АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/454/2012
Головуючий по 1-й інстанції Кравець
Суддя-доповідач: Кузнєцова О. Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2012 року
м.Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.,

суддів: Мартєва С.Ю., Хіль Л.М.,

за участю секретаря: Колодюк О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засідання в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Машівського районного суду
Полтавської області від 20 грудня 2011
року

у справі за позовом ОСОБА_2 до
приватного підприємця ОСОБА_3, треті
особи Територіальна державна
інспекція праці у Полтавській області,
Машівський районний центр зайнятості,
про стягнення компенсації за
невикористану відпустку, середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні та відшкодування
моральної шкоди , -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Машівського районного суду
Полтавської області від 20 грудня 2011
року позов ОСОБА_2 до приватного
підприємця ОСОБА_3 про стягнення
компенсації за невикористану
відпустку, середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні та
відшкодування моральної шкоди
задоволено частково.

Стягнуто з приватного підприємця
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову
компенсацію за невикористані дні
щорічної відпустки за період з 02 липня
2009 року по 01 липня 2010 року та за період з
02 липня 2011 року по 09 серпня 2011 року в
розмірі 665 грн. 24 коп.

Стягнуто з приватного підприємця
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 завдану
моральну шкоду в розмірі 80 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Стягнуто з приватного підприємця
ОСОБА_3 на користь держави судовий збір
в розмірі 23,15 грн.

З рішенням суду не погодилася ОСОБА_2 та
подала на нього апеляційну скаргу.

Вважає рішення суду в частині відмови в
задоволенні позовних вимог щодо
стягнення з ПП ОСОБА_3 компенсації за
невикористану відпустку за період з
02.07.2010 року по 02.07.2011 року в розмірі 614,49
грн.; середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні за
період з 10.08.2011 року по час винесення
судового рішення; моральної шкоди у
розмірі 5000 грн. необґрунтованим та
незаконним, винесеним з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Зазначає, що судом в порушення вимог ст.
59 ЦПК України, помилково прийнято до
уваги, як доказ акт перевірки № 16-19-87/50
від 19.08.2011 року, припис № 16-19-87/50-50 від
19.08.2011 року, складені державним
інспектором праці Матусом С.М. на
підставі книги нарахувань та виплати
заробітної плати, згідно якої ОСОБА_2
ніби то було надано чергову тарифну
відпустку терміном 24 календарні дні та
нараховано 207, 32 грн. заробітної плати
та 740,45 грн. відпускних.

У зв'язку з цим судом незаконно
відмовлено в задоволенні позовної
вимоги щодо сплати компенсації за
невикористану відпустку у період з 02
липня 2010 року по 01 липня 2010 року.

Інших доказів з приводу не
використання відпустки у період з 02
липня 2010 року по 02 липня 2011 року
позивачкою всупереч вимогам ст. 10 ч.3 ,
ст. 60 ч. 1, 2 ЦПК України суду не надано.

Вказувала, що вона зверталася до
відповідача з проханням провести з нею
повний розрахунок, але їй було в цьому
відмовлено.

В обґрунтування вимоги про стягнення з
відповідача 5000 грн. моральної шкоди
апелянт вказувала, що внаслідок
незаконних дій відповідача вона
втратила нормальні життєві зв'язки,
зобов'язана застосовувати додаткові
зусилля для організації свого життя.
Також зазначає, що у зв'язку з
безробіттям погіршилися стосунки у
сім»ї, адже на її утриманні перебуває
неповнолітній син та мати-пенсіонерка.

Враховуючи викладене, просить
скасувати рішення Машівського
районного суду Полтавської області від
20.12.2011 року та ухвалити нове, яким
задовольнити її позовні вимоги в
частині яких судом було відмовлено.

Заслухавши доповідь судді доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення за наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право постановити ухвалу про
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Так, судом першої інстанції вірно
встановлено, та підтверджується
матеріалами справи в їх сукупності, що
відповідно до трудового договору від 02
липня 2009 року зареєстрованого у
Машівському районному центрі
зайнятості, з 02 липня 2009 року по 09
серпня 2011 року ОСОБА_2 працювала
продавцем у приватного підприємця
ОСОБА_3, що також підтверджується
копією трудової книжки.

Після звільнення позивачка звернулася
до територіальної державної інспекції
праці у Полтавській області вказуючи
на порушення відповідачем вимог
законодавства про працю, що знайшло
своє відображення в Акті перевірки
додержання законодавства про працю №
19-19-87/50 від 19.08.2011 року, проведеної
державним інспектором праці
Територіальної державної інспекції
праці у Полтавській області.

Суд надав належну оцінку цьому доказу
та прийняв до уваги викладені в ньому
відомості, а саме те, що в травні 2011 року
громадянці ОСОБА_2 було надано
відпустку терміном 24 календарних дні, з
07.05.2011 року по 31.05.2011 року про що
свідчать дані книги нарахування та
виплати заробітної плати за травень
2011року, згідно якої ОСОБА_2 було
нараховано 207,32 грн. зарплати та 740,45 грн.
відпускних. Про отримання даних сум
свідчить підпис даного працівника у
відомості про виплату заробітної плати
від 06.05.2011 року.

З урахування викладеного, суд прийшов
до вірного висновку про відмову у
задоволенні вимоги щодо стягнення
компенсації за невикористану
відпустку за період з 02.07.2010 року по
02.07.2011 року.

Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України, при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Статтею 117 ч.1 КЗпП Україхни
передбачено, що у разі невиплати з
вини власника або уповноваженого ним
органу належних звільненому
працівникові сум у строки, зазначені в
статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

В засіданні суду першої інстанції
встановлено та не заперечувалося
позивачкою, що в день звільнення вона
не працювала, з вимогою про проведення
розрахунку при звільненні до
відповідача вона також не зверталася.

Приймаючи до уваги викладене, суд
правомірно відмовив ОСОБА_2 в
задоволенні позову в частині виплати
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні в розмірі
4196,15 грн. за період з 10.08.2011 року по час
винесення рішення.

Вирішуючи питання про стягнення
моральної шкоди та частково
задовольняючи дану вимогу місцевий суд
правомірно керувався наступним.

Статтею 237-1 КЗпП України
встановлено, що відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди працівнику
провадиться у разі, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Враховуючи вимоги даної норми,
порушення трудових прав, моральні
страждання позивачки, з урахуванням
засад розумності та справедливості,
судом першої інстанції правомірно
встановлено встановлено, що моральна
шкода завдана позивачці підлягає
стягненню у розмірі 80 грн.

Врахувавши викладені обставини
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції, на те підтверджують
належними доказами їх неправомірність.

Судова колегія дійшла висновку про те,
що судом першої інстанції з'ясовано всі
обставини та надано їх належну правову
оцінку.

Порушень норм матеріального та
процесуального права, які б могли
призвести до зміни чи скасування
рішення Машівського районного суду
Полтавської області від 20 грудня 2011
року судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 303, ст. 307 ч. 1 п. 1, ст. 308 ч.1,
ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів
,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Машівського районного суду
Полтавської області від 20 грудня 2011
року -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/
О.Ю. Кузнєцова

Судді: /підпис/ Мартєв С.Ю.
/підпис/ Л.М. Хіль

Копія

Згідно: Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
__________ О.Ю. Кузнєцова