Дата документу 11.01.2012 Справа № 2-о-182/11
І Ш Е Н Н Я Справа №
14 вересня 2011 року
Октябрський районний суд м.
головуючого - судді
за участю заявника ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у м. Полтаві
цивільну справу за заявою ОСОБА_1,
заінтересована особа –Перша
Полтавська державна нотаріальна
контора, про встановлення факту
належності правовстановлюючого
Заявник ОСОБА_1І у липні 2011 року
звернулася до суду із заявою, у якій
прохала суд встановити той факт, що
правовстановлюючі документи –
свідоцтво про право власності, видане
Першою Полтавською державною
нотаріальною конторою і зареєстроване
у реєстрі за № 4-4742 та свідоцтво про
право на спадщину за заповітом, видане
Першою Полтавською державною
нотаріальною конторою 30 грудня 1982 року
і зареєстроване у реєстрі за № 4-4744,
належать їй (а.с. 3).
В обґрунтування своїх вимог
вказала, що їй належать документи -
свідоцтво про право власності, видане
Першою Полтавської державною
нотаріальної конторою і зареєстроване
у реєстрі за № 4-4742 та свідоцтво про
право на спадщину за заповітом, видане
30 грудня 1982 року Першою Полтавської
державною нотаріальної конторою і
зареєстроване у реєстрі за № 4-4744,
виписані на ім’я ОСОБА_2 На підставі
цих документів вона є спадкоємицею
майна свого чоловіка - ОСОБА_3, який
помер 02 лютого 1983 року, власницею
частини житлового будинку з надвірними
побудовами по провулку Моторному, 6 у м.
Полтаві. При зміні паспортів громадян
колишнього СРСР на паспорти громадян
України, її прізвище, яке було написано
у паспорті громадянки СРСР російською,
як ОСОБА_3, у паспорті громадянки
України, виконаним українською,
працівниками паспортного відділу
Октябрського РВ ПМУ УМВС України у
Полтавській області, написано, як
ОСОБА_1. Різниця у написанні її прізвища
у паспорті за зазначених
правовстановлюючих документах,
перешкоджає їй у реалізації свого
права власності на нерухоме майно. Тому
вважає, що на підставі вимог ст. 256 ЦК
України має право на встановлення того
факту, що зазначені правовстановлюючі
документи, виписані на ім’я ОСОБА_2,
належать їй - ОСОБА_1, про що і прохає
суд.
У судовому засіданні заявник свою
заяву підтримала, прохала її
задовольнити у повному обсязі.
Пояснення надала аналогічні тексту
Представник заінтересованої особи
належним чином повідомлений про час та
місце розгляду справи, але до суду не
з’явилися, письмових заяв та клопотань
суду не надав (а.с. 23). Відповідно до
вимог ч. 3 ст. 235 ЦПК України, справи
окремого провадження суд розглядає з
додержанням загальних правил,
встановлених цим Кодексом, за винятком
положень щодо змагальності та меж
судового розгляду. Згідно з вимогами ч.
4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має
відомостей про причину неявки
відповідача, повідомленого належним
чином, то може вирішувати справу на
підставі наявних у ній даних чи доказів
(постановлювати заочне рішення).
Заявник не заперечувала проти розгляду
справи за відсутності представника
заінтересованої особи. З цих підстав
суд, спираючись на норми ст.ст. 169, 224 ЦПК
України, розглянув справу у заочному
порядку та ухвалив рішення.
Згідно з вимогами п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК
України, суд розглядає справи про
встановлення факту належності
правовстановлюючих документів особі,
прізвище, ім’я та по батькові, місце і
час народження якої, що зазначені у
документі, не збігаються з ім’ям, по
батькові, прізвищем, місцем і часом
народження цієї особи, зазначеним у
свідоцтві про народження або у
Суд, вислухавши пояснення заявника
та перевіривши фактичні обставини
справи письмовими доказами, прийшов до
висновку про можливість задоволення
заяви, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що згідно з
паспортом громадянки України, виданим
20 жовтня 1998 року та виконаним
українською, прізвище, ім’я та по
батькові заявниці - ОСОБА_1 (а.с. 4).
Відповідно до свідоцтва про укладення
шлюбу від 14 липня 1949 року, виконаним
російською, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали
шлюб і дружина змінила прізвище на
ОСОБА_3 (а.с. 5). Згідно зі свідоцтвом про
право на спадщину за заповітом, виданим
державним нотаріусом Першої
Полтавської державної нотаріальної
контори ОСОБА_5 30 грудня 1982 року і
зареєстрованим у реєстрі за № 4-4744,
складеним українською, спадкоємцем
ОСОБА_3, який помер 02 лютого 1983 року, є
його дружина ОСОБА_2, яка мешкає у б. № 6
по провулку Моторному у м. Полтаві (а.с.
6). Відповідно до свідоцтва про право
власності, виданого державним
нотаріусом Першої Полтавської
державної нотаріальної контори ОСОБА_5
1983 року, зареєстрованим у реєстрі за №
4-4742, ОСОБА_2 є власницею домоволодіння
№ 6 по провулку Моторному у м. Полтаві,
як спадкоємець ОСОБА_3, який помер 02
лютого 1983 року (а.с. 7). Відповідно до
записів у реєстраційній книзі,
виконаних російською, ОСОБА_2 з 1965 року
зареєстрована у б. № 6 по провулку
Моторному у м. Полтаві (а.с. 8-19). Таким
чином, написання одного і того ж
прізвища, однієї і тієї ж особи - ОСОБА_1,
у правовстановлюючих документах
складених за часів СРСР, виконаних
російською, від написання її прізвища у
паспорті громадянки України, виконаним
українською, відрізняється написанням
однієї літери, а написання її ім’я та
по батькові не відрізняється.
Суд вважає, що розбіжності у
написанні прізвища заявниці, є
наслідком довільного перекладу та
написання її прізвища при його
перекладі з російської, якою було
складено усі правовстановлюючі
документи за часів СРСР, та українську
мову, так як у іншій частині дані, які
характеризують цю особу –ім’я та по
батькові, є однаковими. Ці розбіжності
у написання однієї літери у прізвищі,
на думку суду, свідчать про той факт, що
особою, зазначеною у
правовстановлюючих документах –у
свідоцтві про право власності, яке
видане у 1983 році державним нотаріусом
Першої Полтавської державної
нотаріальної контори ОСОБА_5 та
зареєстроване у реєстрі за № 4-4742 та у
свідоцтві про право на спадщину за
заповітом, яке видане 30 грудня 1982 року
державним нотаріусом Першої
Полтавської державної нотаріальної
контори ОСОБА_5 і зареєстроване у
реєстрі за № 4-4744 на ім’я ОСОБА_2, є
Таким чином, судом, з метою
безперешкодного розпорядження
заявницею своєю власністю, судом
встановлено той факт, що
правовстановлюючі документи видані на
ім’я ОСОБА_2 –свідоцтво про право
власності, видане у 1983 році державним
нотаріусом Першої Полтавської
державної нотаріальної контори ОСОБА_5
та зареєстроване у реєстрі за № 4-4742 та
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом, видане 30 грудня 1982 року
державним нотаріусом Першої
Полтавської державної нотаріальної
контори ОСОБА_5, зареєстроване у
реєстрі за № 4-4744, належать ОСОБА_1.
На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 76, 88, 169, 208-209, 204, 218, 256, 259 ЦПК
Заяву ОСОБА_1 - задовольнити у
Встановити той факт, що свідоцтво
про право власності, видане у 1983 році
державним нотаріусом Першої
Полтавської державної нотаріальної
контори ОСОБА_5, зареєстроване у
реєстрі за № 4-4742 на ім’я ОСОБА_2 та
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом, видане 30 грудня 1982 року
державним нотаріусом Першої
Полтавської державної нотаріальної
контори ОСОБА_5, зареєстроване у
реєстрі за № 4-4744, на ім’я ОСОБА_2,
Рішення суду може бути оскаржене
шляхом подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Полтавської області
через суд першої інстанції протягом 10
днів зо дня його проголошення особами,
що брали участь у судовому засіданні, а
особами, які не брали участь у судовому
засіданні –протягом 10 днів зо дня
отримання ними копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
протягом 10 днів зо дня його
проголошення, або протягом 10 днів зо
дня отримання його копії учасниками
процесу, які не брали участь у судовому
засіданні, якщо не буде оскаржено у
встановленому порядку.

Заочне рішення може бути
переглянуто Октябрським районним
судом м. Полтави за заявою
заінтересованої особи, яку може бути
подано протягом 10 днів зо дня отримання
нею копії рішення.

Суддя
І.Ю.
Литвиненко