РІШЕННЯ

Іменем України

20 червня 2012 року

Колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області у складі:

головуючої - судді Талько О.Б., суддів: Зарицької Г.В., Євстафєвої Т.А., при секретарі Трохимчук Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Радомишльської міської ради Житомирської області, третя особа - приватне підприємство «Житлоремсервіс-9», про визнання права власності на майно за набувальною давністю, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 27 лютого 2012 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що 22 липня 2004 року за договором купівлі-продажу він придбав у ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1. Поверхом нижче розташована квартира №2, в якій на момент придбання позивачем квартири №3 ніхто не проживав, оскільки вона перебувала у напівзруйнованому та занедбаному стані. Право власності на зазначену квартиру не зареєстроване.

З метою створення комфортних умов для проживання своєї сім'ї у квартирі №3, позивач за власні кошти здійснював поточний ремонт квартири №2, виконував інші роботи, необхідні для підтримання житла у належному стані. Раніше ремонт зазначеної квартири здійснювала попередня власниця квартири №3 ОСОБА_2

Враховуючи вищезазначене, позивач просив визнати за ним право власності на квартиру №2 за набувальною давністю. При цьому позивач, посилаючись на ч.2 ст.344 ЦК України, вважає, що до часу свого володіння вказаною квартирою він може приєднати час, протягом якого цим житлом володіла ОСОБА_2

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 27 лютого 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення апелянта та його представника, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Правові підстави для набуття права власності за набувальною давністю визначені ст.344 ЦК України, якою, зокрема, передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що набуття права власності за набувальною давністю базується на сукупності таких обставин, як тривале, добросовісне, відкрите та безперервне володіння чужим майном.

Тривалість володіння припускає, що повинен закінчитись передбачений законом строк, що розрізняється від виду речі, яка знаходиться у володінні. При цьому, ч.2 ст.344 ЦК України передбачено, що особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Добросовісне володіння припускає, що особа не знала і не могла знати, що володй: річчю незаконно.

Особа повинна володіти річчю відкрито, тобто, таке володіння має бути очевидних- для третіх осіб.

Володіння має бути безперервним протягом визначених законом строків, а саме протягом десяти років.

З матеріалів справи вбачається, що 22 липня 2004 року ОСОБА_1 придбав у власність квартиру №3, розташовану в м. Радомишлі Житомирської області по вул. 9-гс Січня, №19. Вказана обставина підтверджується наявною в матеріалах справи копіє:-о договору купівлі-продажу, укладеного між позивачем та ОСОБА_2, яка діяла б:л свого імені та за дорученням від імені ОСОБА_3

Поверхом нижче розташована квартира №2. З наявної в матеріалах справи довідки, виданої КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради 22 вересня 2011 року за №58, вбачається, що право власності на вказану квартиру не зареєстроване.

Пред'являючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що він за власні кошт:-: здійснював поточний ремонт квартири №2, виконував інші роботи, необхідні для підтримання житла у належному стані. Однак, такі дії не можуть свідчити про фактичне володіння спірною квартирою, оскільки володіння житловим приміщенням передбач а:, насамперед, безпосереднє проживання у ньому.

Та обставина, що позивач, будучи власником квартири №3, здійснював ремонт квартири №2, не дає підстав вважати, що він є добросовісним набувачем спірного житла

Окрім того, відповідно до п.З ч.І ст.344 ЦК України право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Зі змісту вищезазначеної норми вбачається, що набувальна давність, як спосіб набуття права власності на житло, застосовується лише з момент;, державної реєстрації житла. Тобто, вказана вимога є обов'язковою для набуття праза власності.

З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Разом з тим, вирішуючи спір, суд помилково застосував до спірних правовідносин положення ч.2 ст.331 ЦК України, яка передбачає набуття права власності ш новостворене майно.

Враховуючи вищезазначене, рішення суду підлягає зміні шляхом виключення з нього посилання суду на ч.2 ст.331 ЦК України.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 27 лютого 2012 змінити, виключивши посилання суду на ч.2 ст.331 ЦК України.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча : Судді: