Справа №1319/4892/2012
УХВАЛА

СУДОВОГО ЗАСІДАННЯ

26.06.2012 року

Сихівський районний суд м. Львова в складі :

головуючого - судді Мички Б.Р.

при секретарі - Трілі Б.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 про закінчення виконавчого провадження, -

в с т а н о в и в :

07 травня 2012 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на постанову державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 про закінчення виконавчого провадження, в якій після її уточнення, просить поновити строк звернення до суду, скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 21 липня 2011 року та зобов'язати державного виконавця здійснити виконавчі дії по виконанню виконавчого листа №2-2111 виданого 22 червня 2011 року Сихівським районним судом м.Львова у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження». В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що вона є стягувачем у виконавчому провадженні, на її письмове звернення вона отримала копію постанови про закінчення виконавчого провадження від 21 липня 2011 року, про існування якої раніше їй відомо не було. Зазначає, що виконавче провадження закінчено на підставі того, що рішення виконане, однак вона з таким не погоджується, оскільки насправді рішення суду не є виконаним, боржник у виконавчому провадженні зобов'язаний був здійснити їй перерахунок пенсії і виплачувати її пожиттєво, однак зробив лише разовий перерахунок і виплатив пенсію лише за деякий незначний проміжок часу, а з 01.11.2011р. взагалі припинив виконувати рішення суду. А відтак, вважає, що рішення не може вважатися виконаним, а постанова про закінчення виконавчого провадження підлягає скасуванню як незаконна. Просить поновити пропущений строк звернення зі скаргою, оскільки оскаржувана постанова отримана нею нещодавно, за її зверненням, та відразу ж оскаржена в порядку адміністративного судочинства, однак ухвалою судді від 05 квітня 2012 року їй було відмовлено у відкритті провадження та роз'яснено порядок оскарження даної постанови. Зазначену ухвалу було доставлено поштою 20 квітня 2012 року, однак в період з 19 по 30 квітня 2012 року вона була відсутня за місцем проживання у зв'язку з хворобою матері, яка проживає у Київській області.

В судовому засіданні ОСОБА_1 скаргу підтримала в повному обсязі, дала пояснення аналогічні викладеним в скарзі.

Державний виконавець Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, не повідомивши про причини своєї неявки, подала письмові пояснення, в яких скаргу заперечує, оскільки боржником рішення суду в частині проведення перерахунку виконано, а що виплати коштів рішення не виконано та виконати без участі боржника неможливо. Виплата коштів буде проводитися після надходження коштів з Державного бюджету.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження»неявка в судове засідання заявника або заінтересованої особи, яким повідомлено про час і місце його проведення, не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що скарга ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 про закінчення виконавчого провадження, підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

29 червня 2011 року державним виконавцем Сихівського ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2111 виданого 22 червня 2011 року Сихівським районним судом м.Львова про зобов'язання управління пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»за період з 08 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та починаючи з 22 травня 2008 року, та надано боржнику строк для добровільного виконання рішення суду до 06 липня 2011р.

Постановою державного виконавця Сихівського ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_2 від 21 липня 2011р. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2111 про зобов'язання управління пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»за період з 08 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та починаючи з 22 травня 2008 року, закінчено.

З ст.385 ЦПК України вбачається, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Як вбачається з скарги та наявного в матеріалах справи супровідного листа Сихівського ВДВС ЛМУЮ від 15.03.2012року, оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження від 21 липня 2011р., всупереч вимогам ч.3 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», отримана скаржником лише в кінці березня 2012 року, на її письмове звернення, докази надсилання та отримання ОСОБА_1 оскаржуваної постанови раніше в матеріалах справи відсутні та державним виконавцем суду не надані. З ухвали про відмову у відкритті провадження від 05 квітня 2012 року (а.с.8) вбачається, що 03 квітня 2012 року ОСОБА_1 зверталась до суду з адміністративним позовом про оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження від 21 липня 2011 року. Як вбачається з пояснень скаржника, з зазначеною ухвалою про відмову у відкритті провадження від 05 квітня 2012 року вона ознайомилась лише 01 травня 2012 року, оскільки поштове відправлення надійшло на її адресу 20 квітня 2012 року, однак в період з 19 квітня 2012 року до 30 квітня 2012 року вона була відсутня за місцем проживання у зв'язку з хворобою матері, яка проживає у Київській області. Зазначене підтверджується конвертом поштового відправлення та квитком на поїзд за напрямком Київ-Львів з датою прибуття 01 травня 2012 року (а.с.9). А відтак, ОСОБА_1 пропущено строк звернення до суду з скаргою на постанову про закінчення виконавчого провадження з поважних причин та такий слід поновити.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В мотивувальній частині оскаржуваної постанови державний виконавець Кунда З.Й. покликається на те, рішення суду в частині проведення перерахунку пенсії виконано, а щодо виплати коштів зазначено, що така буде проводитись після надходження коштів з Державного бюджету. Окрім цього, мотивувальна частина оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження містить посилання на положення ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», порядок її застосування, яка жодного відношення до скаржника ОСОБА_1 та проведення їй перерахунку та виплати пенсії у відповідності до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»немає. Зазначено, що в частині виплати коштів рішення суду не виконано та виконати без участі боржника неможливо, а тому виконавчий лист підлягає поверненню до органу який його видав.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження»державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку.

Так, як вбачається з оскаржуваної постанови, виконавче провадження закінчено на підставі п.11 ч.1 ст.49 «Про виконавче провадження», яка передбачає закінчення виконавчого провадження, у випадку повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

Згідно з ч. 3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст. 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Таким чином, державний виконавець наділений повноваженнями накладати штрафи на посадових осіб юридичних осіб боржників та вносити подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом за умови невиконання рішення без поважних причин.

Суд не приймає до уваги покликання державного виконавця в постанові про закінчення виконавчого провадження на те, що боржником управлінням Пенсійного фонду України в Галицькому райні м.Львова рішення суду не виконано в частині виплати пенсії у зв'язку відсутністю бюджетного фінансування, виходячи з наступного.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіттям з незалежних від них обставин, а також у старості та в, інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Умови відсутності у державному бюджеті коштів на виплату ОСОБА_1 недоплаченої суми пенсії у відповідності до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», створює ситуацію правової невизначеності стосовно джерела коштів, з яких має виплачуватися зазначена пенсія, однак, це не може бути підставою для порушення прав громадян на соціальний захист, в тому числі й на отримання пенсії у відповідності до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка прямо передбачена законом та постановлена до стягнення судовим рішенням.

Реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органів державної влади на відсутність коштів як на причину неможливості виплатити кошти за рішенням суду, судом не може бути прийнято до уваги.

Згідно частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини»практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права в Україні.

Відповідно до правової позиції Європейського суду по справі Кечко проти України, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, невиконання рішення суду управлінням Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова стосовно здійснення виплати на користь ОСОБА_1 недоплаченої суми пенсії відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»за період з 08 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та починаючи з 22 травня 2008 року, у звязку з відсутністю коштів, є порушенням п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, та яка є частиною національного законодавства, а також статті 1 Протоколу №1 до Конвенції

А відтак, боржником без поважних причин, всупереч п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України, не було виконано рішення суду, дії Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції щодо винесення постанови від 21 липня 2011р. про закінчення виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2-2111 виданого 22.06.2011р. Сихівським районним судом м.Львова є неправомірними, постанова про закінчення виконавчого провадження винесена без дотримання вимог ч.3 ст.75, ст.89 Закону України «Про виконавче провадження», а тому підлягає до скасування.

На підставі п.11 ч.1 ст.49, ч.3 ст.75, ст.89 Закону України «Про виконавче провадження», та керуючись ст.ст. 208-210, 383-389 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 про закінчення виконавчого провадження задоволити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з скаргою на постанову про закінчення виконавчого провадження від 21 липня 2011 року.

Скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 21 липня 2011 року з примусового виконання виконавчого листа №2-2111 виданого 22 червня 2011 року Сихівським районним судом м.Львова.

Зобов'язати Сихівський відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції здійснити виконавчі дії по виконанню виконавчого листа №2-2111 виданого 22 червня 2011 року Сихівським районним судом м.Львова у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження».

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий

Оригінал. Виготовлено в одному екземплярі.