Справа № 2/2011/746/12
2-5569/11

РІШЕННЯ
Іменем України
4 грудня 2012 року. Дзержинський районний суд міста Харкова
у складі: головуючого судді Федосенко В.В.,
при секретарі Прядко Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ПАТ СК Інгосстрах та третя особа ПАТ КБ «ПриватБанк`про
захист порушеного права споживача на виплату страхового відшкодування, -
В С Т А Н О В И В:
В обґрунтування своїх вимог Позивач посилається на те, що 20.11.2007 року між ЗАТ СК «Інгосстрах`та Маковецьким Б.В. було укладено договір страхування наземного транспорту № DN81AR03110124.
Відповідно до п. 9 Договору, строк дії договору складає 12 місяців, з 20.11.2007 року по 19.11.2008 року. При бажанні Страхувальника застрахувати ТЗ на строк, більше ніж 12 місяців, та у разі сплати страхового платежу, зазначеного у п. 8 Договору, він вважається щорічно подовженим на відповідний строк, за яким здійснена оплата страхового платежу.
Як зазначає позивач, на виконання п. 8 Договору він зробив пролонгацію Договору на наступний рік, шляхом сплати страхового платежу, з приводу чого надав до суду копію квитанції від 22.12.2008 року на суму 5640,25 грн.
30.10.2009 року у м. Харкові по пров. Золотий, 8, в наслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Позивача Sкoda Oktavia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження, про що ІДПС БДПС ДАІ прапорщиком ОСОБА_2 була складена відповідна довідка.
Згідно зі ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона страховик у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
02.11.2009 року Позивачем було подано заяву до Відповідача з вимогою сплатити грошову суму по страховому випадку.
Листом від 11.02.2010 року на підставі п. 13.3.4, п. 15.22. Договору страхування ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні вимог про сплату грошових коштів.
Окрім цього, Позивач зазначив, що відповідно до ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.
Відповідно до п. 13.1.3. Правил страхування, страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку виплатити грошову компенсацію, у випадку необґрунтованої відмови у виплаті, Страховик зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 0,01% від належної до сплати суми за кожен день прострочення.
Представник позивача в судове засідання не з`явився та просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримує про що подав письмову заяву.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу за його відсутності, позов не визнав, з приводу чого надав до суду заперечення, а також письмові пояснення.
В обґрунтування своїх заперечень Відповідач зазначає, що 20.11.2007 року між ЗАТ СК «Інгосстрах`та Маковецьким Б.В. було укладено договір страхування наземного транспорту № DN81AR03110124.
Відповідно до п. 9 Договору, строк дії договору складає 12 місяців, з 20.11.2007 року по 19.11.2008 року. При бажанні Страхувальника застрахувати ТЗ на строк, більше ніж 12 місяців, та у разі сплати страхового платежу, зазначеного у п. 8 Договору, він вважається щорічно подовженим на відповідний строк, за яким здійснена оплата страхового платежу.
Як зазначає Відповідач, ОСОБА_1 , в порушення умов Договору страхування, не було вчасно та повному обсязі сплачено страхові платежі.
За Договором страхування наземного транспорту, а також договором особистого страхування від 20.11.2007 року, періодом сплати є період до 19 листопада 2008 року включно в розмірі 5360,68 грн. та 515,45 грн. Відповідно на загальну суму 5876,13 грн. Позивачем по справі було сплачено за Договорами страхування загальну суму в розмірі 5640,25 грн. лише 22.12.2008 року.
Згідно з п. 13.3.4 Договору страхування, укладеного між ПАТ СК «Інгосстрах`та Маковецьким Б.В., Страховик має право вимагати від Страхувальника уплати додаткового платежу при збільшенні ризиків після укладення цього Договору. Невиконання цієї умови дає право страховому агенту, при настанні страхового випадку, повністю або частково відмовити в виплаті страхового відшкодування.
Так, 26.01.2008р., 25.03.2008р., 18.04.2008р., 18.09.2008р., 04.12.2008р., 25.07.2009 року Страхувальником було допущено шість страхових випадків, пов`язаних з пошкодженням застрахованого транспортного засобу Sкoda Oktavia, державний номер НОМЕР_1 , з приводу чого Страхувальник звертався до ЗАТ СК «Інгосстрах`для виплати страхового відшкодування. За всіма переліченими заявами, Страховиком Вигодонабувачу за Договором страхування, яким є ПАТ КБ ПриватБанк в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором було виплачено страхові відшкодування.
На підставі п. 13.3.4 Договору страхування, у зв`язку із збільшенням ризиків, 11.08.2009 року ЗАТ СК «Інгосстрах`направив ОСОБА_1 лист з вимогою укласти додаткову угоду до Договору страхування № DN81AR03110124 від 20.11.2007 року про сплату додаткового платежу, а також збільшення розміру франшизи.
Однак, Страхувальником було проігноровано вищезазначену вимогу, додаткову угоду укладено не було.
Окрім цього, згідно з п. 15.22. Договору страхування, після отримання страхового відшкодування й послідуючої дії цього Договору відремонтований ТЗ повинен бути наданий для огляду Страховому агенту, інакше при наступному страховому випадку з цим ТЗ пошкодження, аналогічні попереднім відшкодуванню не підлягають.
02.11.2009 року ОСОБА_1 в сьомий раз звернувся до ЗАТ СК «Інгосстрах`із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 30.10.2009 року.
В порушення п. 15.22. Договору, Страхувальник жодного разу не надавав відремонтований ТЗ для огляду страховому агенту.
Враховуючи вищезазначене, на підставі п. 13.3.4, п. 15.22. Договору страхування, ЗАТ СК «Інгосстрах», відмовив ОСОБА_1 в виплаті страхового відшкодування.
Представник Відповідача також зазначив, що рахунок ТОВ «Атлант-М Олексіївка»№ 4037451 від 18.11.2010 року було зроблено в порушення Наказу Міністерства Юстиції, Фонду державного майна України від 24.07.2009 року «Про затвердження методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів».
Окрім цього, Відповідач зазначив, що відповідно до ст. 985 ЦК України, страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання страхового випадку. Страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача).
Згідно зі ст. 3 ЗУ «Про страхування`страхувальники мають право при укладанні договорів страхування інших, ніж договори особистого страхування, призначати фізичних або юридичних осіб (вигодонабувачів), які можуть зазнати збитків у результаті настання страхового випадку, для отримання страхового відшкодування.
Враховуючи зазначене, договір страхування надає третій особі право вимагати від страховика здійснити страхову виплату на свою користь, тобто наділяє вигодонабувача правами страхувальника.
Згідно з договором страхування, страховим агентом, Вигодонабувачем та Гарантом за Договором страхування є ПАТ КБ «ПриватБанк».
Так, відповідно до п. 3 Договору страхування, Позивач призначив Вигодонабувачем ПАТ КБ «ПриватБанк». У розумінні норм ст. 16 ЗУ «Про страхування», ст. 985 ЦК України, вказаний договір є укладеним на користь третьої (іншої) особи.
Банк, який виступає, як третя особа, на користь якої укладено договір страхування, не скористався своїм правом на отримання страхової виплати, не відмовлявся від цього права, тому страхувальник не вправі вимагати від страховика виконання договору на свою користь.
Право вимоги позивач (потерпілий, страхувальник) може мати лише на підставі уповноваження його належним чином вигодонабувачем. Якщо ж вигодонабувач не наділив позивача такими повноваженнями, то останній не має права на одержання страхової виплати і на цій підставі є неналежним позивачем у позові про її стягнення.
Представник третьої особи до суду не з`явився та просив розглядати справу за його відсутності, про що надав суду письмову заяву.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 20.11.2007 року між ЗАТ СК «Інгосстрах`та Маковецьким Б.В. було укладено договір страхування наземного транспорту № DN81AR03110124.
Відповідно до п. 9 Договору, строк дії договору складає 12 місяців, з 20.11.2007 року по 19.11.2008 року. При бажанні Страхувальника застрахувати ТЗ на строк, більше ніж 12 місяців, та у разі сплати страхового платежу, зазначеного у п. 8 Договору, він вважається щорічно подовженим на відповідний строк, за яким здійснена оплата страхового платежу.
ОСОБА_1 , в порушення умов Договору страхування, не було вчасно та повному обсязі сплачено страхові платежі. За Договором страхування наземного транспорту, а також договором особистого страхування від 20.11.2007 року, періодом сплати є період до 19 листопада 2008 року включно в розмірі 5360,68 грн. та 515,45 грн. Відповідно на загальну суму 5876,13 грн. Позивачем по справі було сплачено за Договорами страхування загальну суму в розмірі 5640,25 грн. лише 22.12.2008 року.
Згідно з п. 13.3.4 Договору страхування, укладеного між ЗАТ СК «Інгосстрах`та Маковецьким Б.В., Страховик має право вимагати від Страхувальника уплати додаткового платежу при збільшенні ризиків після укладення цього Договору. Невиконання цієї умови дає право страховому агенту, при настанні страхового випадку, повністю або частково відмовити в виплаті страхового відшкодування.
Так, 26.01.2008р., 25.03.2008р., 18.04.2008р., 18.09.2008р., 04.12.2008р., 25.07.2009 року Страхувальником було допущено шість страхових випадків, пов`язаних з пошкодженням застрахованого транспортного засобу Skoda Oktavia, державний номер НОМЕР_1 , з приводу чого Страхувальник звертався до ЗАТ СК «Інгосстрах`для виплати страхового відшкодування. За всіма переліченими заявами, Страховиком Вигодонабувачу за Договором страхування, яким є ПАТ КБ ПриватБанк в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором було виплачено страхові відшкодування.
На підставі п. 13.3.4 Договору страхування, у зв`язку із збільшенням ризиків, 11.08.2009 року ПАТ СК «Інгосстрах`направив Маковецькому Б.В. лист з вимогою укласти додаткову угоду до Договору страхування № DN81AR03110124 від 20.11.2007 року про сплату додаткового платежу, а також збільшення розміру франшизи, що підтверджується копією листа від 11.08.2009 року, а також копією сторінок журналу вихідної кореспонденції ПАТ СК «Інгосстрах».
Страхувальником було проігноровано вищезазначену вимогу, додаткову угоду укладено не було.
Окрім цього, згідно з п. 15.22. Договору страхування, після отримання страхового відшкодування й послідуючої дії цього Договору відремонтований ТЗ повинен бути наданий для огляду Страховому агенту, інакше при наступному страховому випадку з цим ТЗ пошкодження, аналогічні попереднім відшкодуванню не підлягають.
02.11.2009 року ОСОБА_1 в сьомий раз звернувся до ЗАТ СК «Інгосстрах`із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 30.10.2009 року.
В порушення п. 15.22. Договору, Страхувальник жодного разу не надавав відремонтований ТЗ для огляду страховому агенту.
Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що ЗАТ СК «Інгосстрах`на підставі п. 13.3.4, п. 15.22. Договору страхування правомірно відмовив ОСОБА_1 в виплаті страхового відшкодування.
Окрім цього, відповідно до ст. 985 ЦК України, страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання страхового випадку. Страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача).
Згідно зі ст. 3 ЗУ «Про страхування`страхувальники мають право при укладанні договорів страхування інших, ніж договори особистого страхування, призначати фізичних або юридичних осіб (вигодонабувачів), які можуть зазнати збитків у результаті настання страхового випадку, для отримання страхового відшкодування.
Згідно зі ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона страховик у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Враховуючи зазначене, договір страхування надає третій особі право вимагати від страховика здійснити страхову виплату на свою користь, тобто наділяє вигодонабувача правами страхувальника.
Згідно з договором страхування, страховим агентом, Вигодонабувачем та Гарантом за Договором страхування є ПАТ КБ «ПриватБанк».
Так, відповідно до п. 3 Договору страхування, Позивач призначив Вигодонабувачем ПАТ КБ «ПриватБанк». Страхове відшкодування може бути виплачено страхувальнику у разі одержання письмової згоди Вигодонабувача на виплату страхового відшкодування, у тому числі у разі передачі страхувальником іншого майна в заставу замість пошкодженого чи втраченого або відновлення пошкодженого майна за свій рахунок, тобто у розумінні норм ст. 16 ЗУ «Про страхування», ст. 985 ЦК України, вказаний договір є укладеним на користь третьої (іншої) особи.
Банк, який виступає, як третя особа, на користь якої укладено договір страхування, не скористався своїм правом на отримання страхової виплати, не відмовлявся від цього права, тому страхувальник не вправі вимагати від страховика виконання договору на свою користь.
Право вимоги позивач (потерпілий, страхувальник) може мати лише на підставі уповноваження його належним чином вигодонабувачем. Якщо ж вигодонабувач не наділив позивача такими повноваженнями, то останній не має права на одержання страхової виплати і на цій підставі є неналежним позивачем у позові про її стягнення.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.
Судові витрати суд розподіляю у відповідності до ст.. 88 ЦПК України.
На підставі ст.ст. 985, 979 ЦК України, ст.ст. 3, 16 ЗУ «Про страхування» та керуючись ст.ст. 3, 4, 11, 57-60, 212, 215 ЦПК України, суд,
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до ПАТ СК Інгосстрах та третя особа ПАТ КБ
«ПриватБанк`про захист порушеного права споживача на виплату страхового відшкодування
залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення

Суддя: