АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/2690/1947/2012
Головуючий у 1 інстанції: Зіміна В.Б.
Доповідач: Шкоріна О.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2012 року Колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Шкоріної О.І.,

суддів: Стрижеуса А.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі: Василевському Я.П.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на підставі довіреностей в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду м.Києва від 8 квітня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати, невиплаченої при звільненні, оплату за час вимушеного прогулу та видачу трудової книжки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати невиплаченої при звільненні, оплату за час вимушеного прогулу та видачу трудової книжки. Свої вимоги мотивував тим, що працюючи за трудовим договором, зареєстрованим у Голосіївському районному центрі зайнятості, у відповідача, він заробітну плату не отримував, заборгованість за якою йому не була виплачена і при звільненні, як і не була видана трудова книжка, у звязку з чим вимушений звернутися до суду.

Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 8 квітня 2011 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 та стягнуто з ФОП ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі в розмірі 4050 грн., суму відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 11598 грн., зобовязано видати трудову книжку. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі,

посилаючись на те, що рішення прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки судом було не повно встановлено та досліджено всі обставини, які мають значення для справи, дана невірна оцінка доказам.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, що зявилися в судове засідання, допитавши свідка ОСОБА_4, розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, працюючи за трудовим договором, укладеним з фізичною особою підприємцем ОСОБА_2, заробітну плату не отримував, при звільненні відповідач з ним не розрахувалася та відмовилася видати трудову книжку.

Проте з таким висновком повністю погодитися не можна.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_3 з 13.02.2009 року обіймав посаду водія у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, що підтверджується трудовим договором № 153, укладеним між сторонами 13.02.2009 року, зареєстрованим у Голосіївському районному центрі зайнятості. Згідно з п.3 трудового договору фізична особа-підприємець зобовязувалася оплачувати працю працівника у розмірі 610 грн. на місяць, але не нижче законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати.

25 серпня 2009 року трудовий договір між сторонами був розірваний. У Голосіївському центрі зайнятості трудовий договір було знято з реєстрації 14.10.2009 року.

Судом також встановлено, що з 13.02.2009 року по 25.08.2009 року заробітна плата позивачу не виплачувалася.

Ці обставини не були спростовані і в суді апеляційної інстанції.

Посилання представника відповідача, що заробітна плата позивачу перераховувалася на картку, на підтвердження чого надані були виписки банку по руху коштів на картці, відкритій на ім.»я ОСОБА_3 в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження.

Сторонами не заперечувалося, що робота ОСОБА_3 була повязана з виїздами за кордон у відрядження, де в більшості випадків і знімалися кошти. Суми нарахувань на картку не відповідають сумам нарахованої заробітної плати, які зазначені у довідці, наданій представником відповідача суду /а.с.161/.

Крім того, будучи допитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показав, що заробітна плата ОСОБА_3 виплачувалася директором, тобто ОСОБА_2 по відомостям, або ним передавалася в руки позивачу.

Відомостей про виплату заробітної плати відповідачем суду надано не було.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі є обґрунтованими, а заперечення відповідача належними та допустимими доказами не підтверджені.

Згідно ст..116 КЗпП України, при звільненні працівника, виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи , організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначеній у цій статті строк виплатити неоспорювану нею суму.

В установлені законом строки розрахунок з позивачем проведено не було з вини власника. Протиправна поведінка відповідача полягає в невиконанні зобовязань, покладених на нього законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач запрошував позивача 11 березня 2011 року з»явитися для розрахунку по заробітній платі /а.с.37/, що свідчить про визнання останнім наявної заборгованості по заробітній платі ОСОБА_3 та не проведення розрахунку з останнім.

Згідно довідки загальна сума заробітної плати ОСОБА_3за весь час роботи складає 4212 грн.32 коп ./а.с.161/, яка і повинна бути стягнута з ФОП ОСОБА_2

Оскільки колегією суддів установлено факт затримки розрахунку при звільненні позивач, колегія суддів вважає, що є підстави для застосування ст..117 КЗпП України.

Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8.02.1995 року № 100 середньоденна заробітна плата позивача становить 23 грн.15 коп. Виходячи з кількості днів затримки, що складає 414 днів / з 26 серпня 2009 року по 11 березня 2011 року/, загальна сума заробітної плати за час затримки розрахунку становить 9315 грн.

Проте, колегія суддів ураховує розмір спірної суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком позивача, та беручи до уваги правову природу даної виплати, вважає за можливе визначити період для застосування такої санкції в один рік. За таких обставин, стягненню з відповідача на користь позивача за затримку розрахунку при звільненні підлягає заробітна плата за шість місяців в сумі 3125 грн.25 коп.

Згідно з п.2.20-1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 58 від 29.07.1993 року зі змінами та доповненнями, трудові книжки працівників, які працюють на умовах трудового договору у фізичних осіб-субєктів підприємницької діяльності без створення юридичної особи з правом найму та фізичних осіб, які використовують найману працю, повязану з наданням послуг, зберігаються безпосередньо у працівника.

На зазначені обставини суд першої інстанції уваги не звернув, у звязку з чим дійшов помилкового висновку про зобовязання відповідача видати позивачу трудову книжку.

Належних та допустимих доказів на підтвердження факту передачі позивачем ФОП ОСОБА_2 трудової книжки, позивачем та його представником суду у встановленому ст..ст.10,60 ЦПК України порядку не надано, а тому вимоги позивача про видачу трудової книжки є безпідставними.

За таких обставин, рішення Подільського районного суду м.Києва від 8 квітня 2011 року підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення .

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м.Києва від 8 квітня 2011 року скасувати і ухвалити нове.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість по заробітній платі в сумі 4212 грн.32 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 3125 грн.25 коп., а всього 7337 грн.57 коп.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 73 грн.37 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: