Апеляційний суд Івано-Франківської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2012 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Івано - Франківської області в складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів: Соколовського В.М., Фединяка В.Д.,

секретаря Гринчак В.І.,

з участю представників Івано-Франківського обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності - ОСОБА_1 та ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Івано- Франківського обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Галицької виконавчої дирекції до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним та зобов'язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Івано-Франківського обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Галицької виконавчої дирекції на рішення Галицького районного суду від 14 грудня 2011 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2011 року Івано-Франківське обласне відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Галицької виконавчої дирекції звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та просили визнати недійсним правочин - зміни до трудового договору від 16.01.2006 р. за №12 та від 06.07.2010 р., які зареєстровані в Галицькому районному центрі зайнятості 08.07.2010р. за № 99 та зобов'язати ОСОБА_3 провести нарахування допомоги по вагітності та пологах ОСОБА_5 відповідно до договору від 16.01.2006 р. за №12 із змінами до нього, зареєстрованими у Галицькому районному центрі зайнятості 03.11.2008 р. за №75. Позовні вимоги обґрунтовували тим, що обласним відділенням фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 17.06.2011 р. було проведено планову перевірку підприємця ОСОБА_3 щодо правильності нарахування та використання коштів фонду за період з 01.04.2010р. по 31.03.2011р., в ході якої було перевірено нарахування допомоги по вагітності та пологах фінансовому директору ОСОБА_5 та встановлено факт неправомірного встановлення завищеного розміру посадового окладу, що вплинуло на розмір допомоги по вагітності та пологах.

Справа № 2/0904/904/2011 р. Провадження № 22ц/0990/358/2012 р. Категорія 19

Головуючий у 1 інстанції Мельник І.І. Доповідач Беркій О.Ю.

Посилаючись на те, що зміни до трудового договору, якими ОСОБА_5 було встановлено посадовий оклад у розмірі 4 000 грн., були безпідставними і необґрунтованими та здійсненими з наміром отримання завищеного розміру матеріального забезпечення - допомоги по вагітності та пологах, просили позов задовольнити.

Рішенням Галицького районного суду від 14 грудня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Івано-Франківське обласне відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Галицької виконавчої дирекції посилається на те, що судом було неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів, а також порушено норми матеріального права.

Зазначає, що судом не дано оцінку тому, що оскаржуваний правочин при його укладенні не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, що суперечить ч.5 ст. 203 ЦК України.

Судом не враховано, що підвищення заробітної плати ОСОБА_5 було здійснено в розрахунковому періоді, що брався для розрахунку розміру допомоги по вагітності та пологах, а після закінчення даного періоду їй було зменшено посадовий оклад з 4000 грн. до 907 грн.

Судом не звернено увагу на те, що у ОСОБА_3 з 11 найманих працівників тільки один зайнятий з повним окладом, а всі інші працівники працюють на 0,5% та 0,25% посадового окладу, що свідчить про підвищення посадових окладів лише працівницям - вагітним жінкам на пізніх термінах вагітності з метою отримання завищеного розміру матеріального забезпечення - допомоги по вагітності та пологах.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні представники Івано-Франківського обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали по вищенаведених мотивах.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 апеляційну скаргу заперечив, посилаючись на її безпідставність.

ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, направила суду заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 3, статті 4 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Згідно з частиною першої статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Звертаючись до суду з позовом, Івано-Франківське обласне відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Галицької районної виконавчої дирекції посилалося на те, що внесення змін до трудового договору та встановлення посадового окладу ОСОБА_5 в розмірі 4 000 грн. суперечить КЗпП України та Закону України «Про оплату праці» та просило застосувати положення статей 203, 215 ЦК України та визнати із передбачених цими статтями підстав зміни до трудового договору від 06.07.2010 року недійсними та зобов'язати суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 провести нарахування допомоги по вагітності та пологах ОСОБА_5 відповідно до договору від 16.01.2006 року за №12 зі змінами до нього, зареєстрованими у Галицькому районному центрі зайнятості 03.11.2008 року за №75.

Судом встановлено, що згідно укладеного трудового договору за №12 від 16.01.2006 року між суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_3 та працівником ОСОБА_5, остання була прийнята на роботу на посаду фінансового директора з оплатою праці у розмірі 1 000 грн., час виконання робіт встановлено з 8 годин ранку до 17,15 годин дня.

Змінами від 06.07.2010 року було внесено зміни до трудового договору в розмірі оплати праці з 1 000 грн. на 4 000 грн. Дані зміни зареєстровано в Галицькому центрі зайнятості від 08.07.2010 року за №99Згідно акту перевірки територіальної державної інспекції праці у Івано-Франківській області від 26.05.2011 року вбачається, що законодавчих підстав кваліфікувати, як порушення вимог ст. 96 КЗпП України при встановленні ОСОБА_5 розміру посадового окладу, який перевищує розміри посадових окладів інших працівників, не має.

Враховуючи, що визначення розміру заробітної плати у приватному сектору економіки залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, визначається за вільним волевиявленням та взаємною згодою сторін, оформляється документально трудовим договором, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсними в судовому порядку змін до трудового договору.

Посилання апелянта на те, що зміни до трудового договору є оспорюваним цивільним правочином, такі зміни в порушення ч.5 ст. 203 ЦК України не були спрямовані на реальне настання правових наслідків, що є підставою для визнання їх недійсними не заслуговують на увагу, оскільки нормами чинного трудового законодавства не передбачена можливість визнання трудового договору чи змін до нього недійсними з підстав, визначених статтями 203, 215 ЦК України. У розумінні статті 202 ЦК України зміни до трудового договору не є тим правочином, на які поширюються передбачені статтею 203 ЦК України вимоги чинності правочину та які може бути визнано недійсними із передбачених ЦК України підстав.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Івано-Франківського обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Галицької виконавчої дирекції відхилити.

Рішення Галицького районного суду від 14 грудня 2011 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання нею законної сили.

Головуюча О.Ю. Беркій

Судді В.М. Соколовський

ОСОБА_6