Справа №2-114 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження 22-ц/1890/565/12 Суддя-доповідач - Дубровна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2012 року м.Суми

Колегія суддів з розгляду справ цивільного судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Лузан Л. В., Сибільової Л. О.,

за участю секретаря - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

на рішення Зарічного районного суду м.Суми від 10 січня 2012 року

у справі за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1,

про відшкодування коштів за навчання,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 10 січня 2012 року позовні вимоги Харківського національного університету внутрішніх справ задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету внутрішніх справ 35 004,63 грн. в рахунок відшкодування фактичних витрат, пов'язаних з навчанням та 470,05 грн. в рахунок відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, про відмову Харківському національному університету внутрішніх справ у задоволенні його позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд при ухваленні рішення не взяв до уваги те, що два роки - з 26 липня 2005 року до 03 вересня 2007 року відповідач навчання в Харківському національному університеті внутрішніх справ без договору. При укладенні договору про підготовку фахівця (бакалавра) у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України 03 вересня 2007 року він не брав на себе зобовязання відшкодовувати витрати за весь період навчання в Харківському національному університеті внутрішніх справ, а давав згоду відшкодувати витрати на навчання тільки за період, який залишився до закінчення навчання, тобто до 10 червня 2010 року.

Крім того, зазначає, що його батьком у травні 2005 року був перерахований благодійний внесок на розвиток навчального закладу в сумі 15 000 грн., а позивачем не було надано доказів щодо витрачання вищевказаних коштів за призначенням, або про повернення їх при укладанні договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, яка апеляційну скаргу підтримує з мотивів у ній викладених, вивчивши матеріали справи, перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Задовольняючи позовні вимоги Харківського національного університету внутрішніх справ, місцевий суд виходив з їх обгрунтованості.

Колегія суддів вважає, що висновки суду відповідають зібраним у справі доказам та ґрунтуються на законі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, наказом Національного університету внутрішніх справ від 26 липня 2005 року (а.с.7) відповідача зараховано до складу курсантів Національного університету внутрішніх справ.

03 вересня 2007 року між Харківським національним університетом (виконавцем), ГУ МВС України в Сумській області (Замовником) та ОСОБА_1 був укладений договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України (а.с.5-6).

Після закінчення навчання наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 19 червня 2010 року (а.с.8) відповідача було відраховано зі складу курсантів та відкомандировано для подальшого проходження служби до ГУМВС України в Сумській області.

Наказом ГУМВС України в Сумській області від 26 липня 2010 року відповідача було звільнено з органів внутрішніх справ, як такого, що не прибув до місця проходження служби та не приступив до виконання службових обовязків (а.с.9).

Згідно розрахунку фактичні витрати, пов'язані з утриманням відповідача за час навчання в Харківському національному університеті внутрішніх справ за період з 26 липня 2005 року до 19 червня 2010 року становлять 35 004,63 грн. та охоплює (а.с.11).

Відповідно до пп. 8, 14 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 р. N 992 «Про Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням» випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом після зарахування на навчання, повинні відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років. У разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.

Згідно Договору про підготовку фахівця (бакалавра) у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України від 03 вересня 2007 року ОСОБА_1 зобовязувався після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обовязків за посадою, на яку призначений Замовником, і відпрацювати не менше трьох років (п.2.3.5).

Відповідно до п. 2.3.6 Договору у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п. 3 цього Договору, ОСОБА_1Є зобовязувався відшкодувати фактичні витрати, повязані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. В цьому пункті договору не йдеться про часткове відшкодування фактичних витрат, а йде мова про фактичні витрати за весь час навчання, а тому, не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що не підлягають стягненню кошти за два перші роки навчання.

Підставою для відшкодування витрат на навчання у ст.3 Договору зазначена відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач після закінчення навчального закладу і отримання вищої освіти не прибув до місця проходження служби, не приступив до виконання службових обовязків без поважних причин, у звязку з чим був звільнений за порушення дисципліни, за п. 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, а тому, зобовязаний відшкодувати позивачеві витрати на своє утримання за весь час навчання.

Рішення суду не спростовується доводами апеляційної скарги в частині не зарахування судом сплачених батьками відповідача коштів у сумі 15 000 грн., оскільки, як вбачається з договору меценатства №16 від 18 червня 2005 року, ОСОБА_4 добровільно, безкорисливо передав, а Набувач - Національний університет внутрішніх справ отримав благодійну допомогу майно будівельні матеріали на суму 15000 грн.

У відповідності до ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, керуючись 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м.Суми від 10 січня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -