Справа № 22-ц-1736/12 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р
Провадження № 22-ц/1390/1736/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Д. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Мацея М.М., Бакуса В.Я.,

секретаря Мариняк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 21 грудня 2011 року у справі за заявою ОСОБА_2, зацікавлені особи, відділ опіки та піклування Сихівської районної адміністрації м. Львова, ОСОБА_3, про встановлення опіки, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням у задоволенні заяви ОСОБА_2, зацікавлені особи, відділ опіки та піклування Сихівської районної адміністрації м. Львова, ОСОБА_3, про встановлення опіки - відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене при неповно зясованих обставинах справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що вона абсолютно здорова, так як протягом десяти років не лікується та не перебуває під наглядом лікарів, знята з диспансерного обліку. Районний суд в порушення ст. 235 ЦПК України залучив до участі в розгляді даної справи хворого на психічне захворювання її сина ОСОБА_3 і на його поясненнях побудував рішення, що є неприпустимим, оскільки він визнаний судом недієздатним. Її син, отримуючи пенсію і будучи хворим, зловживає алкогольними напоями, влаштовує вдома скандали, бє її та чоловіка, принижує та глумиться над ними. Позичає в різних банківських установах гроші, хоча віддавати їх не має змоги. Фактично вона опікується ним весь час, купляє йому продукти харчування, варить їжу, купляє та пере білизну, ходить до нього в лікарню, оскільки він три-чотири рази на рік лікується стаціонарно.

Просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким призначити її опікуном хворого сина ОСОБА_3

Заявниця та її представник, заінтересовані особи будучи належним чином повідомлені, в судове засідання апеляційної інстанції 30.07.2012 року не зявилися, причину своєї неявки суду не повідомили, матеріалів справи достатньо для розгляду справи у їх відсутності.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку, або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Проте зазначеним вимогам закону дане рішення не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що 05 жовтня 2011 року ОСОБА_2 звернулася в суд із заявою про призначення її опікуном свого недієздатного сина ОСОБА_3

В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що її син ОСОБА_3 народився 1973 року, проживає з нею та з 1997 року страждає на психічне захворювання, у звязку з чим неодноразово лікувався у психічному закладі, однак, стан його здоровя не покращився, і з травня 2002 року його було визнано інвалідом другої групи. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 18 квітня 2011 року його визнано недієздатним. Стан психічного розладу у сина істотно впливає на здатність ним усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Отримуючи свою пенсію, він зовсім не дає грошей на придбання йому ліків, продуктів харчування, а використовує їх виключно для придбання алкогольних напоїв, після чого приходить додому в стані алкогольного спяніння і влаштовує скандали, наносить їй побої та всіляко принижує її. Бере в банківських установах великі суми кредитів, що ускладнює і без того важке їхнє фінансове становище. Тому просить призначити її його опікуном.

Відмовляючи у задоволенні заяви, районний суд виходив з того, що відповідно до листа Львівського обласного клінічного психоневрологічного диспансеру від 05.12.2011 року № 3660д (а. с. 32), ОСОБА_2 перебуває на обліку з 2001 року по даний час; під диспансерним наглядом перебувала з 2001 року з приводу психоневрологічного захворювання; з 2003 року за психіатричною допомогою не зверталася, диспансер не відвідувала. 20.07.2011 року ОСОБА_2 звернулась у диспансер із письмовою заявою з метою зняття її з диспансерного обліку; 05.08.2011 року була оглянута лікарем психіатром дільничним, пройшла психологічне обстеження та рішенням ЛКК від 05.08.2011 року знята з диспансерного обліку та переведена під консультативний нагляд. 05.08.2011 року ОСОБА_2 видано довідку по ф. 2 за вих. № 2398д; 08.11.2011 р. ОСОБА_2 видано медичну довідку по ф. 2 за № 3352 д про те, що вона перебуває на обліку з 2001 року в консультативній групі.

Однак погодитись з такими висновками районного суду не можна.

Відповідно до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх, які за станом свого здоровя не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обовязки.

Відповідно до вимог ст. 58 ЦК опіка встановлюється над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Відповідно до ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опіку за поданням органу опіки та піклування.

Під час судового розгляду встановлено наступне.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 18.04.2011 року ОСОБА_3 визнанно недієздатним (а.с. 6).

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи, проведеної експертною комісією КП Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня, Акт № 155 від 28 січня 2011 року, ОСОБА_3 страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді параноїдної шизофренії безперервного типу перебігу з вираженим емоційно-вольовим дефектом та за своїм станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує опіки (а.с. 8-9).

Опікунська рада Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради своїм висновком № 6 від 22.09.2011 року вважає за можливе призначити опікуном ОСОБА_2 над її сином ОСОБА_3 (а.с. 4-5).

Статтею 64 ЦК України передбачено, що опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: 1) яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 2) поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування.

Як вбачається з тієї ж довідки-повідомлення Львівського обласного клінічного психоневрологічного диспансеру від 05.12.2011 року № 3660д (а. с. 32), на яку посилається суд першої інстанції, як на підставу відмови в позові, заявниця ОСОБА_2 перебувала під диспансерним наглядом з 2001 по 2003 р.р. з приводу психоневрологічного захворювання; з 2003 року ОСОБА_2 за психіатричною допомогою не зверталася, диспансер не відвідувала. 20.07.2011 року ОСОБА_2 звернулась у диспансер із письмовою заявою з метою зняття її з диспансерного обліку; 05.08.2011 року вона була оглянута лікарем психіатром дільничним, пройшла психологічне обстеження та рішенням ЛКК від 05.08.2011 року знята з диспансерного обліку та переведена під консультативний нагляд.

Згідно довідки № 2398д від 05.08.2011 року КП Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер ОСОБА_2 під диспансерним наглядом не перебуває (а.с. 34).

Наведене свідчить, що заявниця за станом свого психічного здоровя не потребує лікування і є здоровою людиною.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що заява підлягає задоволенню і ОСОБА_2 може бути призначена опікуном свого сина недієздатного ОСОБА_3, оскільки обставини, які виключають можливість призначення фізичної особи опікуном, встановлені ст. 64 ЦК України, в судовому засіданні не встановлені.

Проте суд першої інстанції, усупереч цим встановленим обставинам справи та положенням закону обґрунтував своє рішення щодо відмови у задоволенні заяви лише на зазначеному вище листі та поясненні недієздатної особи ОСОБА_3, що протирічить вимогам чинного законодавства.

Отже висновок районного суду про недоцільність призначення ОСОБА_2 опікуном на її сином ОСОБА_3 зроблений не на належних та допустимих доказах, а ґрунтується лише на припущеннях про обставини справи, на яких не можна було ухвалювати рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2

Ураховуючи те, що районний суд ухвалив рішення при невідповідності висновків обставинам справи, при вирішенні спору неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, судове рішення на підставі ч. 1 п.п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення заяви.

Керуючись ст. ст. 303, 304, ч. 1 п. 2 ст. 307, пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 21 грудня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким:

Заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити над ОСОБА_3, народженим 24 квітня 1973 року у м. Львові, який проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, опіку та призначити опікуном його матір - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, що зареєстрована та проживає там же - за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Монастирецький Д.І.

Судді: Мацей М.М.

ОСОБА_4