Справа № 2/442/294/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.11.2012 року смт. Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді - Скрипченко Д.М., при секретарі Левкович Н.М., за участю відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ПАТ «Дельта Банк», звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по кредитному договору з ОСОБА_1.

В позовній заяві позивач посилається на те, що 04.02.2008 року між ПАТ „Дельта Банк та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №006-07967-040208.

Відповідно до договору позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок 9818 в гривнях.

Банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії, ліміт якої розраховується банком самостійно.

Кредитні кошти та власні кошти держателя використовується для розрахунків за товари чи послуги, що придбаваються держателем у субєктів господарювання, зняття готівки, виконання держателем своїх зобовязань перед банком за договором, та вчинення інших операцій передбачених договором.

Відповідно до п.2.1 моментом надання банком держателю кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів за умови відсутності на рахунку власних коштів держателя.

У відповідності до договору, держатель картки зобовязаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів.

Відповідач станом на 05.06.2012 р. порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість.

ОСОБА_1 неодноразово була повідомлена про виникнення заборгованості, однак на даний час кредитна заборгованість погашена не була. Таким чином за відповідачем по укладеному договору рахується заборгованість на загальну суму 3930 грн. 88 коп., яка складається : тіло кредиту 990,88 грн.; заборгованість за комісіями 2940,00 грн.; пеня 150 грн.

Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 3930 грн. 88 коп., судовий збір в розмірі 214,6 грн.

Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності представника позивача, який у своїй позовній заяві прохав суд, справу розглянути за його відсутності. Представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечувала в повному обсязі, запевняючи суд, що вона своєчасно сплатила кредитні кошти без порушень, до того ж, надала суду всі платіжні відомості про щомісячну сплату кредиту.

З метою уточнення позовних вимог та спростування заперечень відповідача, суд наполягав на обов'язковій явці позивача в судове засідання на : 05.09.12 р., 12.09.12 р.,17.09.12 р., 24.10.12 р. , але ні позивач, ні його представник в судове засідання не з'явилися. До того ж, направлялися на адресу позивача копії документів /квитанцій про сплату сум кредиту/, наданих суду відповідачем та листи суду від 17.09.12, 23.08.12 р. про надання письмових роз'яснень по даній заборгованості, однак, позивач, ніяк не відреагував на дані листи суду.

Надані докази відповідача спростовані позивачем не були і тому суд, вивчивши матеріали справи вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити з оглядом на наступні обставини.

Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у договірних відносинах, що підтверджується наданою позивачем копією кредитного договору №006-07967-040208 від 04.02.2008 року (а.с.5-6).

Позовні вимоги відповідач не визнає та надала суду письмові докази того, що вона протягом 2008-2012 рр. перераховувала позивачеві суму обумовлену договором. З наданих позивачем розрахунків за кредитним договором неможливо прослідити та встановити чому саме в такій сумі позивачі нарахували заборгованість та інші начебто не сплачені платежі. В самій позовній заяві не розписано з якого часу виникло порушення сплати кредитних коштів, позивач вказав загальні суми заборгованості не розписавши їх помісячно.

Крім того, нічим не обґрунтовані ствердження позивача про те, що вони неодноразово звертались до відповідача з вимогою погасити заборгованість.

В матеріалах справи відсутні докази направлення відповідачу письмових повідомлень, та отримання їх відповідачем.

Натомість відповідачем надано суду оригінали та копії квитанцій, які підтверджують сплату відповідачем грошових коштів по кредитному договору.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася,та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Перевіривши та з'ясувавши всі необхідні обставини справи та оцінюючи усі наявні докази по справі, досліджені в судовому засіданні в їх сукупності, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що відсутні будь-які правові підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Виходячи з вищенаведених обставин справи, а також діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного Кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно відмовити в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 3,5,27,30, 31,60, 88, 169, 209, 212- 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 3, 15, 16, 526, 530, 1046-1056 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У позові Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного суду через Томаківський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя:

ОСОБА_2