Справа № 1807/5787/12
Провадження № 2/1807/1460/12

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2012 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

судді Лебедько М.М.,

при секретарі Довгополій Н.О.,

з участю представника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Конотопі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: товариство з обмеженою відповідальністю ЖЕД "Південна", КП Конотопське міжміське бюро технічної інвентпризації про поділ спільного майна подружжя та встановлення порядку користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

27 січня1996р. ОСОБА_2 і ОСОБА_3 зареєстрували шлюб.(а..с. 4)

Від спільного подружнього життя мають двох дітей: неповнолітню доньку, ОСОБА_1, 07.02.1997р. народження та малолітнього сина, ОСОБА_4, 11.10.2004р. народження. (а.с. 7,8)

02 липня 2012р. шлюб між ними розірваний. Після розірвання шлюбу діти залишені проживати з матір"ю.(а.с.10)

15 жовтня 2012р. ОСОБА_2 звернулася до суду зі вказаною вище позовною заявою. Обгрунтовуючи вимоги тим, що в період зареєстрованого шлюбу за спільні кошти купили трьохкімнатну, впорядковану, ізольовану, загальною пл. 56,2 кв.м., квартиру АДРЕСА_1. Договір купівлі-продажу оформлений на ім"я ОСОБА_3 У зв"язку з чим і просить визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаної квартири, а оскільки на утриманні має двох дітей, іншого житла не має, то просить встановити і порядок користування жилим приміщенням і виділити їй в користування з двома дітьми суміжні кімнати площами 10,7 кв.м. та 17.9 кв.м., а відповідачу ізольовану кімнату площею 8,4 кв. м., залишивши у загальному користуванні передпокої, кухню, ванну кімнату.

У судовому засіданні позивачка і її представник позовні вимоги підтримали.

Відповідач до суду не з'явився, хоча у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду справи. Надав заяву про розгляд справи у його відсутність.(а.с.41,42,51)

Залучені до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: товариство з обмеженою відповідальністю ЖЕД "Південна", КП Конотопське міжміське бюро технічноі інвентаризації, просять справу розглядати у відсутність їх представників, а при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду (а.с.45,49,50) .

Суд, заслухавши пояснення позивачки її представника, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

У судовому засіданні достеменно встановлено, що з 27 січня 1996р. сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають двох дітей: неповнолітню доньку, ОСОБА_5, 07.02.1997р. народження та малолітнього сина, ОСОБА_4, 11.10.2004р. народження.(а.с 4,7-8).

02 липня 2012р. рішенням Конотопського міськрайонного суду їх шлюб розірваний. Діти залишені проживати з матір"ю. Після розірвання шлюбу ОСОБА_6 змінене прізвище на ОСОБА_2. (а.с.6)

12.08.2002р. приватним нотаріусом Конотопського міського нотаріального округу на ім"я ОСОБА_3 посвідчений договір купівлі-продажу трьохкімнатної, впорядкованої, ізольованої, загальною пл. 56,2 АДРЕСА_2.

У судовому засіданні достеменно встановлено, і це стверджуєтся матеріалами справи, зокрема свідоцтвом про одруження, договором купівлі-продажу, рішенням суду про розірвання шлюбу, поясненнями позивачки, що 12.08.2002р. сторони під час перебування у зареєстрованому шлюбі, за спільні кошти на підставі договору купівлі-продажу, посвідченного приватним нотаріусом Конотопсько міського нотаріального округу на імя чоловіка придбали вказану вище трьохкімнатну квартиру.

Дійсна вартість квартири 68325 грн. (а.с.6)

Згідно ст. 22 КпШС України, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, оскільки спірну квартиру було придбано сторонами по справі (договір купівлі-продажу від 12.08.2002р) в період зареєстровіаного шлюбу, то, відповідно до ст. 22 КпШС України, вказана квартира є спільною сумісною власністю сторін по справі.

Відповідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України, а згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. При цьому статтею 71 СК України визначено, що майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а згідно ст.70 цього Кодексу у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Пленум Верховного Суду України в Постанові № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначив у п.22, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Отже, законодавець визначився, що поділ спільної сумісної власності подружжя здійснюється в натурі. При цьому у п.25 вищезазначеної Постанови зазначено, в разі якщо неподільні речі не можуть бути реально поділені між подружжям відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

За таких обставин, враховуючи заявлені позовні вимоги щодо поділу спільного майна подружжя, виходячи з принципу рівності часток у спільному майні подружжя, суд вважає можливим поділити квартиру, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності, визнавши за кожним право власності на 1/2 частину квартири.

Суд вважає, що вимоги позивачки про встановлення порядку користування квартирою також підлягають задоволенню.

Згідно ст.155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Відповідно до ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Як вбачається з технічного паспорту, викопіровки плану трьохкімнатна АДРЕСА_3 загальною пл. 56,2 кв.м., складаєтся із: двох сміжних кімнат пл.17,9 кв.м., 10,7 кв.м. та ізольованої кімнати пл.8,4 кв.м., передпокою 8 кв.м., кухні пл. 6,7 кв.м., ванної кімнати пл. 3,3 кв.м.(а.с.9-10,27)

Суд вважає доцільним виділити в користування позивачки з неповнолітнньою п"ятндадцятирічною донькою та з восьмирічним хворим сином дві суміжні кімнати площею 10,7 кв.м. та 17.9 кв.м., а у користування відповідача ізольовану кімнату площею 8,4 кв. м., оскільки такий порядок користування квартирою найбільш зручний та не порушує права сторін. Передпокій, кухню, ванну кімнату необхідно залишити у загальному користуванні сторін.

Керуючись ст. ст. 372, 358 ЦК України, ст. 22 КпШС України,ст.ст. 63, 68-72 СК України, ст. 155 ЖК України, ЖК України, ст.ст.10,60,212 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Розділити спільно нажите майно подружжя, визнавши за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_4, змінивши частку ОСОБА_3 з цілої на 1/2 частку цієї квартири.

Встановити порядок користування квартирою 16 по вул. Лісового, 48 м. Конотоп між її співвласниками, виділивши в користування ОСОБА_2 з двома дітьми: донькою ОСОБА_5, 07.02.1997р. народженя і сином ОСОБА_4, 11.10.2004р. народження кімнати площею 10,7 кв.м. та 17.9 кв.м., а ОСОБА_3 кімнату площею 8,4 кв. м.

У загальному користуванні співвласників залишити передпокій, кухню, ванну кімнату.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги до Конотопського міськрайонного суду протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Лебедько М. М.