ун. № 2608/2045/12
пр. № 2/2608/2796/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2012 року

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої, судді: Т.О. Величко

при секретарі: В.О. Оберемко

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Третя особа: ОСОБА_3,про усунення перешкод у користуванні квартирою, встановлення порядку користування квартирою, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач у справі звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що спірна квартира АДРЕСА_1 належить йому на праві власності у порядку спадкування 1/6 частина та його матері відповідачу ОСОБА_2 5/6 частини спірної квартири. Позивач зазначав, що спірна квартира складається із трьох ізольованих кімнат 14,0 кв. м з балконом, 14,0 кв.м без балкону, та кімнати розміром 15,6 кв.м, кухнею 8,1 кв.м та балконом з неї, коридором 10,1 кв.м, ванної кімнати 2,1 кв.м.,вбиральні 0,8 кв.м. кладової 1,9 кв.м.

Позивач зазначає, що останнім часом між ним та матір»ю почали виникати конфлікти щодо користування спірною квартирою, а тому з посиланням на вимоги ст.ст.358,391,392,369 ЦК України просить суд позов задовольнити, з урахуванням його уточнень (а.с.17) зобов»язати відповідача припинити чинити перешкоди у здійсненні ним права користування спірною квартирою, вселити його у спірну квартиру, визначити порядок користування спірною квартирою, виділити йому у користування кімнату розміром 14,0 кв.м. без балкону, відповідачу кімнату 14,0 кв.м з балконом та кімнату 15,6 кв.м., кухню з балконом, ванну кімнату, вбиральню,коридор, кладову залишити у спільному користуванні сторін.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, підтвердивши суду вищезазначені обставини справи викладені в позовній заяві.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов не визнала, посилаючись на його необґрунтованість та зазначала, зо позивач має вільний доступ до спірної квартири, що йому не чиняться перешкоди у користуванні, що позивач з 2003 року у спірній квартирі не проживає, витрати на утримання квартири не ніс, оскільки не був власником квартири,що набув 1/6 частину спірної квартири у порядку спадкування після смерті її чоловіка, його батька.

Третя особа: ОСОБА_3 виступала на боці позивача, зазначала, що після смерті їх з позивачем батька, вона з матою психологічної підтримки переїхала тимчасово проживати разом із своєю сім»єю до матері за спірною адресою, зазначала що зареєстрована за спірною адресою. Також зазначала, що у позивача є ключі від спірної квартири і він має можливість у будь-який час користуватися спірною квартрою.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що спірна квартира АДРЕСА_1 належить йому на праві власності у порядку спадкування 1/6 частина та його матері відповідачу ОСОБА_2 5/6 частини спірної квартири( а.с.9).

Судом встановлено, що спірна квартира АДРЕСА_1 складається із трьох ізольованих кімнат 14,0 кв. м з балконом, 14,0 кв.м без балкону, та кімнати розміром 15,6 кв.м, кухнею 8,1 кв.м та балконом з неї, коридором 10,1 кв.м, ванної кімнати 2,1 кв.м.,вбиральні 0,8 кв.м. кладової 1,9 кв.м.( а.с.6-8).

В судовому засіданні позивач визнав обставини, що у нього дійсно є ключі від спірної квартири, що він має можливість до неї заходити, але він не знає де є його частка і де він може поставити свої речі та користуватися квартирою.

Судом встановлено, що у спірний квартирі постійно проживає відповідача у справі ОСОБА_2 , яка зареєстрована у спірний квартирі, тимчасово проживає ОСОБА_3, яка зареєстрована у спірній квартирі та її сім»я чоловік та донька.

Судом встановлено, зі слів позивача що він з 2003 року у спірній квартирі не проживає, але у цій квартирі є його 1/6 частина і він має бажання мати свою кімнату у квартирі,до якої він може потрапити у будь який час, що йому перешкоджають у користування його сестра ОСОБА_3 разом із своєю сім»єю, які оселилися у спірній квартирі без його згоди.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Житлового кодексу України.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року, з доповненнями «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»судам роз»яснино, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами. Які можуть використовуватися, як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Судом встановлено, що позивач має у власності 1/6 частину спірної квартири а 5/6 має відповідач, квартира складається із трьох ізольованих кімнат житловою площею 43,6 кв.м, шляхом поділу розміру житлової площі 43,6 кв. на 1/6 частку, 1/6 частка позивача у праві власності на спірну квартиру АДРЕСА_1 становить 7,27 кв.м.

Як вбачається із технічного паспорта на спірну квартиру( а.с.6-8) у квартирі відсутня ізольована кімната розміром 7,27 кв.м.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Судом встановлено, що сторони у справі не дійшли згоди щодо порядку користування спірною квартирою, що договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їх часток у праві спільної часткової власності не укладався, який би у подальшому був обов»язковий і для особи, яка придбає згодом частку у праві спільної часткової власності на це майно.

А тому суд прийшов до висновку, що позов не доведений та задоволенню не підлягає,

оскільки у квартирі АДРЕСА_1 відсутня ізольована кімната розміром 7,27 кв.м., яка б відповідала 1/6 частці належної позивачу на праві власності, надання позивачу у користування кімнати площею 14,0 кв.м порушить право відповідача передбачене ст. ст.319,358 ЦК України, а також відсутністю доказів щодо здійснення перешкод з боку відповідача у здійсненні права власності позивачем належною йому 1/6 частиною спірної квартири.

Судові витрати не підлягають відшкодуванню у порядку ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 317,319, 358 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 208, 209, 212- 215, 218, 294 ЦПК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року, з доповненнями «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі відсутності осіб, які брали участь у справі протягом десяти днів з часу отримання копії рішення суду.

Суддя: Т.О. Величко