012 р. позивачка працювала в режимі одногодинного робочого тижня, її робочий час табелювався і оплачувався пропорційно відпрацьованому часу згідно окладу, заробітна плата виплачувалася щомісячно, без затримок / а.с.25,30-65,95/ В суді позивачка ці обставини визнала.

Судом також встановлено, що при звільненні з позивачкою було проведено розрахунок в сумі 2 440 грн 21 коп, включаючи компенсацію за невикористану відпустку / а.с.78/ Даний факт позивачка також визнала.

Відповідно до ст.56 КЗпП України за угодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом може встановлюватись як при прийнятті на роботу, так і згодом неповний робочий день або неповний робочий тиждень. Оплата праці в цих випадках провадиться пропорційно відпрацюваному часу або залежно від виробітку. Робота на умовах неповного робочого часу не тягне за собою будь-яких обмежень обсягу трудових прав працівників.

Законодавство України не містить обмежень щодо встановлення тривалості неповного робочого часу. Неповний робочий час може дорівнювати одній, п»яти, шести, десяти чи іншій кількості годин у тиждень.

Неповний робочий час може встановлюватися на певний період/ на певний строк/ або без обмеження строком. В останньому випадку власник не позбавляється права змінити тривалість неповного робочого часу чи замінити його на повний.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивачка, працюючи з 12.05.2009 р. по 13.06.2012 р. на ТОВ « Білоцерківський ДБК» в режимі неповного одногодинного робочого тижня, на законних підставах, за її згодою, вчасно отримала заробітну плату і розрахунок при звільненні, що були розраховані пропорційно відпрацьованому нею часу згідно посадового окладу.

А тому суд не вбачає жодних підстав для нарахування позивачці заробітної плати як за час простою з розрахунку 2/3 окладу, компенсації за порушення строків виплати заробітної плати та відшкодування моральної шкоди. В задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити за безпідставністю вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.56, 115,116 КЗпП України, ст.ст.10,11,60,61,209-218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_2