Справа № 2-8579/11
РІШЕННЯ

Іменем України

01 березня 2012 року Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого Грицака Р.М.

за участю секретаря Кунець Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», третьої особи на стороні позивача ПАТ «Державний ощадний банк України»про стягнення страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 08.05.2009 р. між ОСОБА_1 та ПАТ «Страхова компанія «Уніка»був укладений договір добровільного страхування транспортного засобу Mersedes-Benz Vito 115, реєстраційний номер НОМЕР_1, згідно умов якого вигодонабувачем визначено ВАТ «Державний ощадний банк України». 06.08.2009р. ОСОБА_2, який згідно довіреності керував даним автомобілем, вчинив дорожньо-транспортну пригоду та внаслідок ДТП автомобілю були спричинені значні технічні пошкодження. Згідно висновку експерта №35/04 від 29.04.2010р. вартість матеріального збитку від ДТП склала 145157,83 грн. Однак, згідно страхового акту №00027288 від 21.05.2010р. було сплачено страхового платежу в розмірі 88201,39 грн., що на 56956,44 грн. менше від розміру, встановленого експертним висновком. На звернення до відповідача про страхову виплату в повному розмірі йому листом повідомлено про відмову у страховому відшкодуванні завданих збитків внаслідок ДТП, посилаючись на те, що відповідачем враховано фізичний знос 0,49 %. Вважає, що відповідачем безпідставно відмовлено у виплаті повної суми страхового відшкодування, тому просить суд стягнути з відповідача в користь вигодонабувача ПАТ «Державний ощадний банк України»страхову виплату в сумі 56956,44 грн. Крім того, вказує, що за прострочення виплати страхової суми відповідач зобовязаний сплатити пеню відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів»у сумі 828716,20 грн., яка нахована за 485 днів прострочки, з 21.05.2010р. до 20.09.2011р., пеню згідно п. 12.3 договору в розмірі 4266,04 грн. та судові витрати в сумі 120 грн.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, доказів про причини неявки та заперечень з приводу заявленого позову суду не представив, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»в судовому засіданні позов не визнав, просить суд відмовити в задоволенні позову, подавши письмові заперечення, згідно яких вказує, що страхове відшкодування було виплачено у відповідності до умов договору. Так, відповідно до ремонтної калькуляції, складеної експертом, вартість відновлювального ремонту складає 136594,06 грн. Згідно умов договору, на всі заміняємі складові автомобіля нараховується знос. Дані для розрахунку прийняті з висновку експерта, згідно яких ринкова вартість «Ср»- 152532,00 грн., вартість нового автомобіля з прас-листа експортера в Україні «Цн»- 325978,29 грн., тому вартість відновлювального ремонту застосовувався з урахуванням коефіцієнту зносу 0,49. Відповідно до страхового акту №00027288, вартість збитку становить 136594,06 грн., вартість складових, що підлягають заміні 95964,64 грн., вартість складових з врахуванням зносу 48941,97 грн., вартість збитку з урахуванням зносу - 39571,39 грн., франшиза за Договором (0,50%) становить 1370,00 грн. Сума страхового відшкодування, що підлягає до виплати, становить 88201,39 грн. Згідно п. 9.2. Договору, право на отримання страхового відшкодування має Вигодонабувач. Відповідно до листа Вигодонабувача, страхове відшкодування перераховано на користь Вигодонабувача, в рахунок погашення кредитної заборгованості ОСОБА_1 З суми страхового відшкодування утримано страхові платежі в розмірі 11364,15 грн. 26 травня 2010 року, на рахунок Вигодонабувача було перераховано 76837,24 грн. Також, вказує, що штрафні санкції також не підлягають задоволенню, так як розраховані всупереч Договору страхування, у якому єдиною санкцією є пеня у розмірі 0,01 %, по-друге вважає, що страховиком не було порушено зобов'язань за Договором. Крім того, зазначають, що вимоги позивача про стягнення пені з посиланням на положення Закону України від 12.05.2001 р. №1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» безпідставні, оскільки цей Закон встановлює загальні підстави відповідальності за порушення прав споживачів, а відносини, що виникають під час виплат страхових сум на підставі договорів страхування, відносяться насамперед до договірних відносин, а тому при вирішенні питання про відповідальність за несвоєчасне та неналежне виконання (невиконання) зобов'язань за договорами страхування, слід застосовувати ст. 625 ЦК України, яка встановлює відповідальність за порушення договірного зобов'язання.

Представник третьої особи ПАТ «Державний ощадний банк України»в судовому засіданні пояснив, що страхове відшкодування в сумі 76837,24 грн. було перераховано на користь Вигодонабувача в рахунок погашення кредитної заборгованості ОСОБА_1 Вказав, що сума виплаченого страхового відшкодування менша, ніж передбачена експертним висновком, тому просить задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача в користь ПАТ «Державний ощадний банк України»страхове відшкодування в сумі 56956 грн. 44 коп.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав:

08.05.2009 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Страхова компанія «Уніка»в особі заступника директора Тернопільської філії ОСОБА_4 був укладений договір добровільного страхування транспортного засобу Mersedes -Benz Vito 115, реєстраційний номер НОМЕР_1. Умовами даного договору передбачено, що вигодонабувачем є ВАТ «Державний ощадний банк України».

06.08.2009 року відповідач ОСОБА_2, який згідно довіреності керував даним автомобілем, вчинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої автомобілю завдано технічні пошкодження. Дану подію страховиком було визнано як страховий випадок.

На підставі ч. 1 ст. 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до п. 10.1.2, договору, страховик зобовязаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у строки та на умовах договору.

Відповідно до п.10.1.14.2 Варіант 2, розрахунок страхового відшкодування здійснюється на підставі звіту експерта або на підставі розрахунку Страховика із застосуванням для ТЗ на який поширюються гарантійні зобовязання виробника, дилера, цін на запасні частини та вартості нормо-години СТО, яка підтримує гарантійні зобовязання щодо ТЗ, а також рекомендованих виробником ТЗ нормативів трудоємності ремонтних робіт.

Згідно висновку експерта №35/04 від 29.04.2010 року вартість матеріального збитку, завданого в результаті пошкодження автомобіля склала 145157,83 грн.

Страховим актом №00027288 від 21.05.2010 року було визначено суму страхового відшкодування 88201,39 грн., при чому при розрахунку суми страхового відшкодування враховувався коефіцієнт фізичного зносу 0,49.

Встановлено та підтверджено стонами, що 26 травня 2010 року, на рахунок вигодонабувача ПАТ «Державний ощадний банк України»було перераховано 76837,24 грн.

Представник відповідача вказує, що виплата страхового відшкодування здійснювалась у відповідності до умов договору страхування, зокрема, згідно п.10.1.2 договору відшкодування збитку проводиться з урахуванням чи без урахування експлуатаційного зносу деталей, вузлів та агрегатів ТЗ (з урахуванням умов п.1.8 договору), який визначається на підставі п.10.1.2.1.2 для ТЗ старше двох років відповідно до затверджених нормативних документів, що діють в Україні на момент настання страхового випадку.

Однак, представником відповідача в судовому засіданні не наведено будь-яких доказів, що страховик застосовуючи коефіцієнт фізичного зносу 0,49 виходив з розрахунків, що затверджені нормативними документами, що діють в Україні на момент настання страхового випадку.

Отже, в судовому засіданні підстав для зменшення розміру страхового

відшкодування, вказаного в висновку експерта №35/04 від 29.04.2010 року на суму 56956 грн. 44 коп., не встановлено.

В звязку з цим, суд приходить до висновку, що застосування відповідачем коефіцієнту фізичного зносу 0,49 було безпідставним та дії відповідача були спрямовані на заниження розміру страхового відшкодування за страховим випадком та, як наслідок, ухилення відповідача від виконання взятих на себе зобов'язань за договором страхування, укладеним з позивачем.

Згідно п. 13.7 Договору страхування Страховик приймає рішення про виплату і складає страховий акт або відмовляє у страховій виплаті з письмовим обґрунтуванням причин відмови протягом 15 (п'ятнадцяти) днів з дати отримання Страховиком всіх документів, оформлених належним чином, та копій документів, завірених в установленому порядку, які необхідні для визнання події страховим випадком та визначенням розміру збитків, а також документів, отриманих Страховиком в процесі розслідування.

Згідно із ст. 9 Закону України «Про страхування»страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до змісту ст.ст. 979, 988 Цивільного кодексу України та п. 3 ст. 20 вказаного Закону, страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

На підставі ч. 2 ст. 636 Цивільного кодексу України, виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору.

Таким чином, суд приходить до переконання, що відповідач не виплатив страхове відшкодування в розмірі 56956 грн. 44 коп. та позивач ОСОБА_1 має право вимоги щодо стягнення вказаної суми з відповідача в користь вигодонабувача ПАТ «Державний ощадний банк України».

Крім того, на підставі п. 12.3 договору добровільного страхування транспортного засобу від 08.05.2009 року, у звязку з несвоєчасним здійсненням повної суми страхового відшкодування, відповідачу нарахована пеня у розмірі 0,01 % від суми страхового відшкодування за кожний день прострочення, але не більше ніж у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення. Розмір пені становить 4266грн. 04 коп., згідно поданого позивачем розрахунку (56956 грн. 44 коп. х 749 днів прострочення х0,01% = 4266,04 грн.).

Поряд з тим, суд вважає, що вимоги про стягнення пені в сумі 828716 грн. 20 коп. не підлягають до задоволення. Так, правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про страхування»та метою страхування при укладенні договору майнового страхування є погашення за рахунок страховика ризику майнової відповідальності перед іншими особами чи ризику виникнення інших збитків у результаті страхового випадку. У звязку з цим відносини, які виникають з майнового страхування, не підпадають під предмет регулювання Закону «Про захист прав споживачів»і положення цього Закону не застосовуються до відносин майнового страхування.

Рішенням Тернопільського міськрайсуду від 05.07.2011 року стягнуто з ОСОБА_1 в користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»заборгованість за кредитним договором №237 від 24.12.2007 року в сумі 21082,83 євро, що еквівалентно 243689,58 грн.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»в користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»56956 грн. 44 коп. страхового відшкодування та 4266 грн. 04 коп. пені, зарахувавши вказані кошти в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Державний ощадний банк України»стягнутої за рішенням Тернопільського міськрайсуду від 05.07.2011 року.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 220-232 ЦПК України ст.ст. 636, 985, 988, 990, 992 Цивільного кодексу України, ст.ст. 9, 20 Закону України «Про страхування», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»в користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»56956 грн. 44 коп. страхового відшкодування та 4266 грн. 04 коп. пені, зарахувавши вказані кошти в рахунок погашення заборгованості стягнутої за рішенням Тернопільського міськрайсуду від 05.07.2011 року.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»в користь ОСОБА_1 120 грн. судових витрат.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»в користь держави судовий збір в сумі 612 грн. 22 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було продано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Р.М. Грицак