АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/1999/2012 Головуючий по 1-й інстанції Крикливий В.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2012 року м.Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.,

Суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.,

при секретарі Філоненко О.В.,

за участю: представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_5

на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 05 квітня 2012 року

по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредитпро визнання нікчемними окремих положень кредитного договору.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 05 квітня 2012 року в задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредитпро визнання нікчемними окремих положень кредитного договору відмовлено повністю.

Із вказаним рішенням не погодився представник позивачів ОСОБА_5, який в апеляційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Вважає рішення місцевого суду несправедливим і таким, що суперечить нормам національного та міжнародного права, які регулюють питання захисту прав споживачів. Зазначає, що інтереси позивачів є порушеними, оскільки кредитний договір не містить граничних строків сплати пені за прострочення повернення кредиту та сплати процентів за користування ним.

Відповідач надав заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_5, в якій, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду просить залишити його без змін. Зазначає, що рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 13 жовтня 2010 року по справі за позовом ПАТ Банк Фінанси та Кредитдо ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу по кредиту встановлено правомірність нарахування пені позивачам за прострочення виконання грошового зобовязання з розрахунку 1% від простроченої суми за кожен день прострочення та стягнуто пеню по кредитному договору у сумі 26794,53 коп. Вважають, що дане рішення має преюдиційне значення, а дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є спробою шляхом зловживання процесуальними правами уникнути або відстрочити виконання свого грошового зобовязання перед банком.

У судовому засіданні представник відповідача доводи, наведені у запереченнях, підтримав, апеляційну скаргу прохав відхилити, рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення представника відповідача, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як убачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим судом, 29 березня 2007 року між ПАТ Банк Фінанси та Кредитта ОСОБА_4 укладено кредитний договір №57/SFG/5-03-07 на суму 13500,00 грн. зі сплатою 0,0001% річних на строк до 29 березня 2010 року /далі - Кредитний договір, а.с.21-22/.

29 березня 2007 року на забезпечення виконання кредитного зобовязання ОСОБА_4 ПАТ Банк Фінанси та Кредитуклало з ОСОБА_3 договір поруки №57/SFG/5-07, за яким останній зобовязався у повному обсязі відповідати перед банком за своєчасне та повне виконання позичальником умов кредитного договору /а.с.20/.

Позивачі обґрунтовували свої позовні вимоги неправомірністю нарахування пені в порядку, визначеному пунктом 6.1 Кредитного договору.

Установлено, що рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 серпня 2010 року, зміненим ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 13 жовтня 2010 року, позов ПАТ Банк Фінанси та Кредитзадоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ПАТ Банк Фінанси та Кредитзаборгованість по пені у сумі 26794,53 грн. /а.с.99-105/.

Зі змісту рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 13 жовтня 2010 року вбачається правомірність нарахування пені за прострочення виконання грошового зобовязання з розрахунку 1% від простроченої суми за кожен день прострочення (як це передбачено пунктом 6.1 Кредитного договору) в межах річного строку позовної давності.

Зазначене рішення суду набрало законної сили і є чинним.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Виходячи з аналізу процесуальних норм права, преюдиційність фактів, які відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню, ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його субєктивними (ті самі особи (особа) або правонаступники) і обєктивними (предмет спору, предмет доказування) межами, за якими сторони чи інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники, не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судом в рішенні у такій справі факти і правовідносини.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий суд обґрунтовано виходив із того, що правомірність порядку нарахування пені за кредитним договором встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили, і відповідно права і законні інтереси позивачів не є порушеними, що обумовлює також безпідставність відшкодування їм моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки зводяться до спростування справедливості оскаржуваних положень кредитного договору.

Статтею 223 ЦПК України передбачено, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Згідно ч.1 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо визнання недійсними положень кредитного договору є спробою оспорити законність фактів, яка уже встановлена судовим рішенням, і не оскаржена у встановленому порядку. Апеляційна скарга не спростовує того, що заявлені позовні вимоги уже були предметом судового розгляду.

Суд першої інстанції повно та обєктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 05 квітня 2012 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

ГОЛОВУЮЧИЙ /підпис/ ОСОБА_1

СУДДІ: /підпис/ ОСОБА_6

/підпис/ ОСОБА_7

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1