АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/3847/12 Справа № 2-1811/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Прозорова М.Л.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2012 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного

суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Можелянської З.М., Ремеза В.А.

при секретарі: Майній Г.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 (треті особи: Новомосковська міська санітарно-епідеміологічна станція, міський відділ містобудування та архітектури Новомосковської міської ради, Новомосковська міська рада) про припинення самочинного будівництва,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2011 року, та постановити нове рішення по суті позовних вимог.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2011 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні його позовних вимог до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Новомосковська міська санітарно-епідеміологічна станція, міський відділ містобудування та архітектури Новомосковської міської ради, Новомосковська міська рада) про припинення самочинного будівництва.

Як на підстави апеляційній скарги, ОСОБА_2 посилається на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Перевiривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегiя суддiв вважає, що скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних пiдстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач являється власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 27а по вул. Заозерній в м. Новомосковську, розташованого на земельній ділянці, яка межує з земельною ділянкою на якій розташовано домоволодіння № 29 по вул. Заозерній в м. Новомосковську, яке належить ОСОБА_4, що не заперечувалось сторонами в судовому засіданні та підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом та витягом про державну реєстрацію прав.

В 2010 році ОСОБА_3 без отримання дозволу розпочав будівництво зливної ями на території домоволодіння № 29 по вул. Заозерній, яку розташував неподалік від межі з домоволодінням № 27а по вул. Заозерній.

В подальшому відповідач ОСОБА_4, отримавши 28 березня 2011 року за № 2/1-552 дозвіл Новомосковської CEC на влаштування й експлуатацію септику на присадибній ділянці № 29 по вул. Заозерній в м. Новомосковську, добудував септик.

Листом № 7428 від 07 жовтня 2011 року Міський відділ містобудування та архітектури підтвердив самочинність будівництва зливної ями на присадибній ділянці № 29 по вул. Заозерній в м. Новомосковську, однак встановив, що порушень будівельних норм не виявлено.

На запит головного архітектора Новомосковською CEC було проведено санітарно-гігієнічне обстеження завершеного будівництва герметичного септику на присадибній ділянці № 29 по вул. Заозерній в м. Новомосковську, якою встановлено, що будівництво проведено згідно ТУ № 47 від 24 травня 2010 року та проекту водопостачання домоволодіння № 29 по вул. Заозерній, виконаного ЧП Мегапроект, що підтверджується листом Новомосковської CEC № 2/1-2768 від 21 листопада 2011 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, керуючись ст.. 376 ЦК України, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що жодним законом України не встановлено такого способу захисту права як визнання будівництва самочинним, визнання будівництва самочинним не є належним способом захисту права і що вказаний септик відповідає будівельним та санітарним нормам, а іншого місця на території домоволодіння № 29 для облаштування септику не має.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями самих сторін.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315,319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді: