Справа № 2604/3413/2012
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"21" травня 2012 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

Головуючого
судді:
БАРТАЩУК Л.П.

при
секретарях:
Ізвольський
С.С., Моцьор О.В.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 районної в м. Києві ради в особі
Комісії з припинення, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третя особа –Головне
управління юстиції в м. Києві про
встановлення факту, що має юридичне
значення та визнання права власності
на майно в порядку спадкування за
заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся з
позовом про визнання за ним права
власності на ? частину квартири № 28, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1 в
Дніпровському районі м. Києва в порядку
спадкування за заповітом після матері
–ОСОБА_6.

Позивач у судовому
засіданні збільшив позовні вимоги та
просив, крім вищезазначеного,
встановити факт родинних відносин між
ним - ОСОБА_1 та ОСОБА_6.

Позовні вимоги мотивовані наступними
обставинами.

22 липня 2011 року померла ОСОБА_6.

За життя, а саме - 12 лютого 1998 року
ОСОБА_6 було складено заповіт, згідно з
яким все своє майно, де б воно не було і
з чого не складалося і взагалі, все те,
що їй належить і на що вона за законом
мала право, в тому числі, належну їй на
праві особистої власності ? частину
квартири №28, яка знаходиться в м. Києві
по вулиці Празькій, в будинку № 10,
остання заповіла своєму сину ОСОБА_7.

Проте, під час складання заповіту,
нотаріусом не було перевірено
правильне написання прізвища позивача,
оскільки при перекладі з російської
мови на українську, прізвище ОСОБА_6
було зазначено через літеру «и», а
прізвище позивача, який є її рідним
сином, було записано через літеру «і»-
ОСОБА_1.

Доказом, який підтверджується факт
того, що померла являється матір’ю є
свідоцтво про народження позивача,
показання свідків та експертний високо
Українського бюро лінгвістичних
експертиз.

Спадкове майно після померлої
складається із ?? частини двокімнатної
квартири житловою площею 28.80 кв.м. та
загальною площею 44.50 кв.м., яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ОСОБА_8 про право
власності на житло від 06 травня 1993 року,
вказана квартира АДРЕСА_2 була
приватизована на чотирьох осіб, а саме:
ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в рівних
долях. Частки співвласників в натурі не
виділялися.

У визначений законом шестимісячний
термін після смерті ОСОБА_6, зокрема, - 07
вересня 2011 року, позивач звернувся з
заявою про прийняття спадщини за
заповітом до 10-ої Київської державної
нотаріальної контори, проте, йому було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом після
смерті матері та рекомендовано
звернутися до суду з заявою про
встановлення факту родинних відносин,
визначення часки померлої у спільному
майні та визнання права власності в
порядку спадкування.

Оскільки відмова нотаріуса порушує
право позивача на спадкування після
померлої матері за заповітом, позивач,
підтримавши в судовому засіданні
позовні вимоги, просив позов
задовольнити, встановити факт родинних
відносин та визнати за ним право
власності на спадкування за заповітом.

Проти заочного рішення позивач не
заперечував.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в
судове засідання не з’явився, про час
та місце розгляду справи повідомлені
належним чином – шляхом оголошення про
їх виклик до суду в засобах масової
інформації –газеті «Урядовий кур»єр
«№ 79 від 04.05.2012р..

Відповідач ОСОБА_2 районна у м. Києві
рада в судове засідання свого
представника не направив, про час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином.

Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки, може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Представник третьої особи
–Головного управління юстиції у м.
Києві в судове засідання не з’явився,
направивши до суду письмові пояснення,
відповідно до яких розгляд справи
залишив на розсуд суду.

Вислухавши пояснення позивача,
письмові пояснення третьої особи,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов до висновку про задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 з наступних
підстав.

Як встановлено в судовому засіданні,
факт батьківства та родинних відносин
заявника та його матері –померлої
ОСОБА_6 підтверджує видане на ім'я
заявника ОСОБА_8 про народження серія
ЯЕ № 624905.

З наданого документу, заповненого
на російській мові, вбачається, що
рідною матір’ю заявника є: мати
–«Шатерник Софья Йосифовна»(а.с. 17).

Відповідно до паспорту
громадянина України, виданого
Ватутінським РУ ГУ МВС України в м.
Києві 10 лютого 1998 року, при перекладі з
російської мови на українську,
прізвище заявника було зазначено, як
«Шатернік»(а.с.35).

Відповідно до свідоцтва про
смерть, прізвище матері позивача
зазначено через літеру «и»- «Шатерник
Софія Йосипівна». Згідно вказаного
свідоцтва, вона померла 22 липня 2011 року
(а.с. 16).

Відповідно до експертного
висновку № 056/39-mk від 23 лютого 2012 року
встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6, попри
розбіжності в орфографічній фіксації в
документах, наданих для експертизи, а
також в інших документах осіб, є
ідентичними.

Докази, надані позивачем на
підтвердження факту родинних відносин,
а саме матері ОСОБА_6 та сина ОСОБА_1,
достовірними і переконливими.

Судом встановлено, що квартира
АДРЕСА_3 в рівних частках належить на
праві власності ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 відповідно до ОСОБА_8 про права
власності на житло від 06 травня 1993 року.

Відповідно до довідки форми № 3,
власником особового рахунку цього
житла є ОСОБА_6. На даний час
зареєстрованих осіб в квартирі
АДРЕСА_3 не має.

ОСОБА_6, згідно свідоцтва про смерть,
померла 22 липня 2011 року.

Згідно до заповіту, який міститься в
спадковій справі №875/20, ОСОБА_6 заповіла
все майно, де б воно не було і з чого б
воно не складалося і взагалі, все те, що
належить і на що законом має право, в
тому числі належна їй на праві
особистої власності ? частина квартири
номер двадцять сім, що знаходиться в
місті Києві по вулиці Празькій, в
будинку номер 10, ОСОБА_7.

Згідно постанов №221/02-14, №403/02-14 про
відмову у вчиненні нотаріальних дій,
нотаріусом 10-ої Київської державної
нотаріальної контори позивачу
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину.

У відповідності до ч.4 ст.41
Конституції України, ніхто не може
протиправно позбавлений права
власності.

Згідно з ч.5 ст.41 Конституції
України, право приватної власності є
непорушним.

Частина 1 ст.316 ЦК України
встановлює, що правом власності є право
особи на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст.328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Частиною першою статті 182 ЦК
України передбачено, що право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Згідно положень пункту 23 постанови
Пленуму ВСУ N 7 від 30.05.2008р. «Про судову
практику у справах про спадкування»,
свідоцтво про право на спадщину
видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством.

За наявності умов для одержання в
нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину вимоги про визнання
права на спадщину судовому розглядові
не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в
оформленні права на спадщину особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 є
рідним сином померлої 22.07.2011р. ОСОБА_6,
має право на спадкування за заповітом,
вчасно звернувся з заявою на отримання
спадщини і отримав відмову в
оформленні спадщини, в матеріалах
справи наявні належні і достовірні
докази того, що померлій ОСОБА_6
належала на праві власності в рівних
частках з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
квартира АДРЕСА_4, будь-яких доказів на
спростування викладених позивачем
обставин суду не надано, суд дійшов до
висновку про обґрунтованість вимог
позивача, встановлення факту родинних
відносин ат визнання за ним права
власності на майно в порядку
спадкування за заповітом.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 392, 1216, 1220, 1233,
1268-1270 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-61, 208-209,
212-215, 218, 223, 224-226, 294 ЦПК України, суд, –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
районної в м. Києві ради в особі Комісії
з припинення, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
третя особа –Головне управління
юстиції в м. Києві про встановлення
факту, що має юридичне значення та
визнання права власності на майно в
порядку спадкування за заповітом –
задовольнити.

Встановити факт родинних
відносин між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
померлою 22 липня 2011 року ОСОБА_6,
встановивши зокрема, що померла 22
липня 2011 року ОСОБА_6 є рідною матір’ю
ОСОБА_1.

Визнати право власності ОСОБА_1
на ? частину квартири №28 за адресою: м.
Київ, вул. Празька, 10 у Дніпровському
районі м. Києва.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення через
Дніпровський районний суд м. Києва до
Апеляційного суду м. Києва.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: