АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 0413/2п-22/11 22-ц/491/2764/12
Справа № п- 22/2011 Головуючий в 1-й інстанції
№ провадження -22-ц/491/2764/12 Кулігіна Т. Д.
Категорія - 44 (4) Доповідач - Грищенко Н.М.
Р І ШЕ Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Грищенко Н.М.

суддів: Барильської А.П., Савіної Г. О.

при секретарі: Євтодій К.С.

за участі: позивача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5

представника Комунального підприємства «ЖЕО №31» - Коваленко Романа Анатолійовича

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 07 травня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, 3-і особи, що не заявляють самостійні вимоги, щодо предмету спору: Сектор обліку реєстрації та міграції фізичних осіб Жовтневого РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області, Комунальне підприємство «ЖЕО №31», Управління благоустрою та житлової політики виконкому міської ради, про визнання громадянина таким, що втратив право користування жилим приміщенням, визнання приватизації квартири та свідоцтва про право власності на квартиру недійсним, про визнання членом сім'ї наймача і права користування житловим приміщенням, укладання договору найму, за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2, 3-і особи, що не заявляють самостійні вимоги, щодо предмету спору: Управління благоустрою та житлової політики виконкому міської ради, Комунальне підприємство «ЖЕО №31», про визнання приватизації квартири і свідоцтва про право власності на квартиру недійсним, за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_8 до ОСОБА_2, 3-я особа з самостійними вимогами ОСОБА_7, 3-і особи, що не заявляють самостійні вимоги, щодо предмету спору: Сектор обліку реєстрації та міграції фізичних осіб Жовтневого РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області, Комунальне підприємство «ЖЕО №31», Управління благоустрою та житлової політики виконкому міської ради, про визнання приватизації квартири і свідоцтва про право власності на квартиру недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2004 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_7 ОСОБА_4, ОСОБА_8 про визнання громадянина таким, що втратив право користування жилим приміщенням, визнання членом сім'ї наймача і права користування житловим приміщенням, укладання договору найму, який в подальшому уточнив.

Просив суд визнати ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловою площею квартири АДРЕСА_2; визнати позивача членом сім'ї наймача - ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року; визнати за ним право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_2; зобов'язати КП «ЖЕО № 31» укласти з ним договір найму житлової площі в квартирі, визнати приватизацію квартири яка здійснена відповідачами 14.022005 року; визнати Свідоцтво № НОМЕР_1 від 18.02.2005 року «Про право власності на житло», видане органом приватизації - УЖКГ Виконкому КМР, на підставі розпорядження № Ж99 від 14.02.2005 року на ім'я ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4 та зареєстроване 15.02.2005 року в КП «Криворізьке БТІ» - недійсним.

Відповідач ОСОБА_7 під час розгляду справи звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання приватизації квартири, проведену ОСОБА_2 04.10.2006 року, і свідоцтва про право власності на квартиру недійсним, та просила суд визнати приватизацію кімнат АДРЕСА_2, недійсною.

В листопаді 2011 року відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_8 також звернулись до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання приватизації квартири і свідоцтва про право власності на квартиру ОСОБА_2 недійсною та визнати за ними право власності на спірні квартири та зобов'язати їх у помешканні.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 07 травня 2012 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8 про визнання громадянина таким, що втратив право користування жилим приміщенням, визнання приватизації квартири та свідоцтва про право власності на квартиру недійсним, про визнання членом сім'ї наймача і права користування житловим приміщенням, укладання договору найму - задоволено.

Визнано ОСОБА_2 членом сім'ї наймача - ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Визнано за ОСОБА_2 право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2.

Зобов'язано КП «ЖЕО №31» укласти з ОСОБА_2 договір найму даної жилої площі в квартирі АДРЕСА_2.

Визнано ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_8 такими, що втратили право користування килим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2.

Визнано приватизацію квартири АДРЕСА_2, яка відбулася 14 лютого 2005 року, ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_8 - недійсною.

Визнано Свідоцтво № НОМЕР_1 від 18 лютого 2005 року «Про право власності на житло» - квартиру АДРЕСА_2, видане органом приватизації - УЖБП Виконкому КМР, на підставі розпорядження НОМЕР_1 99 від 14 лютого 2005 року, на ім'я ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_8, та зареєстроване 25 лютого 2005 року в КП «Криворізьке БТІ» за реєстраційним номером 100119439, номер запису 460 в книзі 233П-460 - недійсним.

В задоволені позову ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про визнання приватизації квартири і свідоцтва про право власності на квартиру недійсним - відмовлено.

В задоволені позову ОСОБА_4, ОСОБА_8 до ОСОБА_2 про визнання приватизації квартири і свідоцтва про право власності на квартиру недійсним - відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог та задоволення зустрічних позовних вимог його та ОСОБА_8 в повному обсязі. Вважає, що суд першої інстанції неповно з'ясував усі обставини справи, однобічно підійшов до вивчення матеріалів справи, не взяв до уваги, що ОСОБА_7 не бажала виписуватись із спірної квартири, однак вимушена була написати відповідну заяву під психологічним тиском з боку позивача та ОСОБА_12 Виїзд ОСОБА_7 та її синів було здійснено лише у 2008 році, по 2003 рік відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_8 фактично перебували у спірній квартирі. Судом не взято до уваги, що ОСОБА_7 не була присутньою на похоронах ОСОБА_9 через те, що знаходилась за кордоном. Суд дійшов помилкового висновку, що відповідачі не були зареєстровані у спірному помешканні, що спростовується свідоцтвом про право власності на житло від 18.02.2005 року. Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог, суд порушив права відповідачів, як дітей, на користування помешканням, в якому вони проживають.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції під час розгляду справи, квартира АДРЕСА_2 08.05.1980 року була надана бабусі позивача ОСОБА_2, та відповідачки за первісним позовом ОСОБА_7 - ОСОБА_9 в 1980 році, після чого вона уклала з КЖП № 18 договір найму жилого приміщення.

Спірна квартира АДРЕСА_2 складається із 4-х кімнат, житловою площею 42,88 кв. м. та загальною площею 61,38 кв. м.

12.11.1990 року в квартиру АДРЕСА_2 була прописана ОСОБА_7 та з часом і її діти - ОСОБА_4 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою КЖП № 18 від 21.12.2004 року.

З 1996 року у квартирі мешкав позивач ОСОБА_2

Задовольняючи вимоги первісного позову та відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 з 1996 року проживав у спірній квартирі разом з ОСОБА_9 як член сім'ї, тому має право на жиле приміщенням, в той час як відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 втратили право на житло, оскільки тривалий час не проживали у квартирі.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6 ) як розподілити між сторонами судові витрати.

Проте суд першої інстанції не з'ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв'язку із чим рішення в даній справі неможна визнати законним і обґрунтованим.

Так, судом не прийнято до уваги, що згідно до ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім'ї безоплатно. До членів сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

Відповідно до п. 4 ст.7 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»: «Право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Згідно п. 2 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

Як вбачається з Свідоцтва про право власності на житло № 192 від 18.02.2005 року, квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_4

На думку колегії суддів, висновок суду першої інстанції про те, що позивачем ОСОБА_2 доведено факт відсутності законних підстав у відповідачів на отримання права на житло не відповідає обставинам справи.

Так, згідно довідки КЖП № 16 від 21.12.2004 року, ОСОБА_7 та та її сини ОСОБА_4 і ОСОБА_8 Були прописані з 12.11.1990 року (т.1 а.с. 9).

Посилання суду на те, що ОСОБА_7 давала свою згоду на зняття її з реєстрації у спірній квартирі (т. 1 а.с. 26) не можуть бути прийняті до уваги, оскільки власник квартири - ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року (т. 1 а.с. 5 - свідоцтво про смерть) таких дій не зняла відповідачів з реєстрації, тобто вони перебували на обліку у спірній квартирі, і, відповідно до ст 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», мали законні підстав для отримання права на житло.

В той же час, висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 був членом сім'ї ОСОБА_9, на думку колегія суддів, не відповідач обставинам справи та, в порушення вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України, ґрунтується на припущеннях.

Посилання ОСОБА_2 про те, що він проживав разом з ОСОБА_9 до її смерті як член сім'ї, однак через зайнятість та відсутність ОСОБА_7 він не був прописаний у спірній квартирі, на думку колегії суддів, не підтверджені належними доказами, як це передбачено ч. 1 ст. 60 ЦПК України.

Посилання суду першої інстанції на те, що згідно довідки № 14 від 20.04.2006 року, уповноважений власник ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та ОСОБА_4 були зняті з реєстрації 18.04.2006 року, а ОСОБА_2 був визнаний членом сім'ї ОСОБА_9 на підставі заочного рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25.11.2005 року не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зазначене рішення було скасовано ухвалою того ж суду 09.12.2008 року.

Таким чином, розпорядження № 1291 від 30.08.2006 року, видане органом приватизації Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради про передачу у власність ОСОБА_2 квартир АДРЕСА_2, та видане на підставі цього розпорядження Свідоцтво про право власності НОМЕР_1 - від 04.10.2006 року, зареєстроване 29.11.2006 року в Комунальному підприємстві "Криворізьке бюро технічної інвентаризації"за №10019439 були отримані на підставі нині скасованого судового рішення, а тому підлягають скасуванню.

Щодо інших позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_8 про визнання за ними права власності на спірне житло та їх вселення у квартирі, то колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для їх задоволення. Як передбачено ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На думку колегії, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 не надали до суду належних доказів на підтвердження того, що їх право на майно, отримане та зареєстроване у встановленому законом порядку, або право на проживання порушено будь-яким чином.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасування з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2, задоволення зустрічного позову ОСОБА_7 та часткове задоволення зустрічного позову ОСОБА_4 та ОСОБА_8 в частині визнання недійсними розпорядження № 1291 від 30.08.2006 року, видане органом приватизації Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради про передачу у власність ОСОБА_2 квартир АДРЕСА_2, та Свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 04.10.2006 року, зареєстроване 29.11.2006 року в Комунальному підприємстві "Криворізьке бюро технічної інвентаризації"за №10019439.

На підставі ст. 88 ЦПК України, якою передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Тому з ОСОБА_2 на на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій, сплату якого підтверджено відповідними квитанціями (т. 1 а.с. 153-154, т. 2 а.с. 30 та 92).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 07 травня 2012 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, 3-і особи, що не заявляють самостійні вимоги, щодо предмету спору: Сектор обліку реєстрації та міграції фізичних осіб Жовтневого РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області, Комунальне підприємство «ЖЕО №31», Управління благоустрою та житлової політики виконкому міської ради, про визнання громадянина таким, що втратив право користування жилим приміщенням, визнання приватизації квартири та свідоцтва про право власності на квартиру недійсним.

Задовольнити позов ОСОБА_4, ОСОБА_8 до ОСОБА_2, 3-я особа з самостійними вимогами ОСОБА_7, 3-і особи, що не заявляють самостійні вимоги, щодо предмету спору: Сектор обліку реєстрації та міграції фізичних осіб Жовтневого РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області, Комунальне підприємство «ЖЕО №31», Управління благоустрою та житлової політики виконкому міської ради, про визнання приватизації квартири і свідоцтва про право власності на квартиру частково, та позов ОСОБА_7 до ОСОБА_2, 3-і особи, що не заявляють самостійні вимоги, щодо предмету спору: Управління благоустрою та житлової політики виконкому міської ради, Комунальне підприємство «ЖЕО №31», про визнання приватизації квартири і свідоцтва про право власності на квартиру недійсним - повністю.

Визнати розпорядження № 1291 від 30.08.2006 року, видане органом приватизації Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради про передачу у власність ОСОБА_2 квартир АДРЕСА_2, та на підставі цього розпорядження - Свідоцтво про право власності НОМЕР_1 - від 04.10.2006 року, зареєстроване 29.11.2006 року в Комунальному підприємстві "Криворізьке бюро технічної інвентаризації"за №10019439, - недійсними.

В іншій частині позову ОСОБА_4 та ОСОБА_8 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 152 грн. 15 коп. за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: