АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
22-ц/490/1061/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
Категорія 26 Доповідач - Романюк М.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :

головуючого Романюк М.М.

суддів Козлова С.П., Петренко І.О.

при секретарі Майній Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17 жовтня 2011 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Акта-сервіс»до ОСОБА_2 про стягнення суми, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених та уточнених вимог посилався на те, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1. Позивачем, як балансоутримувачем будинку, в якому знаходиться квартира належна відповідачу, було запропоновано відповідачу укласти договір про відшкодування витрат балансоутримувача. Відповідач від підписання запропонованого договору відмовився, однак погодився з його умовами, про що свідчить сплата за січень та березень 2009 р. З урахуванням того, що відповідач перестав проводити сплату за надані послуги у нього утворилася заборгованість з урахуванням індексу інфляції в розмірі 4 485 грн. 39 коп. Просять стягнути суму заборгованості та штрафні санкції: пеню в розмірі 1 299 грн. 41 коп., 3% річних в сумі 209 грн. 85 коп., а всього 5 994 грн. 65 коп.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17 жовтня 2011 року позовні вимоги задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає на таких підставах.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на порушення умов договору відповідач не здійснив сплату за надані послуги, а тому зазначена сума підлягає стягненню.

З даним висновком суду судова колегія погоджується виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, 01 січня 2009 р. позивачем, що є балансоутримувачем будинку 2 по вул.Глинки в м.Дніпропетровську, в якому розташована придбана відповідачем квартира 44, надано останньому для підписання договір про відшкодування витрат балансоутримувача.

Відповідно до п.1.1 зазначеного договору, позивач зобовязується надавати експлуатаційні послуги по утриманню будівлі, а відповідач приймає участь в витратах на експлуатацію будівлі пропорційно зайнятої площі. Крім того, відповідач відшкодовує позивачу вартість спожитих комунальних послуг та вартість сумісного використання електричних та водопровідних мереж.

Як вбачається з наданих документів, позивачем були виставлені відповідачу рахунок фактура за лютий 2009 р. в розмірі 2 336 грн. 55 коп., за квітень в розмірі 658 грн., за травень 2009 р. 658 грн.

Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням зазначеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог про стягнення суми заборгованості.

Посилання апелянта на те, що оскільки сторони не домовилися щодо усіх істотних умов, договір відповідачем підписаний не був, а тому є неукладеним, не може бути прийнято до уваги з огляду на наступне.

Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч.2 ст.642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Як встановлено, відповідач відповідно до умов договору сплатив витрати за січень та березень 2009 р. Дані сплати свідчать про те, що відповідач прийняв пропозицію укласти договір.

Посилання апелянта на те, що з березня 2009 р. позивач вже не надавав послуги, тому що було створено ОСББ «Мост-сервіс», не може бути прийнято до уваги, оскільки як вбачається з акту №1 від 29 травня 2009 р. фактичний прийом передача приміщень від позивача до ОСББ відбулося саме 29 травня 2009 р.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи відповідача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17 жовтня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: