Апеляційний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2012року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів Погорєлової С.О., Цюри Т.В., при секретарі Криворучці Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 грудня 2011року по справі за позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури, Державного казначейства України про стягнення шкоди, -

встановила:

21 травня 2010року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури, Державного казначейства України про стягнення моральної шкоди в розмірі 20000грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказав, що 23 грудня 2003року він звернувся до суду зі скаргою про скасування постанови про відмову у порушені кримінальної справи відносно ОСОБА_2, але з вини Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури були порушені розумні строки розгляду вказаної скарги, оскільки на неодноразові вимоги суду, Білгород-Дністровська міжрайонна прокуратура тривалий час не надавала суду необхідні документи. З вказаних підстав судом першої інстанції було винесено 06 липня 2004року окрему ухвалу на адресу Прокурора Одеської області для належного реагування.

Рішенням суду від 08 грудня 2011року у задоволені позову ОСОБА_1 до Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури, Державного казначейства України про стягнення шкоди відмовлено (а.с.53).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити рішення про задоволення його позову, посилаючись на те, що суд з формальних підстав відмовив у задоволені його позову, та не прийняв до уваги, що у якості доказів вини прокуратури він надав постанову суду про надання необхідних документів та окрему ухвалу на адресу Прокурора Одеської області для належного реагування, а також обґрунтував розмір моральної шкоди завданої йому діями Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури, судом не вірно були засновані норми ст.1176 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», оскільки він не заявляв позов про порушення прокуратурою його прав при проведенні слідства (а.с.58-60).

Справа розглянута у відсутності позивача ОСОБА_1, представника Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури та Державного казначейства України, оскільки ОСОБА_1 просив розглянути справу у його відсутності, а представники прокуратури і казначейства сповіщені належним чином про слухання справи в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Колегія суддів, заслухав суддю-доповідача, представника прокуратури Одеської області, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд 1 інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовив ОСОБА_1 у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 не надав суду жодних належних та допустимих доказів того, що внаслідок дій відповідача йому було завдано фізичних та душевних страждань, або він зазнав інше ушкодження здоров'я, або було знищено його майно, або була принижена його честь, гідність и ділова репутація та визнав вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди необґрунтованими та недоведеними.

Також суд вказав, що як на доказ своїх вимог позивач ОСОБА_1 посилається на копію постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 06 липня 2004року ті на копію окремою ухвали суду від 06 липня 2004року, однак на даних документах відсутні відповідні мокрі печатки та вони не завірені у встановленому порядку.

Суд вказав, що згідно ч. 1 ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Тому надані позивачем копії є недопустимими доказами, оскільки одержані з порушенням встановленого порядку, а саме: на них відсутня мокра печатка та вони не завірені у встановленому порядку.

Суд першої інстанції вказав, що посилання позивача, що відповідач завдав йому моральну шкоду є безпідставними, виходячи з наступного.

Статтею 23 ЦК України передбачено, право особи на відшкодування моральної шкоди, вданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або

іншим ушкодженням здоров'я;

2)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи ушкодженням її майна;

4)у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно розяснень пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31березня 1995року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають обставинам справи, зібраним доказам, яким суд дав належну оцінку та нормам ЦК України.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Дійсно позивач ОСОБА_1 не надав суду першої та апеляційної інстанції допустимих доказів у підтвердження свого позову.

Судова колегія, задовольнив клопотання апелянта ОСОБА_1 витребувала з архіву Білгород-Дністровського міськрайоного суду Одеської області справу за №9-46/2005, але така справа в суді не збереглася.

Також суд апеляційної інстанції витребував з прокуратури Одеської області дані про реагування прокурора Одеської області на окрему ухвалу Білгород-Дністровського суду від 06 липня 2004року (а.с.66). Прокуратурою Одеської області була надана відповідь, що у прокуратури відсутні будь-які відомості щодо надходження н адресу прокуратури області та розгляду окремої ухвали Білгород-Дністровського суду від 06 липня 2004року та підтвердити факт надходження такої ухвали не представляється можливим у звязку з тим, що минув значний час від постанови вказаної ухвали.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні прав і виконувати процесуальні обовязки.

Судова колегія вважає, що позивач ОСОБА_1 звернувшись до суду з позовом 21травня 2010року до Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури, Державного казначейства України про стягнення моральної шкоди в розмірі 20000грн. по обставинам, які мали місто ще за його скаргою, поданою до суду 23 грудня 2003року, а справа розглядалася у період 2003-2005р.р., сам створив умови, за якими неможливо встановити належні обставини, у звязку з надмірним часом, який пройшов з моменту подій, на які посилається позивач.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 грудня 2011року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: І.П.Сидоренко

Судді: Т.В.Цюра

ОСОБА_3