2-н/0503/2293/2012
У Х В А Л А

про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу

21 грудня 2012 року Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Харченко О.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 підприємства «Бахмут-Вода»про видачу судового наказу про стягнення суми боргу за комунальні послуги з ОСОБА_2, ОСОБА_3, -

в с т а н о в и в :

18.12.2012 року представник заявника ОСОБА_1 підприємства «Бахмут-Вода»звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_2, ОСОБА_3 суми боргу за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.01.2008 року по 01.12.2012 року у сумі 890 грн. 07 коп., а також судового збору у розмірі 107 грн. 30 коп.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наявність спору про право є підставою для відмови у відкритті провадження за заявою про видачу судового наказу, якщо з доданих документів вбачається пропуск позовної давності така вимога може бути розглянута тільки у позовному провадженні.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму ВССУ № 14 від 23.12.2001 року, ЦПК України не передбачає можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки він видається лише за умови безспірності вимог.

Таким чином, у звязку з тим, що з наданих заявником документів вбачається пропуск позовної давності та враховуючи неможливість часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, вимога щодо стягнення заборгованості за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.01.2008 року по 01.12.2012 року у сумі 890 грн. 07 коп. не може бути визнана судом безспірною, так як наслідок цього не підлягає розгляду у порядку наказного провадження у звязку із наявністю спору про право.

Приймаючи рішення про неможливість часткового задоволення вимог, зазначених у заяві про видачу судового наказу, суд не знаходить підстав для застосування норм ч. 5 ст. 100 ЦПК України щодо можливості постановлення ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу лише в частині вимог, які не підлягають розгляду у порядку наказного провадження, оскільки норми даної статті не можуть бути застосовані при наявності спору про право.

Дані обставини позбавляють суд можливості зробити однозначний та безспірний висновок щодо виникнення у заявника права вимоги за судовим наказом та відсутності спору про право.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

За таких обставин, суддя вважає за необхідне відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу, та розяснити заявникові, що відповідно до ч. 2 ст. 101 ЦПК України, відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_1 підприємству «Бахмут-Вода»у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення суми боргу за комунальні послуги з ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Розяснити заявнику право на звернення до суду у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня її проголошення, а ухвала, постановлена без участі особи, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя О. П.Харченко