Справа №1806/5594/12
Провадження №2/1806/1746/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2012 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Катрич О.М.

при секретарі П»янтківському А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сумської міської ради, треті особи: КП « Сумижилкомсервіс», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на сараї,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом і свої вимоги мотивує тим, що 06.06.2002 року вона стала власницею квартири АДРЕСА_1. На прибудинковій території будинку № 6 по провулку Вільному у Суми знаходяться і допоміжні приміщення (сараї) даного будинку. При цьому позивачка, як власниця квартири № 14 користувалась допоміжними приміщеннями (сараями) під № 8, 9 та 11. В даний час невідомими особами приймаються спроби використати ці приміщення та прибудинкову територію за вищевказаною адресою в своїх цілях. Вважає, що відповідно до Рішення Конституційного суду України № 1-2/2004 від 02.03.2004 року, п. 2 ст. 382 ЦК України під час купівлі вищевказаної квартири до неї перейшло право власності на зазначені сараї. Просить визнати за нею право власності на сараї № 8, № 9 та № 11, які знаходиться у дворі будинку №6 по провулку Вільному в м.Суми, і є допоміжним приміщенням до квартири № 14 в цьому ж будинку.

В судовому засіданні представник позивачки заявлені вимоги підтримала, просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала заперечення на позовну заяву, в яких зазначає, що позивачка не надає до матеріалів справи документів, які б підтверджували законність користування нею допоміжними приміщеннями №№ 8, 9, 11, яким чином передавалися ці приміщення їй як власниці квартири № 14 будинку № 6. Також зазначає, що допоміжні приміщення є спільною частковою власністю співмешканців будинку № 6, то розпорядження ними має відбуватися за згодою всіх його співвласників. Більш того, земельна ділянка перебуває у комунальній власності СМР. Вважає, що позивачка не обґрунтувала свої вимоги, тому просить відмовити у задоволенні позову.

Представник КП «Сумижилкомсервіс» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 06.06.2002 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с. 4) Як убачається з плану присадибної дільниці, розташованої за адресою: м. Суми, пров. Вільний, 6 на території двору будинку розташовані сараї, в тому числі № 8, 9, 11 і знаходяться в спільній власності мешканців будинку № 6. ( а.с. 5) На момент приватизації квартири, позивачці спірні сараї не були передані у її власність, про що і не заперечується сторонами. При цьому позивачка не вказує, за якою домовленості, і на якій підставі вона користується трьома сараями, не будучи їх власницею.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду", встановлено, що власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. З метою офіційного тлумачення положень статей 1,10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» прийнято рішення Конституційного Суду України у справі №1-2/2004 від 02.03.04 р , згідно якого допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні та ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнатах, квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додатково дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього.

Відповідно до п. 1.2. Рішення, власник (власники) неприватизованих квартир багато квартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. П 1.3. Рішення вказує, що питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності. Перелік приміщень будинку, які є допоміжними приміщеннями встановлений Законом України „Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку". Стаття 1 цього Закону встановлює, що допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку є приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибулі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Враховуючи те, що відповідно до п.1.1. Рішення допоміжні приміщення передаються у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків, то відповідно до ст. 369 Цивільного кодексу України розпорядження майном спільної сумісної власності має відбуватися за згодою всіх його співвласників.

Згоди всіх мешканців будинку № 6 на те, щоб власником сараїв була тільки ОСОБА_1 немає.

Більш того, користування закріпленою за приватизованим будинком прибудинковою територією здійснюється в порядку і на умовах, передбачених Земельним кодексом України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку.

Відповідно до ст. 42 Земельного кодексу України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

Тобто, земельна ділянка може передаватись безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників, а не окремій особі.

Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, та посвідчується державними актами.

З огляду на надані докази ОСОБА_1 правовстановлюючого документа на земельну ділянку, на якій розташовані сараї не надано, так як він відсутній.

Враховуючи те, що сараї є спільною сумісною власністю мешканців багатоквартирного будинку, які є допоміжними приміщеннями і призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, то законних підстав для визнання права власності тільки за ОСОБА_1 у суду немає.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 174, 212-215 ЦПК України, рішення Конституційного Суду України у справі №1-2/2004 від 02.03.04 р ., Законом України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" ст. 369 ЦК України, ст.. 42, 116 ЗК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М. Катрич