АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/8376/12 Справа № 429/2548/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Прозорова М.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2012 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного

суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Пономарь З.М., Ремеза В.А.

при секретарі: Горлаковій Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю ВП Роганський мясокомбінат про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати, компенсації за затримку розрахунку при звільненні та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2012 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ТОВ ВП Роганський мясокомбінат про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати, компенсації за затримку розрахунку при звільненні та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 поилавс на те, що з 24.03.2011 року по 03.10.2011 року він перебував з відповідачем у трудових відносинах, працюючи на посаді менеджера зі збуту. 03.10.2011 року він позивач звільнився із займаної посади за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, але всупереч вимог КЗпП України при звільненні відповідач не виплатив заробітну плату за серпень-вересень і жовтень 2011року в сумі 6 218грн. 70 коп.

Тому позивач просив суд стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату, суму компенсації за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 19 540 грн., моральну шкоду в сумі 5 000грн., а також покласти на відповідача судові витрати.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2012 року у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с. 49).

З таким рішенням ОСОБА_2 не погодилися і звернулася з апеляційною скаргою, в якій ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції, та направлення справи на новий розгляд до суду першої інтанції, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального законодавства ( а.с. 55-56).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційній скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду - скасувати, у звязку з чим постановити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , на підставі ст. 309 ЦПК України з наступних підстав.

Відповідно до ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебував з ТОВ ВП Роганський мясокомбінат у трудових відносинах і працював з 24.03.2011 року по 03.10.2011 року на посаді менеджера зі збуту, що підтверджується записом у трудовій книжці (а.с.З).

Трудові відносини між позивачем та відповідачем були припинені 03 жовтня 2011 року у зв'язку зі звільненням позивача із займаної посади за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України на підставі наказу від 03.10.2011 року № 204-0С, зазначені обставини підтверджуються, наявними в матеріалах справи письмовими доказами (а.с. 25-28).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати, компенсації за затримку розрахунку при звільненні та моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що заробітна плата за серпень у розмірі 2 023,92грн., вересень - 2 085,37грн., жовтень - 986,31грн. позивачем отримана через касу. При цьому суд посилався на довідку вих. 316 від 08.05.2012року (а.с. 29).

З таким висновком колегія суддів не може погодитися, оскільки він протиричить матеріалам справи та вимогам діючого законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що в ніч з 11 на 12 лютого 2012 року у приміщенні бухгалтерії відповідача, виникла аварійна ситуація системи опалення у звязку з чим було пошкоджено приміщення та частина документації (а.с. 39).

Як в суді першої інстанції, так і в апеляційній інстанції представник відповідача пояснював, що оригінали платіжних відомостей на видачу ОСОБА_2 заробітної плати за спірний період неможливо надати суду, оскільки вони були знищені на підставі протоколу № 1 експертної комісії від 16.02.2012 року, у звязку з тим, що не підлягали для подальшого використання.

Між тим, згідно вимог ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Доводи відповідача про те, що виплата заробітної плати підтверджується актом перевірки № 20-01-727/0108 територіальної Державної інспекції праці у Харківської області від 25 січня 2012 року, не можуть бути прийняти до уваги, оскільки колегія суддів не визнає цій документ як допустимий доказ. В суді апеляційній інстанції ОСОБА_2 посилався на фальшивість і недостовірність цього доказу, утверджував, що у відомостях не його підпис і що в інспекцію праці були направлені ксерокопії відомостей, а не оригинали.

За таких обставин, в силу діючого законодавства, з урахуванням того, що підприємство несе відповідальність за збереження оригіналів платіжних документів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно відовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати, і вважає за необхідне рішення суду скасувати, та постановити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог і стягнення з ТОВВП Роганський мясокомбінат на користь ОСОБА_2 заборгованості по заробітної плати у сумі 3071 грн.68 коп. (заробітна плата за вересень 2011 року у сумі 2085 грн.37 коп. і жовтень 2011 року у сумі 986 грн.312 коп.).

Доводи ОСОБА_2 про те, що йому нараховувалася бонусна заробітна плата нічім не підтверджені.

Вирішуючи питання про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні, колегія суддів вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме у суму 3000 грн. з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 117 КЗпП і п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»(далі - постанова Пленуму) у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а за наявності спору про розміри належних сум спір вирішується судом, який визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням розміру спірної суми, її частки в заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин.

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість по заробітної плати позивача складає 3071 грн.68 коп. (заробітна плата за вересень 2011 року - 2085 грн.37 коп. і жовтень 2011 року - 986 грн.31 коп.). На момент звільнення середньоденний заробіток позивача складав 113 грн.98 коп. (2545 грн.+2470 грн.):44 дн. ) (а.с..16). Компенсація за затримку розрахунку при звільненні ОСОБА_2 за період з 3.10.2011 року по 25.09.2012 року складає 28039 грн.

Але, з урахуванням конкретних обставин справи, з урахуванням пропорційності розміру відшкодування і розміру заборгованості (заборгованість по заробітної плати позивача складає 3071 грн.68 коп.), а також з урахуванням того, що ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом 6.03.2012 року, тобто через пять місяців після звільнення, колегія суддів вважає за необхідне визначити розмір відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні 3000грн., у відшкодування моральної шкоди 100 грн., задовольнивши частково апеляційну скаргу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303,307,309,315,319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2012 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю ВП Роганський мясокомбінат про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати, компенсації за затримку розрахунку при звільненні та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ВП Роганський мясокомбінат на користь ОСОБА_2 заборгованості по заробітної плати у сумі 3071 грн.68 коп., компенсацію за затримку розрахунку при звільненні у сумі 3000 грн. та моральну шкоду у розмірі 100 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді: