Справа № 2-294/10

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.01.2012 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
в складі : головуючого-судді Зайцева А.В. з участю:секретаря ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердичеві цивільну справу за позовом приватного підприємства «ОСОБА_2І.»до ОСОБА_3 про стягнення коштів- ,
В С Т А Н О В И В :
В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду телеграму якою просить розглядати справу у відсутності представника позивача.
Відповідач в судове засідання не зявився, представник відповідача надав до суду заяву у якій позовні вимоги не визнав, просив розглянути у його відсутності, з урахуванням раніше поданих ним заперечень.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов безпідставний та не підлягає до задоволення.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_4 договору № ML-2009-198 від 14.04.2009 року (далі Договір) стверджується, що між приватним підприємством «ОСОБА_2І.», як Виконавцем, та ОСОБА_3, як Замовником, укладено даний договір про те, що Виконавець зобовязується за винагороду надати Замовнику послуги по оформленню документів, необхідних для одержання еміграційної візи до Сполучених Штатів Америки. За умовами договору Замовник зобовязується оплатити Виконавцю у встановленому даним договором розмірі, порядку та строки вартість передбачених договором послуг, на підставі акту виконаних робіт не пізніше 01.10.2009 року. У разі відмови відповідної дипломатичної установи Сполучених Штатів Америки у наданні еміграційної візи Замовнику, або у разі неявки до відповідної дипломатичної установи Сполучених Штатів Америки останній має право на повернення від Виконавця коштів, сплачених на виконання даного договору. Повернення Виконавцем коштів здійснюється Замовнику в строк не пізніше 10 жовтня 2009 року за умови предявлення закордонного паспорта Замовника з відміткою про відмову у наданні еміграційної візи до сполучених штатів Америки або відсутність еміграційної візи до США. У разі відмови відповідної дипломатичної установи Сполучених Штатів Америки у наданні еміграційної візи Замовнику, або у разі неявки до відповідної дипломатичної установи Сполучених Штатів Америки Замовник не сплачує коштів за послуги, зазначені у договорі, за умови предявлення закордонного паспорта Замовника 30.09.2009 з відміткою про відмову у наданні еміграційної візи до США або відсутність еміграційної візи до Сполучених Штатів Америки. У цьому випадку жодних претензій між Замовником і Виконавцем не буде.
ОСОБА_4 № ML-2009-198 від 14.04.2009 року (далі ОСОБА_4) стверджується, що між приватним підприємством «ОСОБА_2І.», як Виконавцем, та ОСОБА_3В, як Замовник, склали і підписали даний ОСОБА_4 про те, що в порядку виконання Договору № ML-2009-198 від 14.04.2009 року Виконавцем надана допомога по оформленню документів для одержання Замовником еміграційної візи до Сполучених Штатів Америки. Претензії Замовника до Виконавця відсутні.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату - замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 3, 5 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 230 Цивільного кодексу України, якщо одна зі сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.
Аналізуючи надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту виконання ним взятих на себе зобовязань, згідно договору № ML-2009-198 від 14.04.2009 року, а тому він не набув права ставити вимогу перед відповідачем про оплату послуг, виконання яких не підтверджено. Позивач у достатньому обсязі не визначився із характером спірних правовідносин, не зазначив у позові відповідних фактів та обставин, а саме: чи були виконані в повному обсязі умови договору самим позивачем, які саме послуги підприємство було зобов'язане надати та які з них фактично було надано.
Твердження сторони позивача про те, що факт виконання Виконавцем взятих на себе зобовязань стверджується ОСОБА_4 № ML-2009-198 від 14.04.2009 року, судом такі твердження оцінюються критично. Як слідує із змісту вказаного ОСОБА_4, що «Виконавцем надана допомога по оформленню документів для одержання Замовником еміграційної візи до Сполучених Штатів Америки», в той же час із змісту Договору слідує, що на виконання умов договору не є тільки допомога в оформленні документів, а головним є отримання Замовником еміграційної візи до Сполучених Штатів Америки. Позивачем не надано суду доказів, що відповідачем отримано еміграційну візу до США, саме завдячуючи наданим послугам Виконавця, що є підставою провести оплату останньому у відповідності до умов Договору. Поряд з цим, Договором визначено, що «у разі відмови відповідної дипломатичної установи Сполучених Штатів Америки у наданні еміграційної візи Замовнику, або у разі неявки до відповідної дипломатичної установи Сполучених Штатів Америки Замовник не сплачує коштів за послуги, зазначені у договорі, за умови предявлення закордонного паспорта Замовника 30.09.2009 року з відміткою про відмову у наданні еміграційної візи до США або відсутність еміграційної візи до Сполучених Штатів Америки. У цьому випадку жодних претензій між Замовником і Виконавцем не буде», п. 3.5 Договору. Тобто, суд оцінює, що у випадку неотримання еміграційної візи до США за даним договором, будь-яка оплата не проводиться.
На думку суду, виконання Договору Виконавцем не могло відбутися в один день, оскільки виконання умов договору повязане з отриманням відповідних даних з дипломатичної установи іншої країни. Крім того, в Договорі обумовлено, що у разі неотримання еміграційної візи Замовником, Виконавець повертає отримані кошти. Поряд з цим, Замовник не сплачує коштів за послуги «у разі відмови відповідної дипломатичної установи Сполучених Штатів Америки у наданні еміграційної візи Замовнику, або у разі неявки до відповідної дипломатичної установи Сполучених Штатів Америки».
Таким чином, суд оцінює, що наданий позивачем ОСОБА_5 не є актом виконаних робіт, як це передбачено в п. 3.2 Договору, та може бути підставою для стягнення коштів з відповідача в користь позивача.
Суд вважає, що позивачем не надано доказів, що саме позивач виконав свої зобовязання у відповідності з договором, а тому відповідач повинен оплатити за отримані послуги у відповідності до умов Договору. Надана позивачем копія ОСОБА_4, на думку суду, не може свідчити, як головний, беззаперечний доказ і підставу для стягнення коштів з відповідача в користь позивача.
Оскільки позовні вимоги позивачем в судовому засіданні не підтверджені доказами, тому в задоволенні заявленого позову слід відмовити.
Судові витрати, у відповідності до положень ст. 89 ЦПК України, слід залишити за позивачем.
На підставі ст.ст. 203, 230, 526, 901, 903 ЦК України, керуючись ст.ст. 209, 212-215 ЦПК України, СУД ,-
В И Р І Ш И В :
Відмовити в задоволенні позову приватного підприємства «ОСОБА_2І.»до ОСОБА_3 про стягнення коштів.
Судові витрати залишити за позивачем.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд шляхом подачі скарги про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня його проголошення .

ГОЛОВУЮЧИЙ