Справа № 2-4380/11
Провадження № 2/1412/1416/12
РІШЕННЯ

Іменем України

29.02.2012 року Заводський районний суд м.Миколаєва

ладі головуючого судді ОСОБА_1, при секретарі ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю представника позивача ОСОБА_4, представників відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м.Миколаєві, цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до Миколаївської міської поліклініки №3 про визнання незаконними та скасування наказів про застосування дисциплінарних стягнень, -

ВСТАНОВИВ:

18.01.2006 року, ОСОБА_7, звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської поліклініки №3 /далі по тексту ММП №3/ про визнання незаконним наказу про застосування дисциплінарного стягнення в якому зазначив, що працює в установі відповідача з 2000 року на посаді лікаря уролога.

Наказом №92-Л, від 24 вересня 2005 року, до нього було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за необґрунтоване призначення хворій ОСОБА_8 рентген-дослідження.

Наказ позивач вважає незаконним оскільки рішення про призначення хворій рентген дослідження було на його погляд обґрунтованим, а його проведення вимагав стан здоровя ОСОБА_8, що стосується втрати рентген знімку, вважає себе не причетним до цього інценденту, у звязку з чим просив суд скасувати цей наказ як необґрунтований.

В подальшому позивач свої позовні вимоги доповнив вимогами по скасування наказів №108-л від 06.12.2005 року, № 113-л від 29.12.2005 року про застосування дисциплінарного стягнення в виді догани, а також про визнання незаконним наказу №8-к від 20 січня 2006 року про його звільнення з займаної посади та посилаючись на положення ст.ст. 221, 228 та 231 КЗпП України, просив суд визнати незаконним накази про застосування дисциплінарних стягнень та про його звільнення.

В судовому засіданні позивач та його представник свої позовні вимоги підтримали підтвердили викладені в позові обставини та просили суд позов задовольнити.

Представники відповідача проти позову заперечували, стверджуючи, що застосовані до ОСОБА_9 дисциплінарні стягнення цілком обґрунтовані а відповідно цілком обґрунтований і наказ про його звільнення за систематичне порушення трудових обовязків, у звязку з чим просили суд в задоволені позову відмовити.

Суд вислухавши пояснення позивача, його представника, представників відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи дійшов висновків про безпідставність та необгрунтованність позовних вимог ОСОБА_9 на підставі наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до наказу 36-к від 21.04.1999 року, ОСОБА_9 було прийнято на роботу до Миколаївської міської поліклініки №3. на посаду лікаря уролога з 20.04.1999 року.

Наказом №8-к від 20.01.2006 року, ОСОБА_9, лікаря уролога, звільнено з займаної посади з 20.01.2006 року, за систематичне невиконання своїх посадових обовязків, покладених на нього трудовим договором на підставі п.З ст.40 КЗпП України.

Відповідно до п. З ч. 1 ст. 40 КЗпП України працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково ( ст.15 КЗпП).

Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою органу профспілки, яка утворена і діє на підприємстві, і членом якої є працівник (ч. 1 ст. 43 КЗпП).

Перевіряючи обґрунтованість доводів позивача, щодо незаконності накладення дисциплінарних стягнень судом встановив, що наказом виконуючого обов'язки головного лікаря ММП №3 №92-л від 24.09.2005 року, лікарю урологу ОСОБА_9, за необґрунтоване призначення рентген обстеження (незаписане в амбулаторній картці) зіпсування рентген знімку, оголошено догану.

Як вбачається з тексту пояснювальної записки санітарки ОСОБА_10, 06.09.2005 року, вона стала свідком того як лікар ОСОБА_9 зірвав з віконного скла та викинув до сміття, рентген знімок про що вона повідомила медичну сестру урологічного відділення ОСОБА_11, а остання в свою чергу завідуючого урологічного відділення.

В судовому засіданні ОСОБА_10 підтвердила що в період з 30.08.2005 року по 06.09.2005 року на віконному склі в кабінеті лікаря ОСОБА_9 був прикріплений рентген знімок і саме 06.09.2005 року лікар зірвав його зі скла, в наслідок чого знімок було зіпсовано, а саме розірвано навпіл та після чого лікар викинув його до сміття.

Відповідно до п.1.2 наказу №340 від 28.11.1997 року МЗО України, призначення рентген дослідження має бути обґрунтованим.

Судом встановлено, що зазначене рентген дослідження було проведено хворій ОСОБА_8, при цьому, згідно висновків судово-медичної експертизи №13-к від 19.03.2009 року, призначене рентгенологічне обслідування хворої було необґрунтовано по формальних ознаках.

Крім того в амбулаторній картці хворої відсутні відомості як про призначення ренгендослідження так і про отримані результати.

Не заперечував не виконання записів про призначення рентген дослідження хворій і сам позивач, який пояснив в судовому засіданні, що певні записи робив на окремих аркушах і в подальшому вносив їх до медичних карток.

Наказом головного лікаря ММП №3 №108-л від 06.12.2005 року, лікарю урологу ОСОБА_9, оголошено догану, за порушення правил ведення медичної документації.

Підставою прийняття такого рішення ста рапорт рапорту завідуючого урологічного відділення із змісту якого випливає, що в амбулаторних картках хворих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 які відповідно померли в 2000 та в 2005 році, маються записи про диспансерний огляд до 2005 року.

Таким чином, зроблені в картках вищевказаних хворих записи сфальсифікованими, що є обґрунтованою підставою для застосування дисциплінарного стягнення, звязку з чим в задоволені позовних вимог про скасування цього наказу, суд вважає за необхідне відмовити.

Наказом головного лікаря ММП №3 №113-л від 29.12.2005 року, лікарю урологу ОСОБА_9, оголошено догану, за порушення правил ведення медичної документації і неадекватне лікування післяопераційного хворого, на підставі висновків комісії результатами розгляду скарги ОСОБА_14.

Як встановлено в судовому засіданні хворий ОСОБА_14 після стаціонарного лікування, був направлений для проходження амбулаторного лікування до поліклініки №3 в урологічне відділення. 14 грудня 2005 року, хворий звернувся з заявою до головного лікаря поліклініки в який зазначив про різке погіршення стану свого здоров'я після процедур виконаних за рекомендацією лікаря ОСОБА_9.

Відповідно до висновків комісії, лікарем ОСОБА_9 порушено правила ведення медичної документації. По даним записів лікаря показань для призначення відповідного лікування, яке було призначено хворому ОСОБА_14 не було. При цьому від буд-яких пояснень ОСОБА_9 відмовився. Комісією запропоновано оголосити ОСОБА_9 догану.

Відповідно до розяснень, викладених у пунктах 15, 22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 р. (з наступними змінами), у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктом 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Аналізуючи вище встановлені обставини та враховуючи положення довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників системи охорони здоровя який затверджено Наказом МОЗ України №117 від 29.03.2002 року, розділ 81, та покладені на лікаря ОСОБА_9 функціональні обовязкі, затверджені наказом головного лікаря 20.12.2000 року, згідно яких він був зобовязаний відповідно, визначати обсяг рентгенологічних та інших досліджень, повинен знати права, обов'язки та відповідальність лікаря уролога, організувати диспансерного нагляду, правила оформлення медичної документації, проводити диспансерний нагляд за хворими з урологічною патологією, вести медичні картки амбулаторних хворих, виписувати рецепти, забезпечувати правильне ведення медичної документації медичною сестрою кабінету, суд вважає позовні вимоги позивача в частині визнання незаконним наказу №92- л від 24.09.2005 року про оголошення догани, №108-л від 06.12.2005 року та № 113-л від 29.12.2005 року про застосування дисциплінарного стягнення в виді догани необгрунтовані та не підлягають задоволенню.

Як встановлено в судовому засіданні, систематичне не виконання своїх посадових обов'язків лікарем урологом ОСОБА_9, підтверджується неоднарозовим застосуванням до нього дисциплінарних стягнень, а саме оголошення доган наказами №75-л від 05.08.2005 року, 34-л від 15.02.2005 року, №92-Л, від 24 вересня 2005 року, №108-л від 06.12.2005 року, та № 113-л від 29.12.2005 року.

Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволені зову оскільки дійшов переконання, що як оскаржені ним накази про застосування дисциплінарних стягнень так і наказ про його звільнення є обґрунтованими та законними.

Керуючись ст.ст. 211-215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ

В задоволені позову ОСОБА_9 до Миколаївської міської поліклініки №3 про визнання незаконними та скасування наказів про застосування дисциплінарних стягнень та звільнення - відмовити.

Рішення набирає в законної силу через 10 днів після його проголошення та може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Заводський райсуд м. Миколаєва в порядку та строки встановлені ст.ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя: С.В.Щербина