Номер провадження2/0526/726/2012
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. МАКІЇВКИ
ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2/0526/726/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2012 року м. Макіївка

Кіровський районний суд міста Макіївки Донецької області у складі:

головуюча суддя Шуляк Л.В. при секретарі Ходацькій М.В.

за участю сторін: позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні місцевого суду в місті Макіївка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Донбас», державного підприємства «Шахта «Глибока»про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя внаслідок професійного захворювання,

В С Т А Н О В И В:

05 червня 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з уточненим та доповненим до початку розгляду справи позовом до публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Донбас»(далі ПАТ «Шахтоуправління Донбас»), державного підприємства «Шахта «Глибока» (далі ДП «Шахта «Глибока») про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя при виконання трудових обовязків, мотивуючи свої вимоги тим, що небезпечні умови праці на підприємствах призвели до отримання ним професійного захворювання, яке спричинило йому моральні втрати.

У судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав заявлені позовні вимоги, в обґрунтування яких послався на факти і обставини, викладені у позовній заяві, та зазначив, що з 1989 року перебував у трудових відносинах з шахтою «Глибока»державного відкритого акціонерного товариства «Шахтоуправління Донбас», яке у 2006 році було реорганізовано шляхом виділення з його складу технічної одиниці «Шахта «Глибока»та створення на її базі ДП «Шахта «Глибока». У 2006 році він був переведений на ДП «Шахта «Глибока», де працював до 01 серпня 2008 року і був звільнений у зв*язку зі станом здоров*я за п. 2 ст. 40 КЗпП України. Весь зазначений час він працював підземним гірничим робочим очисного забою 4 та 5 розряду. Під час тяжкої фізичної роботи у незадовільних умовах підземного виробництва він отримав професійне захворювання: хронічну вертоброгенну попереково-крижову радикулопатію у стадії тривалого загострення з больовим, м*язково-тонічним синдромами; пневмоконіз, вузликову форму 1/1 р/s; легеневу недостатність першого ступеня. За первісним висновком МСЕК від 31 липня 2008 року при огляді йому було встановлено 65% втрати професійної працездатності з яких: 40% - радикулопатія; 25% - пневмоконіоз та він був безстроково визнаний інвалідом 3 групи. Вважає, що несприятливі умови праці на підприємстві призвели до ушкодження його здоровя та професійного захворювання, внаслідок чого йому спричинені моральні втрати, розмір компенсації яких визначає у загальній сумі 90000 грн. У звязку з відмовою відповідачів у добровільному порядку відшкодувати моральну шкоду, просить суд стягнути на його користь одноразово суму відшкодування: 70000 грн. з публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Донбас»; 20000 грн. - з державного підприємства «Шахта «Глибока»Міністерства вугільної промисловості України .

Публічне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Донбас» позов не визнало, пославшись на його безпідставність. Представник відповідача юрисконсульт ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» ОСОБА_3 , яка діє на підставі довіреності юридичної особи, заперечуючи проти позовних вимог, у судовому засіданні стверджувала, що підприємство відповідно до положень Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», з квітня 2001 року застрахувало своїх робітників та систематично здійснювало до установи Фонду соціального страхування відповідні відрахування. Позивачем не надано достовірних та переконливих доказів на підтвердження факту спричинення йому моральної шкоди. Представлені позивачем документи лише свідчать про характер ушкодження здоров*я та його остаточну працездатність. Таким чином, представник відповідача вважає, що ОСОБА_2 не доведено належними доказами факту спричинення йому моральної шкоди внаслідок професійного захворювання, тому законні підстави для відшкодування ПАТ «Шахтоуправління Донбас»компенсації моральної шкоди відсутні. У 2006 році ДВАТ «Шахтоуправління Донбас»було реорганізовано шляхом виділення з його складу технічної одиниці «Шахта Глибока»зі створенням на її базі державного підприємства «Шахта Глибока», яке у відповідності до Статуту є правонаступником прав та обов*язків ДВАТ «Шахтоуправління Донбас», пов*язаних з діяльністю його технічної одиниці «Шахта Глибока». За наведених обставин саме ДП «Шахта «Глибока»має нести відповідальність за професійне захворювання позивача за період його роботи з 16 січня 1989 року по 05 лютого 2006 року на підприємстві «Шахта Глибока»ДВАТ «Шахтоуправління «Донбас». З 06 лютого 2006 року ОСОБА_2 був переведений гірничим робочим очисного забою 5 розряду на шахту «Щегловська-Глибока» ДВАТ «Шахтоуправління «Донбас», яке у 2008 році було перейменовано у ВАТ «Шахтоуправління «Донбас», а у 2010 році у ПАТ «Шахтоуправління Донбас». За наведених обставин, у разі задоволення судом позову ОСОБА_2, відповідальними за його професійне захворювання є підприємства вугільної промисловості, на яких позивач працював пропорційно відпрацьованого часу по професії гірничого робочого очисного забою.

Крім того, право на відшкодування моральної шкоди у ОСОБА_2 виникло 31 липня 2008 року, а вимоги про стягнення моральної шкоди заявлені позивачем після спливу передбаченого статтею 233 КЗпП України строку позовної давності, питання про поновлення якого позивачем не заявлено.

За наведених обставин представник відповідача у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 просить відмовити повністю.

Державне підприємство «Шахта «Глибока», яке повідомлене в установленому законом порядку про час і місце судового розгляду справи, не використало наданого законом права на участь свого представника у судовому засіданні. Головою ліквідаційної комісії ДП «Шахта «Глибока»ОСОБА_4 до суду подана заява, в якій він просить розглянути справу за відсутності їх представника. З тексту письмових заперечень убачається, що ДП «Шахта «Глибока»позов ОСОБА_2 не визнає, посилаючись на його безпідставність, зазначивши, що у відповідності до пункту 6 наказу Міністерства вугільної промисловості України від 04.08.2006 року № 425 та пункту 5 наказу ДП «Шахта «Глибока»від 01.10.2006 року № 1-к останнє є правонаступником ДВАТ «Шахтоуправління «Донбас»в частині, пов*язаній з діяльністю його структурної одиниці «Шахта «Глибока»у відповідності з розподільчим балансом. Розподільчий баланс містить в собі інформацію про активи, зобов*язання та власний капітал підприємства, які виникли внаслідок минулих подій станом на 01.10.2006 року. Серед цих зобов*язань відсутні будь-які зобов*язання ДП «Шахта»Глибока»відносно позивача.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне.

Приписами статті 46 Конституції України (254к/96-ВР) закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що ОСОБА_2 тривалий час (з 16 січня 1989 року по 01 серпня 2008 року) працював на підприємствах вугільної промисловості на умовах трудового договору гірничим робочим по ремонту гірничих виробіток добичної ділянки, гірничим робочим очисного забою 4, а згодом 5 розряду, з повним робочим днем на шахті.

При цьому ОСОБА_2 у період з 16 січня 1989 року по 05 лютого 2006 року працював на «Шахті «Глибока», яка в якості технічної одиниці входила до складу шахтоуправління імені газети «Соціалістичний Донбас»виробничого об*єднання «Донецьквугілля», яке внаслідок неодноразово здійснених перейменувань та реорганізацій з 07 лютого 2003 року реорганізовано в державне відкрите акціонерне товариство «Шахтоуправління «Донбас»(далі ДВАТ «Шахтоуправління «Донбас», структурними підрозділами якого з 28 березня 2001 року є шахта «Щегловська-Глибока», з 21 червня 2004 року шахта № 22 «Комунарська».

Наказом ДВАТ «Шахтоуправління «Донбас»від 06 лютого 2006 року № 70 к ОСОБА_2 з 06 лютого 2006 року був переведений на шахту «Щегловська Глибока»ДВАТ «Шахтоуправління «Донбас», де працював гірничим робочим очисного забою 5 розряду ділянки № 2, з повним робочим днем на шахті і був звільнений 01 серпня 2008 року з підстав, передбачених п. 2 ст. 40 КЗпП у зв*язку з виявленою невідповідністю виконуємої роботи за станом здоров*я.

Наказами Міністерства вугільної промисловості України № 380 від 25 липня 2008 року та № 339 від 09 вересня 2010 року ДВАТ «Шахтоуправління «Донбас» було переіменовано спочатку у ВАТ «Шахтоуправління «Донбас», а потім в Публічне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Донбас».

На підприємствах вугільної промисловості позивач працював у особливо шкідливих і небезпечних умовах та під час виконання своїх трудових обовязків отримав професійне захворювання, про що Макіївською санітарно-епідеміологічною станцією складено акт санітарно розслідування хронічного професійного захворювання , затверджений її головним лікарем 23 липня 2008 року. Причинами професійного захворювання визнані: тривалий вплив в процесі трудової діяльності у підземних умовах праці на організм тяжкої фізичної праці; тривалий вплив в процесі трудової діяльності в підземних умовах праці на організм пилу фіброгенної дії.

За висновком лікарсько-експертної комісії КЛПУ «Обласна клінічна лікарня профзахворювань»від 04 липня 2008 року за наслідками стаціонарного обстеження ОСОБА_2 встановлено заключний діагноз: основний: первинно: хронічна вертеброгенна поперечно-хресцова радикулопатія в стадії затягнувшогося загострення з болевим, м*язковим тонічним синдромами. Пневмоноконіо, антрако-силікатоз, вузелкова форма 1/1, р/9. Легенева недостатність першого ступеню. Захворювання професійні; супутній: остеохондроз, спендалез, спонділоатроз поперечного відділу хребта з протрузією дисків Л-4, Л-5. ІБС: атеросклеротичний кардіосклероз, Н один, пресбіопія обох очей. Рекомендовано провести пробне лікування HRZ в амбулаторних умовах. Динамічний нагляд у невропатолога. Підлягає направленню на професійну МСЕК. Протипоказана праця в підземних умовах, тяжка фізична праця та праця, з пилом, токсичними речовинами, в несприйнятливих метеоумовах. Відповідальною за виникнення профзахворювань слід вважати професії ГРОЗ, ГРП по РГБ пропорційно відпрацьованому часу.

Згідно з висновком Донецької обласної профпатологічної МСЕК від 31 липня 2008 року ОСОБА_2 при первинному огляді встановлена стійка втрата професійної працездатності по сукупності 65 % у звязку з професійним захворюванням, з яких 45% по радикуліту; 25% - по пневмоконіозу за професіями ГРОЗ, ГРП по РГБ, та він визнаний інвалідом третьої групи безстроково. ОСОБА_2 протипоказана праця в підземних умовах та тяжкий фізичний труд, рекомендовано «Д»нагляд у невропатолога та пульманолога.

Із записів трудової книжки позивача убачається, що після звільнення 01 серпня 2008 року за п. 2 ст. 40 КЗпП України за станом здоров*я зі структурного підрозділу шахта «Щегловська-Глибока»ДВАТ «Шахтоуправління «Донбас», він з 10 грудня 2010 року працевлаштувався в якості охоронника ТОВ «Барс»», звідки за власним бажанням звільнився 22 березня 2011 року, після чого 03 жовтня 2011 року працевлаштувався сторожем в КП «Макіївський комбінат дитячого харчування», звідки 30 червня 2012 року був звільнений за ініціативою власника підприємства за п. 1 ст. 40 КЗпП і до теперішнього часу не працює.

Наведені факти і обставини визнані сторонами в судовому засіданні, вони підтверджені наявними в матеріалах справи документами, тому відповідно до правил частини першої статті 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Наказом Міністерства вугільної промисловості України від 04 серпня 2006 року № 426 ДВАТ «Шахтоуправління «Донбас»було реорганізовано шляхом виділення з його складу технічної одиниці «Шахта «Глибока»та на її базі створено державне підприємство «Шахта Глибока», яке згідно з п. 6 вищевказаного наказу є правонаступником майнових прав та обов*язків ДВАТ «Шахтоуправління «Донбас», пов*язаних з діяльністю його технічної одиниці «Шахта «Глибока»згідно з розподільчим балансом.

Згідно пунктів 3.1 та 3.2. Статуту Державного підприємства «Шахта «Глибока», зареєстрованому 09 листопада 2006 року у виконавчому комітеті Макіївської міської ради Донецької області, підприємство є юридичною особою та правонаступником прав та обов*язків державного відкритого акціонерного товариства «Шахтоуправління «Донбас», пов*язаних з діяльністю його технічної одиниці «Шахта «Глибока».

Першим заступником Міністра вугільної промисловості України 30 вересня 2006 року затверджено розподільний баланс, згідно якому на баланс ДП «Шахта «Глибока» передано всі необоротні та оборотні активи, витрати майбутніх періодів технічної одиниці ДВАТ «Шахтоуправління «Донбас»- «Шахта «Глибока».

За наведених обставин, суд визнає, що ДП «Шахта «Глибока» є правонаступником всіх прав та обов*язків державного відкритого акціонерного товариства «Шахтоуправління «Донбас», пов*язаних з діяльністю його технічної одиниці «Шахта «Глибока», а тому ДП «Шахта Глибока» має нести відповідальність за отримання ОСОБА_2 професійного захворювання, яке призвело до стійкої втрати ним професійної працездатності в період часу його роботи на «Шахті «Глибока»ДВАТ «Шахтоуправління «Донбас».

Доводи відповідача ДП «Шахта «Глибока»про те, що розподільчий баланс містить в собі інформацію про активи, зобов*язання та власний капітал підприємства, які виникли внаслідок минулих подій станом на 01.10.2006 року, серед яких відсутні будь-які зобов*язання щодо ОСОБА_2 суд визнає безпідставними.

За чинним цивільним законодавством правонаступництво передбачає перехід прав і обов*язків від одного суб*єкта до іншого. У даному конкретному випадку до правонаступника юридичної особи ДП «Шахта «Глибока»перейшли усі права і обов*язки юридичної особи, якій вони належали раніше - ДВАТ «Шахтоуправління «Донбас», пов*язаних з діяльністю його технічної одиниці «Шахта «Глибока».

Чинним законодавством не передбачено необхідність включення до розподільчого балансу зобов*язань щодо відшкодування моральної шкоди, завданої працівникам ушкодженням здоровя внаслідок професійного захворювання, у тому числі на майбутнє.

Приписами статті 153 Кодексу законів про працю України та статті 13 Закону України від 14 жовтня 1992 року № 2694-ХІІ «Про охорону праці»визначено, що роботодавець зобовязаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Законом України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV«Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі Закон № 1105-ХІV, набрав чинності з 1 квітня 2001 року), встановлено, що у разі настання страхового випадку Фонд зобовязаний у встановленому законодавством порядку згідно статті 21 Закону надати соціальні послуги і провести виплати, передбачені цією нормою права, зокрема, своєчасно та в повному розмірі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоровя, виплачуючи йому: е) грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди застрахованим особам незалежно від відшкодування майнової втрати відповідно до статті 1 Закону було одним із засобів захисту особистих немайнових прав працівника. Обовязок по відшкодуванню моральної шкоди застрахованим особам, як це було передбачено підпунктом 1 частини першої статті 21, частиною третьою статті 28 Закону, покладався на установи Фонду.

Положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу 3 пункту 10, пункту 11 розділу І Закону України від 23 лютого 2007 року № 717-V «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-ХІV.

Рішенням Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року № 20-рп/2008 визнано, що зазначеними законодавчими змінами право цієї категорії громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Відповідно до положень статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної сили, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Враховуючи той факт, що професійне захворювання ОСОБА_2, яке призвело до стійкої втрати працівником професійної працездатності, вперше встановлено медико-соціальною експертною комісією 31 липня 2008 року, суд визнає, що страховий випадок виник не в період дії Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», в редакції Закону від 23 лютого 2007 року № 717-V.

Таким чином, суд визнає наявність у позивача права вимагати відшкодування моральної шкоди, заподіяної унаслідок професійного захворювання, з юридичних осіб публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Донбас»та державного підприємства «Шахта «Глибока».

Доводи у судовому засіданні представника відповідача ОСОБА_3 про правомірність і законність відмови підприємства у відшкодуванні моральної шкоди, з огляду на викладені обставини, не ґрунтуються на нормах закону, тому визнаються судом неспроможними і не беруться до уваги.

Статтею 237-1 Кодексу законів про працю України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Визначення моральної шкоди міститься у положеннях статті 23 ЦК України, у якій зазначено, що моральна шкода полягає, зокрема: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з противоправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном, або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Обґрунтовуючи вимоги про наявність факту спричинення та розміру компенсації моральної шкоди, позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні зазначив, що за станом здоровя, він визнаний інвалідом третьої групи і частково (65%) втратив професійну працездатність, у зв*язку з чим був звільнений з шахти, де отримував стабільний і значний за своїм розміром заробіток. МСЕК йому заборонена праця в підземних умовах та тяжкий фізичний труд, рекомендовано «Д»нагляд у невропатолога та пульманолога. За станом здоровя він обмежений у побуті, його турбують фізичні болі, він у звязку з отриманим захворюванням знаходиться під наглядом лікарів, проходить систематичні курси стаціонарного і амбулаторного лікування у медичних закладах. Унаслідок цього порушені його звичайні соціальні звязки, він знаходиться у постійній нервовій напруженості, що негативно впливає на його психологічний стан. Компенсація моральної шкоди оцінюється ним у загальному розмірі 90000 грн. При цьому, зважаючи на те, що тривалий час 17 років він працював у ДВАТ «Шахтоуправління «Донбас», де фактично і отримав професійне захворювання, саме тому просить одноразово стягнути на його користь у відшкодування моральної шкоди: 70000 грн. з публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Донбас»; 20000 грн. - з державного підприємства «Шахта «Глибока».

Факт звільнення ОСОБА_2 з підприємства вугільної промисловості за станом здоровя, систематичне знаходження його на стаціонарному і амбулаторному лікуванні в медичних закладах підтверджено наявними в матеріалах справи даними трудової книжки позивача, висновками медико-соціальної експертної комісії, виписками з історій хвороби позивача.

Представником відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні в порядку статті 60 ЦПК України не надано будь-яких доказів неспричинення ОСОБА_2 моральних і фізичних страждань унаслідок отримання професійного захворювання при виконанні трудових обовязків.

Посилання представника відповідача ОСОБА_3 на відсутність обєктивних доказів спричинення ОСОБА_2 моральної шкоди, у звязку з ненаданням позивачем відповідних доказів, судом визнаються безпідставними.

У пункті 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рн/2004 вказано, що ушкодження здоровя, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обовязків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

Приймаючи до уваги встановлені при розгляді справи безспірні обставини: факт отримання ОСОБА_2 професійного захворювання на виробництві, яке призвело до стійкої втрати професійної працездатності 65%, визнання його інвалідом третьої групи, необхідність постійного лікування, суд визнає, що професійне захворювання зумовило порушення нормальних життєвих звязків позивача, негативно відбилося на його фізичному та психічному стані, змусили змінити спосіб життя та вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, таким чином ОСОБА_2 завдана моральна шкода.

Визнаючи розмір компенсації, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_2, суд приймає до уваги конкретні обставини захворювання, ступінь його тяжкості, характер та глибину повязаних з цим моральних і фізичних страждань, ступінь вимушеного порушення нормального укладу його життя та необхідність докладання для його організації додаткових зусиль, та, виходячи із ступеня вини юридичних осіб у настанні зазначених наслідків, суті позовних вимог, засад розумності і справедливості, встановлює суму відшкодування моральної шкоди у загальному розмірі 18000 грн.

Приписами части 1 статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За висновками лікарсько-експертної комісії КЛПУ «Обласна клінічна лікарня профзахворювань»від 04 липня 2008 року та Донецької обласної профпатологічної МСЕК від 31 липня 2008 року відповідальною за виникнення у позивача профзахворювань слід вважати професії ГРОЗ, ГРП по РГБ пропорційно відпрацьованому часу.

Пленум Верховного Суду України в пункті 10 постанови від 31 березня 1995 року № 4 ( зі змінами і доповненнями, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»роз*яснив, що у разі заподіяння особі моральної шкоди неправомірно вчиненими діями кількох осіб, розмір відшкодування визначається з урахуванням ступеня вини кожної з них).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з повним робочим днем у шахті працював: з 16 січня 1989 року по 05 лютого 2006 року ( 17 років 1 місяць) на «Шахті «Глибока»ДВАТ «Шахтоуправління «Донбас»: до 05 червня 1991 року гірничим робочим по ремонту гірничих виробіток 3 та 4 розряду; з 06 червня 1991 року - гірничим робочим очисного забою добичної ділянки 4, а згодом 5 розряду; з 06 лютого 2006 року по 01 серпня 2008 року (2 роки 4 місяці) - на шахті «Щегловська - Глибока»ДВАТ «Шахтоуправління «Донбас» гірничим робочим очисного забою 5 розряду.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що відповідальність спричинення ОСОБА_2 моральної шкоди, заподіяної унаслідок професійного захворювання повинні нести обидві юридичні особи пропорційно відпрацьованому підземному стажу позивача на цих підприємствах від встановленої судом суми відшкодування моральної шкоди в загальному розмірі 18000 грн.

Загальний підземний стаж ОСОБА_2 складає 19 років 7 місяців, виходячи з якого підземний стаж праці ОСОБА_2 на «Шахті «Глибока»ДВАТ «Шахтоуправління «Донбас», правонаступником якого є ДП «Шахта «Глибока», складає - 88%; на шахті «Щегловська - Глибока»ДВАТ «Шахтоуправління «Донбас» - 12%.

Таким чином на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди, завданої унаслідок професійного захворювання, одноразово підлягає стягненню: з державного підприємства «Шахта «Глибока»-15840 грн. (18000 грн.х 88:100); з публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Донбас»- 2160 грн. ( 1800х12:100).

Проаналізувавши встановлені судом фактичні обставини по справі, оцінивши надані сторонами відповідно до правил ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку,що позов ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню і на його користь на відшкодування моральної шкоди, завданої унаслідок професійного захворювання, одноразово підлягає стягненню: з державного підприємства «Шахта «Глибока» - 15840 грн.; з публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Донбас»- 2160 грн.

Доводи ОСОБА_2 про те, що він тривалий час - понад 17 років працював у ДВАТ «Шахтоуправління «Донбас», де фактично і отримав професійне захворювання, а згідно статуту ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» останнє є правонаступником усіх прав та обов*язків ВАТ «Шахтоуправління «Донбас», тому ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» повинно нести відповідальність за спричинену йому моральну шкоду в більшому розмірі, є безпідставним з огляду на встановлені судом фактичні обставини справи.

Згідно п. 2.3 статуту публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Донбас», зареєстрованого у виконавчому комітеті Макіївської міської ради Донецької області 22 вересня 2010 року, підприємство є правонаступником усіх прав та обов*язків відкритого акціонерного товариства «Шахтоуправління «Донбас».

Наказом Міністерства вугільної промисловості України від 04 серпня 2006 року № 426 ДВАТ «Шахтоуправління «Донбас»було реорганізовано шляхом виділення з його складу технічної одиниці «Шахта «Глибока»та на її базі створено державне підприємство «Шахта Глибока», яке згідно з п. 6 вищевказаного наказу є правонаступником майнових прав та обов*язків ДВАТ «Шахтоуправління «Донбас», пов*язаних з діяльністю його технічної одиниці «Шахта «Глибока»згідно з розподільчим балансом.

Наказом Міністерства вугільної промисловості України № 380 від 25 липня 2008 року ДВАТ «Шахтоуправління «Донбас»було переіменовано у ВАТ «Шахтоуправління «Донбас». Наказом Міністерства вугільної промисловості України № 339 від 09 вересня 2010 року ВАТ «Шахтоуправління «Донбас»було переіменовано в Публічне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Донбас».

Таким чином станом на 04 серпня 2006 року дату реорганізації ДВАТ «Шахтоуправління «Донбас»і виділення з його складу технічної одиниці «Шахта «Глибока»на базі якої створено державне підприємство «Шахта «Глибока», ВАТ «Шахтоуправління «Донбас»взагалі не існувало.

До вимог про відшкодування моральної шкоди у випадках, передбачених трудовим законодавством, застосовується тримісячний строк звернення до суду (ст. 233 КЗпП України). До інших вимог про відшкодування моральної шкоди, як вимог, що випливають з порушення особистих немайнових прав, строки позовної давності не застосовуються (п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя.

З огляду на викладене твердження представника відповідача ОСОБА_3 про пропущення тремісячного строку звернення до суду за захистом трудових прав суд визнає неспроможними, тому їх відхиляє.

Правилами частини першої статті 1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення помісячних платежів. Позивач у судовому засіданні наполягає на її одноразовій виплаті.

Позивачем при зверненні до суду за захистом порушеного права судові витрати не понесені. Приймаючи до уваги, що позивач, на користь якого постановлене рішення, звільнений від сплати судових витрат при зверненні з даним позовом до суду, з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 11, 60, 61, 81, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 153, 237-1 Кодексу законів України про працю, статтями 23, 1167, 1168 Цивільного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Донбас», державного підприємства «Шахта «Глибока»про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя унаслідок професійного захворювання, задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди, завданої унаслідок професійного захворювання, одноразово: з державного підприємства «Шахта «Глибока» 15840 (п*ятнадцять тисяч вісімсот сорок) грн.; з публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Донбас»- 2160 ( дві тисячі сто шістдесят) грн.

Стягнути на користь держави судовий збір: з державного підприємства «Шахта «Глибока» - 188 грн.85 коп.; з публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Донбас»- 25 грн.75 коп.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Донецької області через Кіровський районний суд м. Макіївки протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: