АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/3155/2012
Номер провадження 22-ц/1690/3155/2012Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж.О.
Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2012 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого : Одринської Т.В.

суддів : Чічіля В.А., Мартєва С.Ю.,

при секретарі: Фадєйкіній Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 червня 2012 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 червня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в сумі 417 248Д2 грн. - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 12 061,42 грн., що еквівалентно 1 510,00 доларів США по курсу 1 долар США - 7,9877 грн.

· 71 322,81 грн., що є еквівалентом 6 800 євро по курсу 1 євро - 10,4886 грн.;

· 9 616,24 грн., що є еквівалентом 35 500 російських рублів по курсу 1 грн. - 2,7088 руб.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 вудові витрати в сумі 930 грн. судового збору та ЗО грн. ІТЗ, а всього - 960 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 червня 2012 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що судом першої інстанції неповно зясовано обставини, що мають істотне значення для справи та невірно застосовано норми матеріального та процесуального права.

ОСОБА_2 на неодноразові виклики в судове засідання з різних причин не зявився, внаслідок чого на протязі двох місяців справа не може знайти свого вирішення в апеляційній інстанції. Після відкладення розгляду справи за його клопотанням в звязку з хворобою підтверджуючих документів ним до суду не надано, питання про представництво своїх інтересів в суді апеляційної інстанції іншою особою на протязі тривалого часу ним так і не вирішено.

З направленої до суду відповідачем медичної довідки №156 від 29.10.2012 року вбачається, що стаціонарне лікування з діагнозом «Стійкі залишкові явища ЧМТ (2007р.) з забоєм головного мозку він розпочав з 25.10.2012 року, тобто після отримання ним 22.10.2012 року судової повістки на судове засідання, призначене на 01.11.2012 року. Зазначені обставини дають підстави вважати про зловживання відповідачем наданими йому законодавством процесуальними правами.

Крім того, дана справа з 2008 року перебувала в провадженні місцевого суду, що давало можливість відповідачу надати у встановленому законом порядку всі можливі докази на підтвердження своїх заперечень проти заявлених до нього позовних вимог. В апеляційній скарзі відповідачем викладено обставини, які він вважає дають підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду даної справи на підставі наявних у ній матеріалів за відсутності відповідача ОСОБА_2 та за участю представника прокуратури, який був залучений місцевим судом для захисту його інтересів.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 25 квітня 2007 року ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 1 510 доларів США, 35 500 російських рублів та 6 800 євро на один місяць. Факт передачі грошових коштів підтверджується розпискою (а.с.46), відповідно до якої гроші були передані для придбання квартири АДРЕСА_1. При цьому ОСОБА_2 зобовязався за місяць оформити спадщину і продати ОСОБА_3 квартиру за 25 000 доларів США.

24 травня 2007 року у с. Партизанське Дніпропетровської області при незясованих правоохоронними органами обставинах ОСОБА_2 отримав тяжку черепно-мозкову травму; домовленість про укладення між сторонами договору купівлі-продажу не була реалізована.

Статтею 570 ЦК України передбачено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

У разі коли сторони лише домовились укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок віиконання договору платежі вважаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому надавались.

Місцевим судом вірно встановлено, що сторонами не був укладений договір позики, між ними існувала домовленість про укладення у майбутньому договору купівлі- продажу квартири, власником якої є ОСОБА_2 З цього слідує, що грошові кошти, які ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 є авансом.

Твердження ОСОБА_2 про те, що він не підписував розписки, ним особисто ніякими доказами не підтверджено.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Статтею 59 ЦПК України, закріплено принцип допустимості доказів, передбачено, що обставини справи які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування , не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд першої інстанції з метою перевірки тверджень відповідача, за клопотанням позивача, який погодився оплатити витрати, неодноразово призначав почеркознавчу експертизу, але ОСОБА_2 не було надано експертам необхідних матеріалів для проведення експертизи. При цьому посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що він не мав можливості надати вільні зразки почерку через порушення функції письма не заслуговує на увагу, оскільки від нього вимагались документи, що були ним оформлені ще до отримання травми.

ОСОБА_2 ухилився від виконання ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 жовтня 2010 року, якою його було зобовязано надати суду першої інстанції трудову книжку, профспілковий квиток, банківські квитанції та зошити з текстовими записами на імя ОСОБА_4.

4.1 ст. 146 ЦПК України передбачає, що в разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі , якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Посилання ОСОБА_2 на те, їцо прокурор Саранча О.Ю. змінила позовні вимоги позивача не заслуговують на увагу, так як ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15 липня 2011 року прокурор залучався до участі в справі на підставі ч.2 ст.45 ЦПК України для захисту його інтересів, оскільки відповідно до довідки № 371/101 від 19.11.2010 року ( а.с. 170) ОСОБА_2 не здатний зрозуміти та викласти письмово обставини, про які його запитують, так як його розумово-письмові можливості на низькому рівні.

Таким чином, прокурор був залучений до участі в справі на стороні відповідача і відповідно До норм ЦПК України ніяким чином не мав можливості змінити позовні вимоги позивача.

Суд першої інстанції повно та обєктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

При цьому, суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права відповідно до характеру правовідносин, що склалися між сторонами.

Питання стягнення судових витрат вирішено судом відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 червня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого .спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: /підпис/

З оригіналом згідно: ОСОБА_1