АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________
Провадження № 22ц/2090/7676/2012 Головуючий 1 інст. Мельникова І.Д.
Справа № 2-о-2027/368/12 Доповідач - Кісь П.В.
Категорія: справи про надання особі
психіатричної допомоги у примусовому

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2012 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого Кіся П.В.,

суддів: Макарова Г.О.,

ОСОБА_1,

при секретарі Шабас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові справу

за апеляційною скаргою прокурора Московського району м. Харкова ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2012 року по справі за заявою директора комунального закладу охорони здоровя Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні № 3 про застосування до ОСОБА_3 примусової госпіталізації у психіатричний стаціонар, -

ВСТАНОВИЛА:

17.09.2011 року директор комунального закладу охорони здоровя Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні №3 ( далі по тексту КЗОЗ ХОКПЛ №3) звернувся до Московського районного суду м.Харкова ( за місцем знаходження лікувального закладу) з поданням про розгляд заяви комісії про застосування примусової госпіталізації ОСОБА_3

19.09.2012 року Москоувський районний суд м.Харкова, розглянувши справу, ухвалив рішення: «Застосувати у відношенні ОСОБА_3 примусову госпіталізацію в умовах психіатричного стаціонару КЗОЗ ХОКПЛ №3»(а.с.2,3-4,25).

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що встановлено наявність у ОСОБА_3 психічного захворювання «Біполярний афективний розлад, протікаючий епізод манії з психотичними симптомами, F 31,2», а також посилався на те, що хвора становить небезпеку та за станом свого здоровя має потребу в примусовому лікуванні.

В апеляційній скарзі прокурор Московського району м.Харкова просить скасувати рішення Московського районного суду м.Харкова від 19.09.2012 року, як незаконне та необґрунтоване, постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор вказує, що висновки суду першої інстанції не підтверджуються матеріалами справи та суперечать обєктивній реальності. Вказує, що в судовому засіданні при розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_3 заперечувала наявність у неї психічного захворювання та факт вчинення реальних погроз до батьків, її небезпеку для себе і оточуючих, вказувала, що працює в ТОВ «Компанія «Бізнесклас»на посаді перекладача-редактора, займається спортом, матеріально забезпечує себе та частково сімю, в які проживає, оскільки батько не працює, а мати хворіє.

Причиною конфлікту з батьками ОСОБА_3 пояснила тим, що батьки з нею конфліктують, примушують вживати психотропні препарати, а вона бажає жити самостійно.

Опитаний в судовому засіданні батько ОСОБА_3, ОСОБА_4 не зміг надати реальних доводів суду про те, що його донька потребує госпіталізації до психіатричної лікарні та те, що вона є небезпечною для себе та оточуючих. Причиною виклику бригади швидкї допомоги пояснив лише тим, що мати посварилася з донькою, остання почала збирати речі для того, щоб переїхати і жити самостійно і тоді вони, розцінивши таку поведінку доньки як агресію до них та загострення хвороби, викликали машину швидкої допомоги щоб помістити доньку в психіатричну лікарню

Також прокурор посилався на те, що ОСОБА_3 є повнолітньою, не обмежена і не позбавлена в дієздатності, батьки законними представниками в даному випадку не можуть бути, а також на те, що суд незаконно відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про забезпечення її правовою допомогою у особі адвоката, пославшись на участь у суді її батька.

Проведеною прокурорською перевіркою опитано директора ТОВ «Компанія «Бізнесклас»ОСОБА_5, який пояснив, що ОСОБА_3 є відповідальним та працелюбним працівником, у серпні підвищена на посаду старшого перекладача-редактора бюро перекладів, до роботи відноситься сумлінно, конфліктів не створює, поведінка адекватна, надав службову характеристику ОСОБА_3

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник прокурора Московського району м. Харкові апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити, на підтвердження викладених в апеляційній скарзі доводів надала для огляду матеріали прокурорської перевірки і копію службової характеристики ОСОБА_3 для залучення до матеріалів справи.

ОСОБА_3 апеляційну скаргу прокурора підтримала і просила її задовольнити, вказуючи, що конфлікт з батьками виник через їх надмірну опіку, відсутність у них усвідомлення того, що вона доросла особа і має право на самостійне життя.

14 вересня 2012 року батьки знову стали дорікати за те, що пізно ( о 23 годині) прийшла додому, а коли вона почала збирати свої речі і заявила про намір проживати окремо від батьків, вони викликали бригаду швидкої допомоги з психіатричної лікарні.

Представники КЗОЗ ХОКПЛ №3 юрисконсульт ОСОБА_6, лікар-психіатр 16-го відділення ОСОБА_7 і завідуюча 16-го психіатричного відділення ОСОБА_8 проти апеляційної скарги заперечували, вказуючи, що ОСОБА_3 знаходиться на обліку з 2005 року, лікувалась як амбулаторно так і в умовах стаціонару. 14.09.2012 року була доставлена в лікарню бригадою швидкої допомоги, викликаної її батьками, при вирішенні питання про її госпіталізацію з їх боку порушень законодавства про охорону здоровя і психіатричну допомогу не вчинено, так як ОСОБА_3 виявляла ознаки того, що вона страждає на тяжкий психіатричний розлад, потребувала лікування в умовах стаціонару. Перебувала на лікуванні в ХОКПЛ №3 з 14.09.2012 року по 12.10.2012 року, після чого була виписана, але через деякий час повторно, за рішенням суду госпіталізована, знаходиться на лікуванні. За станом здоровя може приймати участь у судовому засіданні.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, дослідивши письмові докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у повному обсязі, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Рішення суду, згідно ст.213 ЦПК України, повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства , вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ці вимоги стосуються і справ окремого провадження, з урахуванням особливостей вказаної категорії, передбачених ст.234, 279-282 ЦПК України.

При вирішенні даної справи суд першої інстанції припустився порушень процесуального закону, які призвели до неправильного вирішення справи.

Так, з наданого заявником акту комісійного психіатричного огляду ОСОБА_3 від 14 вересня 2012 року вбачається, а особами, які беруть участь у даній справі, не заперечується, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, закінчила факультет іноземних мов ХНУА, здобула спеціальність перекладача англійської і французької мов, на момент затримання працювала на посаді перекладача ТОВ «Компанія «Бізнесклас», проживає з батьками в квартирі АДРЕСА_1, не заміжня, дітей не має.

В серпні 2005 року вперше звернулася за медичною допомогою у звязку з депресивним станом, амбулаторно приймала нейролептики і антидепресанти, що призвело до покращення самопочуття, однак згодом стала гіперактивною, погано спала, вночі перекладали книжки, у звязку з чим у грудні 2005 року була госпіталізована в НДІ НПН, виписана у січні 2006 року. Влітку 2009 року покинула батьків, тимчасово проживала Печенігах з чоловіком, за ініціативою батьків була госпіталізована 14 вересня 2009 року, виписана 10 лютого 2010 року. У 2011 році ОСОБА_3 виїжджала в Донецьк, де проживала у цивільному шлюбі зі своїм знайомим, була доставлена в Харків батьками, госпіталізована 03 травня 2011 року в ХОКПЛ №3 за рішенням суду, виписана 01 липня 2011 року.

14 вересня 2012 року бригадою спеціалізованої швидкої допомоги, яка прибула за викликом батьків, ОСОБА_3 була доставлена з дому до ХОКПЛ №3, оглянута лікарями, згідно акту комісійного психіатричного огляду від 14.09.2012 року визнана такою, що потребує стаціонарного лікування у примусовому порядку.

19.09.2012 року місцевий суд, розглянувши подання головного лікаря ХОКПЛ №3, ухвалив рішення про його задоволення. Вказане рішення суд обґрунтовував тим, що у ОСОБА_3 мається психічного захворювання, а також те, що хвора становить небезпеку та за станом свого здоровя має потребу в примусовому лікуванні.

Проте з таким рішенням колегія суддів погодитися не може у звязку з неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи, у звязку невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Згідно ст.280 ЦПК України у заяві про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом.

Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу»передбачено, що особа, яка страждає на психіатричний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психіатричного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Однак матеріали справи свідчать, що заявником (КЗОЗ ХОКПЛ №3) та його представниками суду не надано, а матеріали справи не містять даних про наявність підстав, передбачених ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», за наявністю яких суд міг би ухвалити законне і обґрунтоване рішення про примусову госпіталізацію ОСОБА_3

Колегія суддів не піддає нікому сумніву правомірність лікарів КЗОЗ ХОКПЛ №3 і висновку комісії та суду першої інстанції в частині факту комісійного огляду 14.09.2012 р. ОСОБА_3, доставленої до лікарні бригадою СМП за ініціативою її батьків, та складення акту з фіксацією історії її хвороби, діагнозу і звернення до суду у передбаченому законом порядку з заявою про санкціонування примусової госпіталізації ОСОБА_3

Однак передбачених ст.14 закону (1489-111) підстав для примусової госпіталізації ОСОБА_9 надані суду матеріали не містять і судовим розглядом заяви таких не встановлено.

З пояснень представників КЗОЗ КЗОЗ ХОКПЛ №3 і наданого заявником акту комісійного психіатричного огляду ОСОБА_3 14.09.2012 року вбачається, що дана госпіталізація повязана з порушенням нічного сну протягом 10 днів, роздратованістю, агресією до рідних, збиранням речей з наміром піти з дому. Крім того, в прийомному відділенні КЗОЗ ХОКПЛ №3 ОСОБА_3 порвала аркуш з інформаційним погодженням, звинувачувала батьків у відсутності порозуміння, виявила ознаки роздратування у звязку з примусовою доставкою до лікарні, погрожувала розібратися, вимагала присутності адвоката.

Однак таку поведінку особи, яку опівночі, без її згоди, примусово доставили до психіатричної лікарні з метою госпіталізації, не можна вважати як дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих.

Аналіз даних про обставини виклику 14.09.2012р. батьками бригади спеціалізованої СМП і поміщення ОСОБА_3 у психіатричну лікарню свідчить про побутовий конфлікт у сімї, який виник між батьками і їх повнолітньою донькою на підґрунті різного бачення ними взаємних прав і обовязків, та використання такого важеля впливу на ОСОБА_3, як можливість примусової госпіталізації, враховуючи таку вразливу у неї обставину, як наявність певного захворювання.

Дані про неспроможність ОСОБА_3 самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, які забезпечують її життєдіяльність, матеріали справи також не містять.

В суді першої інстанції ОСОБА_3 пояснювала, що вона в даний час вживає заходи з метою налагодження особистого життя, незалежного, в тому числі і в плані матеріального забезпечення, працює, має самостійний заробіток, однак все це потребує значного часу і зусиль, чого не бажають усвідомлювати її батьки. З цього приводу між ними виник конфлікт. З метою доведення своєї позиції ОСОБА_10 просила суд забезпечити їй надання правової допомоги у особі адвоката, проте це прохання судом не було задоволено.

Суд першої інстанції на всі ці обставини уваги не звернув і дійшов до помилкового висновку про наявність передбачених законом підстав для примусової госпіталізації ОСОБА_3

Про необхідність забезпечення дотримання прав і свобод людини, в тому числі і осіб, з психічними розладами, передбачено і нормами міжнародного права.

В статті 5 Європейської конвенції про захист прав людини і її основних свобод закріплено право на свободу і особисту недоторканність. Відповідно до неї нікого не може бути позбавлено волі, ніж відповідно до процедури, встановленої законом, в тому числі і в таких випадках, як затримання психічно хворих, примусова госпіталізації осіб з психічними розладами.

Європейський суд вважає важливим, щоб особа мала доступ до суду та можливість бути вислуханою особисто або, в разі потреби, через будь-яку форму представництва, мати право на отримання правової допомоги, а якщо цього не буде дотримано, це означатиме, що особі не було надано можливості скористатися основними процесуальними гарантіями, що мають застосовуватися у справах щодо позбавлення свободи чи примусової госпіталізації.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги і скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового про відмову у задоволення заяви КЗОЗ ХОКПЛ №3 від 14.09.2012 року про примусову госпіталізацію ОСОБА_3

При цьому немає необхідності ухвалення рішення про звільнення ОСОБА_3, оскільки з довідки КЗОЗ ХОКПЛ №3 від 14 листопада 2012 року за вихідним реєстраційним №22/6941 вбачається, що ОСОБА_3 перебувала в лікарні з 14.09.2012 року по 12.10.2012 року, після чого була виписана.

Посилання представників КЗОЗ ХОКПЛ №3 на ту обставину, що в даний час ОСОБА_10 знову госпіталізована до лікарні в примусовому порядку за рішення суду висновку апеляційного суду не спростовують, оскільки предметом розгляду даної справи є перевірка законності і обґрунтованості рішення суду від 19.09.2012 року про примусову госпіталізацію ОСОБА_3 з 14.09.2012 року.

Керуючись ст.ст. 8, 281, 282, 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п. 1,3,4 ст.309, ст.ст.313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, ст.5 Європейської конвенції про захист прав людини і її основних свобод, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Московського району м. Харкова ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2012 року скасувати.

Відмовити директору комунального закладу охорони здоровя Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні № 3 у задоволенні заяви про застосування до ОСОБА_3 примусової госпіталізації у психіатричний стаціонар.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: