Номер провадження: 22-ц/1590/9515/12
Головуючий у першій інстанції Демченко
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі Каланжовій Н.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю комерційного банку «Соцкомбанк» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_3, заявами ОСОБА_4, ОСОБА_5 про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_3 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 15 березня 2007 року про забезпечення позову,

встановила:

У березні 2007 р. товариство з обмеженою відповідальністю комерційний банк «Соцкомбанк» (далі Банк) звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просила з метою забезпечення позову накласти арешт на належну ОСОБА_3 квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 4 6).

15.03.07 р. Малиновський районний суд м. Одеси постановив ухвалу (а. с. 56), якою вимоги Банку про забезпечення позову задовольнив. Наклав арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, у заявах про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_4, ОСОБА_5, просять ухвалу суду першої інстанції скасувати. Посилаються на те, що ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального (ст. ст. 151, 153 ЦПК) права: - про розгляд заяви про забезпечення позову ОСОБА_3 не повідомлявся; - вся квартира не належить ОСОБА_3, він є тільки її співвласником.

Представник ОСОБА_3М, ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала доводи, які викладені в апеляційній скарзі та заяві про приєднання до скарги.

Представник Банку вважав необхідним відхилити апеляційну скаргу, ухвалу суду залишити без змін, посилаючись на її необґрунтованість.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права при постановлені ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду (а. с. 56).

Колегія суддів вважає, що погодитися з таким висновком суду не можна, цього висновку суд дійшов з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Статтями 151, 152 ЦПК передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Види забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до позовної заяви (а. с. 4 - 6) предметом спору є стягнення з ОСОБА_3 на користь Банку матеріальної шкоди у розмірі 1 790 002,39 грн. та моральної шкоди у розмірі 1 000 000 грн., яка виникла внаслідок незаконного розкриття відповідачем банківської таємниці. Розмір матеріальної шкоди визначено, виходячи з того, що два клієнта Банку розірвали договори по депозитним вкладам на загальну суму 374 455,92 долара США, що еквівалентно 1 790 002,39 грн.. Розмір відшкодування моральної шкоди визначено, виходячи із того, що діями відповідача поставлено під сумнів ділову репутацію Банку.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.06 р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосування відповідних заходів. Наприклад обмеження можливості користуватися та розпоряджатися власним майном.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про забезпечення позову не врахував вищевказаних вимог діючого процесуального законодавства та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України.

З наданого апелянтом та заявниками розпорядження органу приватизації від 25.04.94 р. № 506 та свідоцтва про право власності на житло від 25.04.95 р. № 0506 вбачається, що квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_3 в рівних частках. ОСОБА_6 помер 21.09.11 р., після його смерті відкрилася спадщина на частину квартири. Арешт квартири перешкоджає здійсненню спадкових прав.

Враховуючи вимоги Банку про накладення арешту на всю квартиру, наявні у справі докази обґрунтування вимог про завдання матеріальної та моральної шкоди, відсутність доказів що вся квартира належить відповідачу у суду першої інстанції не було підстав для задоволення заяви Банку про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апелянта та заявників є обґрунтованими.

За правилами п. 2 ч. 2 ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК апеляційний суд за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу з цього питання, якщо питання було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія судів вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, заяви ОСОБА_4, ОСОБА_5 про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_3 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 15 березня 2007 року про забезпечення позову - задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 15 березня 2007 року про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_4 - скасувати.

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю комерційного банку «Соцкомбанк» про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належну ОСОБА_3 квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 - відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю комерційного банку «Соцкомбанк» в дохід держави судовий збір у розмірі 214 (двісті чотирнадцять) грн. 60 коп..

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: А. П. Заїкін

Судді: Л. М. Миза

ОСОБА_2