Справа № 22-ц-118/2012 Головуючий у I інстанції Мороз К.В.
Категорія цивільна Доповідач - Шитченко Н. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2012 року

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:позивача ОСОБА_5,

представників відповідача

ОСОБА_6, ОСОБА_7,

представників третьої особи

ОСОБА_8, ОСОБА_9,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 грудня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства „Камвольно суконна компанія „Чексіл про відшкодування моральної шкоди та шкоди, завданої смертю годувальника, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 грудня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково; стягнуто з ПрАТ „КСК „Чексіл на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 грн. та щомісячно 1101,16 грн. шкоди, завданої смертю ОСОБА_10, починаючи з 01 березня 2011 року і до закінчення навчання 03 червня 2012 року; вирішено питання розподілу судових витрат по справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить змінити рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а саме: стягнути з відповідача 700000 грн. моральної шкоди; зобовязати його сплачувати позивачу на період навчання до 23 років та частину по догляду за онукою померлої до виповнення останній 14 років щомісячне відшкодування у звязку зі смертю годувальника, починаючи з дня його смерті у відповідних розмірах: за березень 2011 року 3726, 59 грн., з квітня по вересень щомісячно 3789,92 грн., за жовтень та листопад по 3873,25 грн., за грудень і до зміни мінімальної заробітної плати 3936,59 грн.; зобовязати здійснювати перерахунок розміру щомісячного відшкодування відповідно до зміни розміру мінімальної заробітної плати.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду є упередженим, необєктивним та ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апелянт вказує, що, визначивши розмір присудженої моральної шкоди в сумі 50000 грн., суд першої інстанції не врахував ступінь і обсяг заподіяних йому моральних страждань, погіршення здібностей позивача та байдуже ставлення відповідача до заподіяної шкоди.

Апеляційна скарга містить також посилання на те, що суд першої інстанції помилково відмовив ОСОБА_5 у виплаті грошового відшкодування, повязаного із втратою годувальника, у звязку із здійсненням ним догляду за малолітньою дитиною онукою померлої з тих підстав, що позивач не здійснює такого догляду, оскільки продовжує навчання. Визначаючи розмір грошового відшкодування, стягнутого на користь ОСОБА_5, місцевий суд неправомірно відрахував з нього частку доходу, яка припадала на чоловіка померлої, прийшовши до помилкового висновку, що той був утриманцем ОСОБА_10 за її життя. Крім того, суд неправомірно зменшив суму щомісячної грошової виплати, на суму виплати, яку здійснює Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Чернігівській області (ВД ФССНВ), оскільки така шкода повинна відшкодовуватися в повному обсязі без врахування пенсії, призначеної внаслідок втрати годувальника та інших доходів.

Вислухавши суддю-доповідача, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом по справі встановлено, що ОСОБА_10 працювала оператором чесального устаткування апаратопрядильного виробництва ЗАТ „КСК „Чексіл. 25 лютого 2011 року о 16 год. 30 хв. стався нещасний випадок повязаний з виробництвом, внаслідок якого остання загинула (а.с. 22).

У складеному уповноваженою комісією акті форми Н-1 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом від 10 березня 2011 року (а.с. 16-21) визначені його причини, основною з яких є незадовільний технічний стан засобів виробництва, а супутніми: невиконання вимог інструкції з охорони праці та невиконання посадових обовязків (недостатньо належний контроль керівників підприємства кожного рівня за станом обладнання та дотримання вимог нормативних актів з охорони праці під час експлуатації).

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, являється сином померлої (а.с. 23). На даний час позивач є студентом 4 курсу денної форми навчання Національного університету фізичного виховання і спорту України факультету здоровя, фізичного виховання, туризму та менеджменту. Навчальний заклад визначив період його навчання з 01 вересня 2008 року по 03 червня 2012 року (а.с. 27).

ОСОБА_5 призначена щомісячна страхова виплата в сумі 467, 17 грн., що підтверджено копією постанови Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Відділення ВД ФССНВ в м. Чернігові №2523//5 від 17 травня 2011 року (а.с. 113).

Довідкою Управління ПФУ в м. Чернігові від 18 листопада 2011 року засвідчено, що розмір пенсії ОСОБА_10 за листопад 2010 року становив 857, 88 грн., за грудень 2010 року - 868, 88 грн., за січень 2011 року становив 884,88 грн. (а.с. 155). Її заробітна плата була наступною: за листопад 2010 року 1436,28 грн., за грудень 2010 року 1094, 50 грн., за січень 2011 року 1318,69 грн. (а.с. 158)

Вирішуючи справу в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що, визначаючи розмір щомісячного грошового відшкодування, повязаного з втратою годувальника, яке підлягає стягненню на користь позивача, суд першої інстанції, керуючись приписами ст.ст. 1197, 1200 ЦК України, розрахував його, виходячи з пятикратного розміру мінімальної заробітної плати, оскільки середньомісячний заробіток (дохід) померлої був менше такого розміру, вирахувавши з обчисленої суми частки доходу, які припадали на померлу ОСОБА_10, її чоловіка ОСОБА_5, що був працездатним, але перебував на утриманні померлої, оскільки не працював, та суму страхової виплати, яка провадиться позивачу фондом від нещасних випадків на виробництві. Є безпідставними доводи апелянта стосовно того, що місцевим судом було невірно розраховано суму щомісячного відшкодування у звязку із втратою годувальника, яке належить до виплати на користь позивача, оскільки вони грунтуються на хибному тлумаченні норм ст.ст. 1197, 1200 ЦК України. ПрАТ „КСК „Чексіл в цій частині рішення суду не оскаржувало.

Відмовляючи у стягненні матеріальної шкоди на користь позивача у звязку із здійсненням останнім догляду за онукою потерпілої, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_5 його не здійснює в розумінні понять п. 1 ч. 1 ст. 1200 ЦК України, оскільки, як пояснював сам позивач, він навчається на денному відділенні Національного університету фізичного виховання і спорту України у м. Київ, тобто в іншому населеному пункті, і не проживає постійно разом з дитиною. Обовязковою умовою отримання коштів в цьому випадку є відсутність у особи, що отримує кошти, будь-яких занять, в тому числі навчання, крім догляду за дитиною.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення на користь позивача шкоди у звязку із здійсненням останнім догляду за онукою померлої, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Положеннями ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції, виходив із принципів розумності, справедливості та доцільності вимоги щодо відшкодування моральної шкоди. Його висновок про необхідність визначення розміру грошового відшкодування в сумі 50000 грн. відповідає суті позовних вимог, характеру правопорушення та характеру і глибині моральних страждань позивача, ставлення відповідача до трагедії. В апеляційній скарзі ОСОБА_5 не навів доводів, які б дозволили зробити висновок про те, що суд першої інстанції при визначенні розміру цього відшкодування проігнорував інші обставини, які мають істотне значення, або неправильно оцінив наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Сукупність обставин справи приводить апеляційний суд до переконання, що судом першої інстанції правильно встановлені правовідносини між сторонами і їм надана вірна юридична оцінка. Оскаржуване рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених доказах, оцінка яких проведена у відповідності до положень ст. ст. 57-66 ЦПК України і доводи апеляційної скарги їх не спростовують та не містять передбачених законом підстав для скасування вірного по суті рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду Чернігівської області від 01 грудня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: