АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/491/225/12 Головуючий в 1-й інстанції
Категорія 27 (І) ОСОБА_1
Доповідач Турік В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

18 січня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Турік В.П.

суддів: Савіної Г.О., Братіщевої Л.А.

при секретарі: Алісовій Т.С.

за участю: представника позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства «УкрСиббанк» - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4 та представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 25 листопада 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2009 року АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (надалі ПАТ «УкрСиббанк»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, посилаючись на те, що 22 лютого 2007 року позивачем укладено договір про надання споживчого кредиту з відповідачем ОСОБА_5 на суму 30000 дол. США на строк до 21.02.2018 року зі сплатою 13,8% річних.

В забезпечення виконання зобовязань за укладеним кредитним договором між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 того ж дня укладено договір поруки.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем ОСОБА_5 зобовязань за укладеним кредитним договором в частині повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, виникла заборгованість, про наявність якої попереджено обох відповідачів з вимогою її погашення.

Оскільки в добровільному порядку відповідачі не усунули порушення умов кредитного договору, заборгованість не сплатили, позивач, уточнивши позовні вимоги, просив суд стягнути солідарно з них заборгованість по кредиту в розмірі 309064,56 грн., 1700 грн. судового збору та 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 25 листопада 2011 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 22.02.2007 року в розмірі 260872,39 грн., 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_5 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» та постановлення нового рішення про відмову в задоволенні вимог в цій частині, посилаючись на неврахування судом того, що позивачем не виконано вимог п.11.1, 11.2 кредитного договору та ч.2 ст. 1050 ЦК України щодо обовязкового його повідомлення про дострокове повернення кредиту, якого він не отримував, підвищення без згоди його та без згоди поручителя процентної ставки за користування кредитними коштами з 13,8% до 27,6%.

ПАТ «УкрСиббанк» заперечує проти доводів апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 лютого 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_5 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого позичальникові банком надано кредит в сумі 30000 дол. США, що еквівалентно 151500 грн. на строк до 21.02.2018 року зі сплатою 13,8% річних.

22 лютого 2007 року в забезпечення виконання зобовязання за укладеним кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки № 0-П/1.

У звязку з невиконанням ОСОБА_5 взятих на себе зобовязань щодо погашення кредиту, сплати відсотків за його користування станом на 12.09.2011 року виникла заборгованість в загальному розмірі в сумі 30906456 грн., з яких:

-заборгованість по кредиту 204743,57 грн.;

-заборгованість по процентам за користування кредитом 86177,13 грн.;

-пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 7936,83 грн.

-пеня на за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам 10207,03 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк», суд першої інстанції виходив з факту неналежного виконання зобовязання за укладеним кредитним договором боржником ОСОБА_5 в частині повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, а також поручителем ОСОБА_4 щодо усунення такого порушення, й права банку, у звязку з цим вимагати від відповідачів, як солідарних боржників, дострокового повернення частини позики, що залишилася сплати процентів та пені на загальну суму 260872,39 грн.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене у справі рішення відповідає вказаним вимогам законності та обґрунтованості.

Статтею 526 ЦК України встановлюється обовязок виконання зобовязання належним чином у відповідності до умов договору, цивільного кодексу та інших нормативно-правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України надано право позикодавцю у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобовязання за договором стосовно повернення позики частинами, в разі прострочення повернення чергової частини, вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів відповідно умов договору.

Умовами п.п. 5.5 договору про надання споживчого кредиту № 0 від 22.02.2007 року передбачено право позивача, як кредитора, вимагати дострокового повернення кредиту та нарахування процентів, комісій у випадку порушення позичальником термінів повернення кредиту або термінів сплати процентів, комісій строком більше ніж на один місяць, та/або порушення інших умов договору (а.с. 8-10).

Відповідно до п.п. 2.2. укладеного договору поруки № 0-П/1 від 22.02.2007 року, у випадку невиконання боржником своїх зобовязань за основним договором, кредитор має право предявити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обовязковим до виконання ним на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом) (а.с. 13).

Як вбачається з матеріалів справи, у звязку з порушенням відповідачем ОСОБА_5 основного обовязку погашення заборгованості по кредиту, позивачем на адресу відповідачів було направлено вимогу в порядку розділу 11 Кредитного договору № 0 від 22.02.2007 року, однак, жодних заходів щодо виконання такої вимоги відповідачами у відповідності до умов укладених ними договорів здійснено не було (а.с. 14-15).

Отже, встановивши факт неналежного виконання ОСОБА_5 зобовязання за укладеним кредитним договором щодо погашення кредиту, сплати відсотків за його користування та пені відповідно до вищенаведених умов договору, суд першої інстанції відповідно до ст. 554 ЦК України й умов кредитного договору та договору поруки, дійшов вірного висновку про обовязок позичальника ОСОБА_7 та його поручителя ОСОБА_4 нести солідарну відповідальність перед банком щодо погашення заборгованості по кредиту в сумі 260872,39 грн.

Розраховуючи заборгованість за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не мав права при розрахунку заборгованості з 31.07.2010 року застосовувати нарахування відсотків за збільшеною вдвічі процентною ставкою, яка становить 27,6%, оскільки боржника та поручителя не було повідомлено банком в установленому договором порядку про зміну цієї відсоткової ставки, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заборгованість повинна розраховуватися з передбаченої договором відсоткової ставки в розмірі 13,8% й підлягає стягненню в сумі 260872,39 грн.

Доказів в спростування правильності розрахунків вказаної суми заборгованості судом першої інстанції відповідачем ОСОБА_5 та його представником в порушення ч.1 ст. 60 ЦПК України, не надано.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_5 про те, що вимагаючи достроково повернути суму заборгованості, банк не повідомив його про це в порядку, встановленому договором, безпідставні, оскільки 30.10.2008 року позивачем направлялася на адресу відповідачів вимога про дострокове повернення заборгованості відповідно до умов розділу 11 кредитного договору № 0 від 22.02.2007 року. При цьому помилка в адресі відповідача ОСОБА_5, на яку направлено вимогу, не звільняє його від обовязку належного виконання зобовязання за укладеним кредитним договором й відповідно не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості з відповідачів як солідарних боржників. Крім того, факт отримання вказаної вимоги поручителем ОСОБА_4 підтверджується матеріалами справи (а.с. 15).

Отже, на думку колегії суддів, вирішуючи даний спір суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку й ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, в той час як доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін, відповідно до ст. 308 ЦПК України.

В частині відмови в задоволенні позову рішення суду не оскаржується.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 25 листопада 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: