Справа №1501/1222/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2012 р.
Ананьївський районний
суд Одеської області

в складі: головуючого Дорош В.В.

при секретарі: Гула О. Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ананьєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Жеребківська сільська рада
Ананьївського району про визнання
права власності на домоволодіння у
порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в
якому посилається на те, що 08 лютого 1948
року нею був укладений шлюб з ОСОБА_2, 1924
року народження.

У 1950 році місцевим органом влади їм з
чоловіком у с. Михайлівка,
Ананьївського району, Одеської області
була надана земельна (присадибна)
ділянка площею 0,50 га для будівництва
житлового будинку.

Протягом 1950 - 1960 років вони з чоловіком
на виділеній присадибній земельній
ділянці власними силами і засобами
спільно побудували житловий будинок, у
якому після закінчення будівництва
постійно проживали і вели спільне
господарство.

Рішенням Жеребківської сільської ради
Ананьївського району Одеської області
від 06.12.1994 № 7 ОСОБА_2 була дозволена
приватизація даної присадибної
ділянки.

З положень статей 6, 17 Земельного
кодексу України (у редакції 1990 року),
який діяв на день прийняття вказаного
рішення Жеребківської сільської ради
від 06.12.1994 № 7, вбачається, що присадибні
земельні ділянки призначені для
будівництва та обслуговування жилого
будинку і господарських будівель.

Отже будівництво її чоловіком разом з
нею на вказаній земельній ділянці
житлового будинку та господарських
будівель є правомірним.

Дана земельна ділянка дотепер
знаходиться у її користуванні, що
вбачається з довідки Жеребківської
сільської ради Ананьївського району
Одеської області від 29.09.2012 № 1147.

Належність її чоловікові будинку
АДРЕСА_3 підтверджується довідкою
Жеребківської сільської ради
Ананьївського району Одеської області
від 27.09.2012 № 1151.

У відповідності до статті 22 Кодексу про
шлюб та сім'ю України, який діяв на той
час, майно, нажите подружжям за час
шлюбу, є його спільною сумісною
власністю. Таким чином, будинок,
належний її чоловікові, є їх з ним
спільною сумісною власністю в рівних
частках, тобто кожному з них належить 1/2
частина будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_9 її чоловік ОСОБА_2 помер і у
цей день на належне йому майно у
вигляді 1/2 частини домоволодіння
відкрилася спадщина.

На день відкриття спадщини діяв
Цивільний кодекс Української РСР від
18.07.1963, згідно до статті 529 якого
спадкоємцями першої черги за законом є:

• вона, його дружина, ОСОБА_1, 1926 року
народження;

•донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка
мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

•донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка
мешкає за адресою: АДРЕСА_2.

•донька - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка
мешкає за адресою: АДРЕСА_4. Інших
спадкоємців за законом немає.

13 грудня 2002 року Ананьївською районною
державною нотаріальною конторою було
заведено спадкову справу і її видано
свідоцтво про право на спадщину за
законом.

До спадкового майна, яке вона отримала
у спадщину за вказаним свідоцтвом,
входив лише грошовий внесок у
Михайлівському відділенні Ощадного
банку № 2821/016 Ананьївського району
Одеської області. Інше майно до
спадщини включено не було.

Як вбачається з витягу № 29605935 зі
Спадкового реєстру, спадкоємців за
заповітом немає.

Відповідно до ст. 1241 Цивільного кодексу
України або ст. 535 Цивільного кодексу
Української РСР право на обов'язкову
частку у спадщині мала вона як
непрацездатна вдова померлого.
Інших осіб, які б мали право на
обов'язкову частку у спадщині, на день
відкриття спадщини не було.

Стаття 549 Цивільного кодексу УРСР
визначає дії, що свідчать про прийняття
спадщини. Так, згідно до п. 1 частини 1
цієї статті, визнається, що спадкоємець
прийняв спадщину, якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном.

На день смерті чоловіка 24.07.1997 вона була
зареєстрована і разом з ним проживала у
будинку АДРЕСА_3, що вбачається з
довідки від 27.09.2012 № 1152, виданої
Жеребківською сільською радою
Ананьївського району Одеської області.

З дня смерті чоловіка і до цього часу
вона продовжувала проживати у будинку,
вела домашнє господарство, обробляла
земельну ділянку, тобто фактично
вступила в одноосібне управління і
володіння будинком. Таким чином, цілком
очевидно, що ІНФОРМАЦІЯ_9 вона прийняла
спадщину у розумінні норми п. 1 частини 1
статті 549 Цивільного кодексу УРСР.

Факт її проживання у будинку
підтверджується довідкою
Жеребківської сільської ради
Ананьївського району Одеської області
від 27.09.2012 № 1150.

Інші спадкоємці, які заявили своє право
на спадщину, відсутні і спору про
спадщину немає.

Рішенням виконавчого комітету
Жеребківської сільської ради
Ананьївського району від 05.07.2005 № 38-V їх
будинку була присвоєна адреса.

У вересні 2012 року вона звернулась до
Ананьївської районної державної
нотаріальної контори Одеської області
для отримання свідоцтва про право на
спадщину на майно, яке належало її
чоловікові, але виявилося, що право
власності на будинок не зареєстроване,
оскільки її чоловік це зробити не
встиг, що унеможливило оформлення
нотаріусом свідоцтва про спадщину.

Ананьївське районне бюро технічної
інвентаризації своїм рішенням від
25.11.2011 відмовило її у державній
реєстрації права власності.

Склад домоволодіння вбачається з
технічного паспорту, складеного
Ананьївським районним бюро технічної
інвентаризації. Інвентаризаційна
вартість домоволодіння зазначається у
довідці про технічний стан будинку від
13.01.2012 № 13, виданій Ананьївським
районним бюро технічної
інвентаризації.

Спірний будинок та надвірні побудови
придатні до експлуатації, що
підтверджується експертним висновком.

У відповідності до п. 9 Розділу V
«Прикінцеві положення»Закону України
від 17.02.2011 № 3038-VI «Про регулювання
містобудівної діяльності»прийняття в
експлуатацію в експлуатацію
збудованих до 31 грудня 2009 року
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, громадських
будинків І та II категорій складності,
які збудовані без дозволу на виконання
будівельних робіт і проведення
технічного обстеження їх будівельних
конструкцій та інженерних мереж
здійснюється у порядку, який
визначається центральним органом
виконавчої влади з питань будівництва,
містобудування та архітектури.

Такий порядок був затверджений наказом
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України від 24.06.2011 № 91,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 11.07.2011 за № 830/19568, із змінами,
внесеними наказом Мінрегіонбуду від
13.06.2012 № 304, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 09.07.2012 за
№ 1132/21444.

Зокрема п. 3.1. Порядку № 91 визначає:

«3.1. Прийняття в експлуатацію об'єктів
(крім закінчених будівництвом до 05
серпня 1992 року індивідуальних
(садибних) житлових будинків, садових,
дачних будинків, господарських
(присадибних) будівель і споруд,
прибудов до них) здійснюється
безоплатно територіальними органами
Державної архітектурно-будівельної
інспекції України за результатами
технічного обстеження їх будівельних
конструкцій та інженерних мереж та за
наявності документа, що посвідчує
право власності або користування
земельною ділянкою, на якій розміщений
об'єкт, шляхом реєстрації поданої
замовником декларації про готовність
об'єкта до експлуатації, яка
складається за формою, наведеною у
додатку 2 до цього Порядку.

Документом, який засвідчує
відповідність закінчених будівництвом
до 05 серпня 1992 року індивідуальних
(садибних) житлових будинків, садових,
дачних будинків, господарських
(присадибних) будівель і споруд,
прибудов до них, які не підлягають
прийняттю в експлуатацію, вимогам
законодавства, будівельних норм,
державних стандартів і правил, зокрема
для потреб державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно, є
технічний паспорт, складений за
результатами технічної
інвентаризації.».

З технічного паспорту на домоволодіння
та довідки про технічний стан будинку
від 13.01.2012 № 13, виданими Ананьївським
районним бюро технічної
інвентаризації, вбачається, що усі
будівлі та споруди, що входять до
складу домоволодіння, збудовані у
період 1950 - 1975 роках, тобто до 05 серпня
1992 року.

Таким чином, на підставі абзацу другого
п. 3.1. Порядку № 91, інші документи, крім
технічного паспорту, для введення
домоволодіння в експлуатацію не
вимагаються.

03 серпня 2012 року вона звернулася до
Відповідача з заявою про видачу
свідоцтва про право власності на
домоволодіння.

У відповідності до статті 20 Закон
України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про
звернення громадян»звернення
розглядаються і вирішуються у термін
не більше одного місяця від дня їх
надходження, а ті, які не потребують
додаткового вивчення. - невідкладно,
але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня
їх отримання. При цьому загальний
термін вирішення питань, порушених у
зверненні, не може перевищувати сорока
п'яти днів.

Проте пройшло вже понад 2 місяці, але
Відповідач, всупереч закону, жодної
відповіді її не надіслав і свідоцтво
про право власності на домоволодіння
її не видав, що порушує її право на
отримання майна у власність.

У відповідності до п. 3.2. (абзац
вісімдесят другий) Інструкції про
порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна, затвердженої наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України від 24.05.2001 №
127, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 10.07.2001 за № 582/5773 (із
змінами, внесеними наказом
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України від 09.08.2012 № 404,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 05.09.2012 за № 1538/21850) не належать
до самочинного будівництва, зокрема,
індивідуальні (садибні) житлові
будинки, садові, дачні будинки,
господарські (присадибні) будівлі та
споруди, прибудови до них побудовані до
05 серпня 1992 року.

Просить визнати за нею, ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце
проживання: АДРЕСА_3, право власності на
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3.

У судове засідання сторони не
з'явились.

До початку судового засідання від
представника позивача ОСОБА_6 (за
довіреністю) надійшла письмова заява
про розгляд справи у її відсутність, на
позовних вимогах наполягають у повному
обсязі (а.с.47,48).

Від представника відповідача, голови
Жеребківської сільської ради
Ананьївського району Одеської області,
також до початку судового засідання
надійшла письмова заява про розгляд
справи у відсутність представника
сільської ради, заперечень проти
позову немає (а.с.46).

Суд, дослідивши матеріали справи:
ксерокопії паспорта позивача (а.с.8);
ксерокопію посвідчення ветерана війни
позивача (а.с.9); ксерокопію свідоцтва
про одруження позивача (а.с.10);
ксерокопію свідоцтва про смерть ОСОБА_2
(а.с.11); ксерокопії свідоцтв про
народження дітей позивача (а.с.12,13,14);
ксерокопію витягу зі Спадкового
реєстру (спадкової справи та видані на
їх підставі свідоцтва про право на
спадщину) на ім'я ОСОБА_2 (а.с.15);
ксерокопію свідоцтва про право на
спадщину за законом на ім'я ОСОБА_1
(а.с.16,17); ксерокопію довідки
Жеребківської сільської ради
Ананьївського району Одеської області
від 27.09.2012 року № 1150 про те, що ОСОБА_1
дійсно зареєстрована та проживає в
АДРЕСА_3 (а.с.18); ксерокопію довідки
Жеребківської сільської ради
Ананьївського району Одеської області
від 27.09.2012 року № 1152 про те, що ОСОБА_2
був зареєстрований та проживав на
ІНФОРМАЦІЯ_9 в АДРЕСА_3 (а.с.19);
ксерокопію довідки Жеребківської
сільської ради Ананьївського району
Одеської області від 27.09.2012 року № 1151
про те, що будинок в АДРЕСА_3 дійсно
належить померлому ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_2
(а.с.20); ксерокопію довідки
Жеребківської сільської ради
Ананьївського району Одеської області
від 27.09.2012 року № 1152 про те, що ОСОБА_2
був зареєстрований та проживав на
ІНФОРМАЦІЯ_9 в АДРЕСА_3 (а.с.19);
ксерокопію довідки Жеребківської
сільської ради Ананьївського району
Одеської області від 27.09.2012 року № 1147
про те, що земельна ділянка площею 0,50 га
в АДРЕСА_3 знаходиться в користуванні
ОСОБА_1 (а.с.21); ксерокопію витягу з
рішення сесії Жеребківської сільської
ради Ананьївського району Одеської
області від 06.12.1994 року № 7 про
приватизацію земельної ділянки ОСОБА_2
розміром 0,50 га в АДРЕСА_3 (а.с.22);
ксерокопію витягу з рішення
виконавчого комітету Жеребківської
сільської ради Ананьївського району
Одеської області від 05.07.2005 року № 38-V
про присвоєння адреси житловому
будинку ОСОБА_2 в АДРЕСА_3 (а.с.23);
ксерокопію рішення Ананьївського РБТІ
про відмову ОСОБА_1 в державній
реєстрації права на житловий будинок
по АДРЕСА_3 (а.с.24); ксерокопію
технічного паспорта на житловий
будинок ОСОБА_2 в АДРЕСА_3 (а.с.25-41);
повідомлення державного нотаріуса
Ананьївської районної державної
нотаріальної контори Одеської області
ОСОБА_1 (а.с.43), суд вважає, що заява
підлягає задоволенню зі слідуючих
підстав.

Так, згідно ст. 328 ЦК України,
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до ст. 331 ЦК України,
право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації. Якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації.

Так, згідно ст. 1218 ЦК України, до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

При таких обставинах і з урахуванням
встановлених правовідносин, які
підтверджують виникнення права
власності позивачів на спадок, то є всі
підстави на визнання за ОСОБА_1 права
власності на дане майно, враховуючи, що
відповідач не заперечує і не
порушуються права інших осіб.

Всі судові витрати залишити за
позивачем.

Керуючись ст.ст. 328, 331, 1216-1218,
1223, 1258, 1261 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174,
209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8,
уродженкою та мешканкою АДРЕСА_3,
іденти фікаційний номер НОМЕР_1,
паспорт серії НОМЕР_2 виданий
Ананьївським РВ УМВС України в
Одеській області 09.04.1997 року, в порядку
спадкування, як за спадкоємцем першої
черги за законом, право особистої
приватної власності на житловий
будинок, котрий знаходиться за адресою:
АДРЕСА_3, з господарчими будівлями та
спорудами: літера А - житловий будинок
площею 48,7 кв. м; літера Б - літня кухня
площею 10,8 кв. м; літера В - гараж площею
11,9 кв. м; літера Г- сарай площею 7,6 кв. м;
літера Д - сарай площею 8,8 кв. м; погріб
під сараєм (літера Д), площею 8,8 кв. м;
літера Е - сарай площею 19,3 кв. м; літера Ж
- навіс площею 10,2 кв. м; літера 3 - сарай
площею 3,1 кв. м; літера Й - дворова
вбиральня площею 0,8 кв. м; літера К -
сарай площею 7,5 кв. м; літера № 1 -
огорожа; літера № 2 - ворота; літера № 3 -
хвіртка; літера № 4 - огорожа; літера № 5
- огорожа; літера І - вимощення, який
належав її чоловіку ОСОБА_2, котрий
помер ІНФОРМАЦІЯ_9.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
В. В. Дорош