Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа №22-4781/12 Головуючий у 1 Інстанції Васецька В.В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2012 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області

у складі

Головуючого Гончара О.С.

суддів Воробйової І.А.

ОСОБА_2 при секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 липня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» про визнання недійсним окремих пунктів кредитного договору, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» про визнання недійсним окремих пунктів кредитного договору.

В позовній заяві зазначав, що 17 липня 2008 року між ним та банком був укладений кредитний договір на суму 12 763 доларів США, для придбання автомобіля НОМЕР_1, зі строком остаточного повернення кредиту 10.07.2014 року.

31 березня 2009 року збільшено строк надання кредиту та двічі змінено редакцію п. 1.1. кредитного договору.

Згідно п.1 Додаткової угоди №1 від 31.03.2009 року до кредитного договору, строк кредиту збільшено на 67 календарних місяців.

У п. 1.1. кредитного договору визначено строк кредиту, що дорівнює 72 місяцям, із відповідною датою остаточного погашення 17.07.2012 року, з урахуванням вищенаведеної умови п. 1 Додаткової угоди №1 від 31.03.2009 року, строк кредиту фактично збільшено до 139 місяців, або до дати остаточного повернення до 17 лютого 2020 року.

Додаткова угода №1 від 31.03.2009 року до кредитного договору містить п. 1.1, згідно

якого пункт 1.1 кредитного договору викладено в наступній редакції: «1.1. Дата остаточного

погашення кредиту «17» жовтня 2012 року».

Однак, пунктом 1.2. Додаткової угоди №1 від 31.03.2009 року до кредитного договору знову змінюється п. 1.1. кредитного договору в наступній редакції «1.1. Строк кредиту (строк користування кредитом) складає 75 (місяців)».

Порівняння пунктів 1.1. та 1.2. Додаткової угоди №1 від 31.03.2009 року свідчить про те, що пункт 1.1.1 кредитного договору одночасно викладено в Двох взаємовиключних редакціях, які одночасно застосовувати неможливо, оскільки цей пункт послідовно змінено двічі.

Посилаючись на те, що п.1.1. та 1.2.2 Додаткової угоди № 1 від 31.03.2009 року унеможливлюють дію кредитного договору через взаємовиключні редакції п.1.1. кредитного договору, то означені п.1.1. та п.1.2. Додаткової угоди №1 від 31.03.2009 року є недійсними,

оскільки вони істотно суперечать самому кредитному договору, просив суд визнати, що згідно пункту 1 Додаткової угоди №1 від 31.03.2009 року до кредитного договору від 17.07.2008 року строк кредиту збільшено до загальної кількості місяців, що дорівнює 139, тобто до дати остаточного повернення кредиту до 1.7 лютого 2020 року, визнати недійсним пункту 1.1. та 1.2. Додаткової угоди №1 від 31.03.2009 року до кредитного договору від 17.07.2008 року, судові витрати віднести на рахунок відповідача.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 липня 2012 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_5

О.Б. подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду

обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить

скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для визнання недійсним п.п. 1.1, 1.2 додаткової угоди № 1 від 31 березня 2009 року до кредитного договору № 014/17-47/158-07 від 17 липня 2008 року.

Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи і узгоджуються із зібраними у справі доказами.

Встановлено, що 17 липня 2008 року ВАТ «ОСОБА_4 Аваль», правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» та ОСОБА_3 надано кредит у сумі 12763, 06 доларів США під 13,8 % річних, строком до 17 липня 2014 року.

31 березня 2009 року між сторонами у справі було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 014/17-47/158-07 від 17 липня 2007 року, відповідно до п. 1 якого загальний строк кредиту збільшився на 67 календарних місяців, у зв'язку з чим, відповідно до п. 1.1. вказаної додаткової угоди п. 1.1. кредитного договору викладений у наступній редакції: «п. 1.1 Дата остаточного погашення кредиту - 17 жовтня 2014 року», а відповідно до п. 1.2. додаткової угоди п. 1.1 кредитного договору викладений у наступній редакції: «1.1 Строк кредиту (строк користування кредитом) складає 75 (місяців)», тобто строк дії кредитного договору фактично збільшився на три місяці.

Додаткова угода № 1 від 31 березня 2009 року до кредитного договору № 014/17-47/158-07 від 17 липня 2008 року була погоджена та підписана сторонами у справі.

27 жовтня 2011 року між ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду № 014/17-47/158-01/1 до кредитного договору № 014/17-47/158-07 від 17 липня 2008 року, відповідно до умов якої з 27 жовтня 2011 року встановлена процентна ставка за користування кредитом у розмірі 6, 75 % та, крім того, погоджено новий графік погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, а в силу ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені Частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" судам необхідно враховувати, що, згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, що приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України.

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

В силу п. 8 зазначеної постанови, відповідно до частини першої статті 215 ЦК,

підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які

встановлені Статтею 203, саме на момент вчинення правочину.

Суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи, давши їм належну оцінку, визнав, що укладений між ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» та ОСОБА_3 додаткова угода № 1 від 31 березня 2009 року до кредитного договору № 014/17-47/158-07 від 17 липня 2008 року не суперечить вимогам чинного законодавства України і відсутні передбачені ст. 203, ст. 215 ЦК України підстави для визнання договору недійсним .

Суд при ухвалені рішення дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлених обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права

Апеляційна скарга не містить доводів, які б свідчили про порушення норм матеріального і процесуального права, які призвели, чи могли призвести до неправильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 липня 2012 року у цій справі

залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: