Справа № 22Ц-4079 /2012 Головуючий у І інстанції Василенко О.М.
Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Воробйової Н.С.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Іванової І.В.,

при секретарі : Бобку О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційного суду Київської області матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Таращанського районного суду Київської області від 12 червня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю Мясопереробне підприємство «Агроторговий дім», третя особа директор товариства з обмеженою відповідальністю Мясопереробне підприємство «Агроторговий дім» ОСОБА_3 про поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 16 травня 2012 року звернулась до суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю Мясопереробне підприємство «Агроторговий дім», третя особа директор товариства з обмеженою відповідальністю Мясопереробне підприємство «Агроторговий дім» ОСОБА_3 про поновлення на роботі, стягнення зарплати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, просила суд поновити їй пропущений строк для звернення до суду з даним позовом; поновити її на роботі на посаді бухгалтера; стягнути з відповідача на її користь компенсацію за час тимчасової непрацездатності з 12.04.2012 року по 20.04.2012 року, середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.04.2012 року по день поновлення на роботі, та за моральну шкоду, скасувати записи в її трудовій книжці № 7 від 13 березня 2012 року, № 8 від 03 травня 2012 року та № 9 від 13 квітня 2012 року, як такі що не відповідають дійсності та внесені з порушенні вимог чинного законодавства України та Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок», звільнити її від сплати судового збору, як особу, що постраждала від аварії на ЧАЄС.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона працювала на посаді бухгалтера в ТОВ МП «Агроторговий дім» з 27 лютого 2012 року сумісником, а з 20 березня 2012 року бухгалтером на даному підприємстві, як основне місце роботи. 13 квітня 2012 року, при зміні керівництва підприємства, новий керівник, третя особа у справі ОСОБА_3, звільнив її з роботи згідно п.4 ст.40 КЗпП України за прогул під час її тимчасової непрацездатності - з 12 квітня 2012 року по 20 квітня 2012 року. Поскільки у трудовій книжці підставою для звільнення вказано п.4 ст.40 КЗпП України вона не може влаштуватися на роботу та стати на облік до центру зайнятості. Також зазначила, що вона є мати-одиначка, має на вихованні двох малолітніх дітей 2002 та ІНФОРМАЦІЯ_1. Втративши роботу вона з дітьми залишилась без засобів для існування, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя. 13 квітня 2012 року позивачка зверталася до прокуратури Таращанського району з метою усунення порушень які відбулися при її звільненні з роботи, а 03 травня 2012 року до голови Таращанської РДА, але питання залишилось невирішеним, тому вона звернулась до суду з даним позовом.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти позову, надав суду письмові заперечення з додатками письмових доказів та пояснив суду, що 12 квітня 2012 року позивачка залишила робоче місце без дозволу керівництва, тому 13 квітня 2012 року за наказом №12-000000 її було звільнено з займаної посади у відповідності до ч.4 ст.40 КЗпП України, проведено розрахунок та вручено трудову книжку.

Третя особа директор підприємства підтримав позицію представника, просив відмовити в задоволенні позовної заяви.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 12 червня 2012 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, та просила скасувати оскаржуване рішення з мотивів порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Представник ТОВ «МП «ОСОБА_4 торговий дім» ОСОБА_5 надіслав письмові заперечення на апеляційну скаргу, просив відхилити апеляційну скаргу, рішення Таращанського районного суду Київської області від 12 червня 2012 року залишити без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції сторони підтримали свої позиції висловлені в суді першої інстанції, викладені в апеляційній скарзі та запереченнях.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін, що зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, рішення Вишгородського районного суду Київської області від 22 лютого 2012 року необхідно скасувати та ухвалити нове рішення з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до ст.233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного суду в справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки, а позивачці було вручено трудову книжку 13 квітня 2012 року а до суду вона звернулась лише 16 травня 2012 року, пропустивши місячний строк звернення до суду.

Судом першої інстанції було встановлено, сторонами не заперечується, що позивачка працювала на посаді бухгалтера в ТОВ МП «Агроторговий дім» з 27 лютого 2012 року сумісником, а з 20 березня 2012 року бухгалтером на даному підприємстві, як основне місце роботи. 13 квітня 2012 року, при зміні керівництва підприємства, новим керівником якого став, третя особа у справі ОСОБА_3, який і звільнив її з роботи згідно п.4 ст.40 КЗпП України, за прогул, під час її тимчасової непрацездатності в період з 12 квітня 2012 року по 20 квітня 2012 року. Після чого, 13 квітня 2012 року позивачка звернулася до прокуратури Таращанського району з метою усунення порушень які відбулися при її звільненні з роботи, а 03 травня 2012 року до голови Таращанської РДА, але питання залишилось невирішеним, тому вона звернулась до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Позивачці було вручено трудову книжку 13 квітня 2012 року, тобто з цього часу вона дізналась про своє звільнення з роботи.

В позовній заяві позивачка просила поновити їй строк звернення до суду, мотивуючи тим, що вона намагалась врегулювати спір добровільно.

Згідно до ст. 234 КЗпП у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

В судовому засіданні позивачка пояснила, що вона є мати-одничка, на утриманні має двох малолітніх дітей. В період з 7 по 16 травня 2012 року її син ОСОБА_4 хворів, про що надала довідку (а.с.88).

Крім цього, згідно повідомлення прокурора Таращанського району (а.с.42), ОСОБА_2 зверталась до прокурора району щодо порушення її трудових прав, на що отримала розяснення від 28 квітня 2012 року щодо її права на звернення до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу, і вона звернулась до суду 16 травня 2012 року, пропустивши строк звернення до суду на три дні, оскільки вона намагалась відновити своє порушене право на працю, врегулювати спір через органи прокуратури та адміністрацію Президента України (а.с.40).

Колегія суддів вважає можливим задовольнити клопотання позивачки про поновлення строку звернення до суду з даним позовом.

Згідно листка непрацездатності, ОСОБА_2 була звільнена від роботи в звязку з непрацездатністю в період з 12 по 20 квітня 2012 року (а.с.4), і в цей же період, а саме з 13 квітня 2012 року ОСОБА_2 була звільнена з роботи згідно наказу №12- за п.4 ст.20 КЗпП України (а.с.26).

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 було звільнено без законної підстави, з порушенням норм Кодексу Законів про працю України, оскільки згідно ч.3 ст.40 КЗпП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Відповідно до ч.1, 2, 4 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Згідно з поданої копії наказу про прийняття на роботу ОСОБА_2, її оклад становив 1500 гривень (а.с.16).

Період непрацездатності позивачки, згідно листка непрацездатності, тривав з 12 по 20 квітня 2012 року, тобто 6 робочих днів, що складає 450,24грн.

Вимушений прогул тривав з 21 квітня по 23 липня 2012 року 61 день. Заробітна плата за вимушений прогул складає 4 382грн.24 коп (8грн.98 коп. х (8 годин х 61день)).

Колегія суддів вважає, що позивачкою не доведено заподіяння їй моральної шкоди діями відповідача, а тому в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з ТОВ «МП «Агроторговий дім» (09500 Київська область, м.Тараща, вулиця Білоцерківська,71) необхідно стягнути на користь держави державне мито в сумі 107 (сто сім) гривень 30 копійок.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-314, 316-317, 319, 209, 218ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Таращанського районного суду Київської області від 12 червня 2012 року задовольнити.

Рішення Таращанського районного суду Київської області від 12.06.2012 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Поновити ОСОБА_2 строк звернення до суду та задовольнити її позовні вимоги частково.

Поновити ОСОБА_2 на посаду бухгалтера в ТОВ «МП «Агроторговий дім» з 13 квітня 2012 року.

Зобовязати ТОВ «МП «Агроторговий дім» (09500 Київська область, м.Тараща, вулиця Білоцерківська,71) внести відповідні записи в трудовій книжці ОСОБА_2.

Стягнути з ТОВ «МП «Агроторговий дім» (09500 Київська область, м.Тараща, вулиця Білоцерківська,71) на користь ОСОБА_2 компенсацію за час тимчасової непрацездатності з 12 квітня по 20 квітня 2012 року в сумі 450 грн.24 коп.; компенсацію за час вимушеного прогулу за період з 21 квітня 2012 року по 23 липня 2012 року (подень ухвалення рішення) в сумі 4 382 (чотири тисячі триста вісімдесят дві) гривні 24 копійки, а всього 4 832 (чотири тисячі вісімсот тридцять дві) гривни 48 копійок.

Стягнути з ТОВ «МП «Агроторговий дім» (09500 Київська область, м.Тараща, вулиця Білоцерківська,71) на користь держави державне мито в сумі 107 (сто сім) гривень 30 копійок.

В задоволенні позову про стягнення моральної шкоди ОСОБА_2 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя :

Судді :