Дата документу: 17.12.2012
Справа № 0818/6689/2012
Номер провадження 2/0818/2424/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2012 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Крамаренко І.А., при секретарі: Корягіній Ю.С., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Орджонікідзевської районної адміністрації Запорізької міської ради, Запорізької міської ради, треті особи: Комунальне підприємство "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання № 1"; Орендне підприємство "Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації"; Національний заповідник "Хортиця"; ОСОБА_2; ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Орджонікідзевської районної адміністрації Запорізької міської ради, Запорізької міської ради, треті особи: Комунальне підприємство "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання № 1"; Орендне підприємство "Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації"; Національний заповідник "Хортиця"про визнання права власності на квартиру.

У позовній заяві вказав, що на підставі рішення дирекції Запорізького філіалу Науково-експериментального господарства ВИЄСХ від 02.02.1962 року ОСОБА_4 12.02.1966 року був виданий ордер № 61 згідно якого він, його дружина ОСОБА_5, та їх діти (сини): ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1 були вселені у двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 на острові Хортиця.

Батьки позивача були одружені. 22.04.2001 року батько позивача, ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1) помер; 06.03.2002 року мати позивача, ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_2) померла; 16.01.2011 року брат позивача, ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_3) помер; 17.02.2011 року брат позивача, ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_4) помер.

Позивач зареєстрований та безпосередньо, безперервно проживав з своєю родиною, а в теперішній час проживає самостійно в зазначеній квартирі з 1966 року, більш ніж 45 років.

Позивач звернувся до Орджонікідзевської районної адміністрації Запорізької міської ради з питання приватизації вказаної квартири. Однак, районною адміністрацією йому було відмовлено в оформлені приватизації квартири, з огляду на те, що у відповідності до Закону України "Про приватизацію державного жилого фонду" від 22.02.1994 року не підлягають приватизації квартири, які розташовані на території національних парків та історично-культурних заповідників.

Але ст. 24 Конституції України гарантує кожному громадянину України рівні права і свободи і проголошує рівність прав громадян перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками... етнічного походження, майнового стану, місця проживання... Проголошуючи рівність усіх громадян перед законом, ст. 24 Конституції України, таким чином встановлює і рівну прилеглість усіх громадян законам України.

Визначення конкретних об'єктів державного житлового фонду, які не підлягають приватизації виходячи із житлового призначення жилих приміщень та інших обставин пов'язаних з особливістю їх правового режиму, що унеможливлює передачу цих жилих приміщень у приватну власність.

Таким чином, обмежуються права людини щодо житлового фонду який може бути переданий у власність громадян України.

У зв'язку з тим, що вказана квартира розташована на території заповідника, позивач не можу реалізувати своє право на одержання у приватну власність нерухомого майна та оформити свідоцтво на право власності на квартиру.

За час проживання в зазначеній квартирі позивачем було зроблено капітальний ремонт, змінено комунікації тощо... Всі ці роботи були зроблені за власні кошти та були оформлені на його ім'я відповідні документи.

Також зазначив, що по цей час позивач фактично мешкає у АДРЕСА_2, несе витрати по утриманню та обслуговуванню цієї квартири, добросовісно сплачує комунальні послуги.

Відповідно до ст. 331 ЦК України, набуття права власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва, а якщо право власності на нерухоме майно підлягає державної реєстрації, то право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність).

Відкритість володіння полягає в тому, що родина позивача та позивач не приховували факту, що не є власниками квартири. Тривалість володіння нерухомим майном обчислюється більш ніж 45 роками безперервного володіння з 1966 року.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник має право пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З огляду на викладене, просить суд визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_3 (о. Хортиця); зобов'язати ОП ЗМБТІ здійснити реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на зазначену квартиру.

В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, наполягаючи на обставинах та підставах викладених у позовній заяві, просить позовні вимоги задовольнити.

Представник Орджонікідзевської районної адміністрації Запорізької міської ради та представник Запорізької міської ради в судове засідання не з'явилися, надали письмові заяви про розгляд справи за відсутності їх представників і ухвалити рішення по справі у відповідності до вимог чинного законодавства України. Зазачивши, що Постановою КМУ від 06.04.1993р. №254, з метою збереження пам'ятних місць, пов'язаних з історією запорізького козацтва та природного середовища острова Хортиці, історико-культурному заповіднику на острові Хортиця в м. Запоріжжі наданий статус національного та іменований Національний заповідник "Хортиця". Квартира АДРЕСА_4 заходиться на території Національного заповідника "Хортиця". Згідно п.2. ст. 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" до об'єктів, що не підлягають приватизації згідно Законом віднесено, зокрема, квартири (будинки), розташовані на територіях історико-культурних та музеїв-заповідниках. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 28.09.2000р. №10-рп/2000 (справа про приватизацію державного житлового фонду) положення пункту 2 ст. 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" визнано таким, що відповідають Конституції України (є конституційними). Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим.

Представник третьої особи Комунального підприємства "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання № 1"в судове засідання надав заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, просить відмовити у задоволенні позову, надавши письмові заперечення, в яких зазначив, що обставини, викладені позивачем у позові не відповідають дійсності. Будинок №19 по вул.Овочівництва в м.Запоріжжя знаходиться на балансі КП "ВРЕЖО №1". У квітні 2011 року КП "ВРЕЖО №1"звернулося до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з позовом про визнання втративши право користування житловим приміщенням ОСОБА_7, який був зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5. 19 кв.2 з 08.05.1997р. після прибуття з місць позбавлення волі (раніше був зареєстрований з 26.03.1976р., виписаний у зв'язку з осудженням 20.02.1996р., після прибуття з місць позбавлення волі повторно зареєстрований з 08.05.1997р.).

На час звернення з позовом лише ОСОБА_7 був зареєстрований за зазначеною адресою, проте в квартирі не мешкав близько п'яти років, будинок знаходився в занедбаному стані, про що було складено акт від 12.04.2011 р. Цей факт підтвердили свідки, які мешкають поряд з вищезазначеним будинком. В спірній квартирі ніхто не мешкав та не було можливо знайти родичів ОСОБА_8, однак під час судового розгляду з'ясувалося , що ОСОБА_7 помер ще 17.02.2011р. в м.Марганець Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис про смерть 24.02.2011р. №137. Враховуючи зазначене та відстуність спору позов КП "ВРЕЖО №1"було залишено без розгляду, а ОСОБА_7 28.01.2012р. знятий з реєстрації в спірній квартирі.

Після зняття з реєстрації ОСОБА_7, квартира АДРЕСА_5 вільна та підлягає подальшому надання у користування відповідно до ст.51 ЖК України. Протягом тривалого часу у зазначеній квартирі ніхто не мешкав, комунікації не має, електрична енергія відсутня. Договір з КП "ВРЕЖО №1"про надання послуг по утриманню будинків та прибудинкової території укладався ще з ОСОБА_6 (договір №320 від 17.04.2007р. Заборгованість за утримання будинук та прибудинкової території складає 2419,22 грн. (остання оплата здійснена у грудні 2002 року). Вважає, що позивач не набув ані право власності на спірну квартиру, ані право користування зазначеним житлом. Позивач за приватизацією спірної квартири не звертався та права власності не набув.

Представник третьої особи Орендного підприємства "Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації"в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у відсутність його представника. Зазначив, що вимоги щодо зобовязання ЗМБТІ вчинити певні дії повинні розглядатися відповідно до норм КАСУкраїни, узвязку з чим просить відмовити в частині позовної заяви щодо зобовязання ЗМБТІ вчинити певні дії.

Представник Національного заповідника "Хортиця"в судове засідання надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, просить відмовити у задоволенні позову, надавши письмові заперечення, в яких зазначив, що зазначене житло географічно розташовано на території острову "Хортиця". Постановою Кабінету Міністрів України №254 віл 06.04.1993 року "Про Національний заповідник "Хортиця"історико- культурному заповіднику "Хортиця"було надано статус Національного. На підставі рішення двадцять четвертої сесії четвертого скликання Запорізької міської ради №5 від 09 листопада 2005 року Національному заповіднику Хортиця"було видано ОСОБА_9 серії ЯЯ №110274 на право постійного землекористування земельною ділянкою площею 2359,3400 га для забезпечення діяльності заповідника. Таким чином, вся територія острову Хортиця включаючи прилеглі острови та скелі Байда, Дубовий, Розтьобін, ОСОБА_10, Середня, Близнюки та урочище ОСОБА_8 на правому березі річки Дніпро є землями Національного заповідника "Хортиця". Отже житло, право власності на яке бажає визнати позивач, знаходиться на території Національного історико-культурного заповідника.

У відповідності до п.2 ст. 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закрити військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'яток садово-паркового мистецтва, історико- культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Приватизацією є - відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд ; приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. ОСОБА_9 фондом вважається житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходится у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Як раніше зазначалося, житло, на яке бажає визнати право власності позивач, належить територіальній громаді міста Запоріжжя, в особі Запорізької міської ради. Таким чином, положення Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" унеможливлюють визнання права власності на будь-яке житло на території Національного заповідника "Хортиця".

Що стосується конституційності пункту 2 статті 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", то рішенням Конституційного суду України від 28 вересня 2000 року за №10-рп/2000 (справа №1-37/2000) було визнано такими, що відповідають Конституції України, положення пункту 2 статті 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"від 19 червня 1992 року. Пунктом 2 цього ж рішення визначено, що рішення є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим.

До всього вищенаведеного, додає, що у відповідності до листа Голови Запорізької міської ради від 22.05.2012 року за №07287/01-30, наданого на запит Депутата Запорізької міської ради, квартира №2 на острові Хортиця по вулиці Овочивництва 19, є вивільненою та зазначене житло буде розподілене серед працівників Національного заповідника "Хортиця", про що видане відповідне сповіщення.

Треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилися, були повідомлені належним чином причини неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, оцинивши їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі рішення дирекції Запорізького філіалу Науково-експериментального господарства ВИЄСХ від 02.02.1962 року ОСОБА_4 12.02.1966 року був виданий ордер № 61 згідно якого він, його дружина ОСОБА_5, та їх діти (сини): ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1 були вселені у двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 на острові Хортиця. Позивач ОСОБА_1 не зареєстрований та не мешкає у квартирі АДРЕСА_6 (о.Хортиця) у будинку, який знаходиться в комунальній власності міста і перебуває на балансі КП „ВРЕЖО № 1".

Таким чином, спірна квартира ніколи не була власністю позивача, а визнання права власності за позивачем на квартиру АДРЕСА_6 (о.Хортиця), суперечить Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", яким передбачено, що передача квартир (будинків) державного житлового фонду на користь громадян України здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Даним законом не передбачено судового порядку переведення житлового фонду з державного в приватну.

Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України №254 від 06.04.1993 року "Про Національний заповідник "Хортиця"історико- культурному заповіднику "Хортиця"було надано статус Національного. На підставі рішення двадцять четвертої сесії четвертого скликання Запорізької міської ради №5 від 09 листопада 2005 року Національному заповіднику Хортиця"було видано ОСОБА_9 серії ЯЯ №110274 на право постійного землекористування земельною ділянкою площею 2359,3400 га для забезпечення діяльності заповідника. Таким чином, вся територія острову Хортиця включаючи прилеглі острови та скелі Байда, Дубовий, Розтьобін, ОСОБА_10, Середня, Близнюки та урочище ОСОБА_8 на правому березі річки Дніпро є землями Національного заповідника "Хортиця". Отже житло, право власності на яке бажає визнати позивач, знаходиться на території Національного історико-культурного заповідника.

У відповідності до п.2 ст. 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закрити військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'яток садово-паркового мистецтва, історико- культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Приватизацією є - відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд ; приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. ОСОБА_9 фондом вважається житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходится у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Як раніше зазначалося, житло, на яке бажає визнати право власності позивач, належить територіальній громаді міста Запоріжжя, в особі Запорізької міської ради. Таким чином, положення Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" унеможливлюють визнання права власності на будь-яке житло на території Національного заповідника "Хортиця".

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 28.09.2000р. №10-рп/2000 (справа про приватизацію державного житлового фонду) положення пункту 2 ст. 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" визнано таким, що відповідають Конституції України (є конституційними). Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим.

Посилання позивачів про те, що він добросовісно заволодів чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном більше 45 років, а тому на підставі ст. 344 ЦК України набув право власності на це майно, не заслуговують на увагу, оскільки за змістом зазначеної норми право власності на майно (набувальна давність) виникає у особи, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, тобто особа не повинна була знати, що володіє річчю незаконно.

В даному випадку позивач на відповідній правовій підставі вселився у спірну квартиру, а тому відсутні підстави для визнання за ним права власності на квартиру на підставі ст. 344 ЦК України.

З огляду на викладене, в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Орджонікідзевської районної адміністрації Запорізької міської ради, Запорізької міської ради, треті особи: Комунальне підприємство "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання № 1"; Орендне підприємство "Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації"; Національний заповідник "Хортиця"; ОСОБА_2; ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І.А. Крамаренко