Справа №2-2715 Головуючий у суді у 1 інстанції - Катрич
Номер провадження 22-ц/1890/1851/12 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

09 жовтня 2012 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Хвостика С. Г. , Шевченка В. А. ,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 серпня 2012 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Третя Сумська Державна нотаріальна контора Сумської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування, визнання свідоцтв про право власності частково недійсними,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 серпня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені.

Встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5

Визнано за ОСОБА_4 право власності на ? частину будинку № 78 по вул. Севастопольській в м. Суми.

Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 19.12.2003 року, видане 20.12.2003 року на імя ОСОБА_2 на спадкове майно за адресою: м. Суми, вул. Севастопольська, 78.

Визнано частково недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 17.12.2003 року, видане Сумською міською радою від 19.12.2003 року на імя ОСОБА_6

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі апелянти посилаючись на неповне зясування обставин справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просять рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, оскільки ОСОБА_4 звернулася до суду з пропуском строку позовної давності.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Місцевим судом встановлено, що домоволодіння, розташоване за адресою: м.Суми, вул. Севастопольська, 78 належить ОСОБА_2 на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_7 від 14.07.1998 року , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 19.12.2003 року за № 2-2173 (а.с. 8).

На даний час ОСОБА_2 проживає у РФ, м. Балабаново, Калужська область.

Як вбачається з копії паспорту ОСОБА_4, довідки голови квартального комітету від 01.08.2005 року та Ковпаківської в м. Суми адміністрації від 10.08.2008 року на день смерті 24.04.1984 року матері ОСОБА_5 позивачка була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 і проживала з нею, батьком та зятем та онукою (а.с. 10,16-17). Також позивачка проживала і була зареєстрована за цією адресою на день смерті батька. На даний час позивачка також проживає за цією адресою і несе витрати по утриманню житла (а.с. 9).

24.04.1984 року померла мати ОСОБА_5, а 06.05.2003 року помер батько ОСОБА_6 що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7).

Згідно відповіді з Третьої Сумської Державної нотаріальної контори Сумської області спадкова справа після померлої ОСОБА_5 не заводилася, тобто ніхто (чоловік та троє дочок) з заявами про прийняття спадщини не зверталися (а.с. 27-28). Після смерті батька- Цуканова М.Й. до нотаріальної контори звернулися ОСОБА_2 (а.с. 29-37) ОСОБА_3, яка також є донькою померлої ОСОБА_5 і яка надала суду заяву, в якій вказує, що вважає єдиною власницею домоволодіння по вул. Севастопольській, 78, в м. Суми ОСОБА_2 і претензій до неї не має (а.с. 46).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.08.2005 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю та виселення з частини будинку, за яким позовні вимоги були задоволені і ОСОБА_4 разом із сином було виселено в іншу частину цього будинку. В той час судом також було встановлено, що ОСОБА_4 вважала себе спадкоємицею частини будинку № 78 по вул. Севастопольській в м. Суми, і вказувала, що вона все життя проживала зі своїми батьками разом. Про те, що батько склав заповіт на ОСОБА_2 у 2005 році позивачка вже знала.

Рішенням Ковпаківським районним судом м. Суми від 10.03.2009 року ОСОБА_4 та її сина ОСОБА_8 було виселено із будинку і знято з реєстрації (а.с.6). На даний час це судове рішення не виконано в частині виселення ОСОБА_4

Вказані факти з достатньою повнотою встановлені судом першої інстанції на підставі належним чином зібраних, досліджених та оцінених доказів.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції вірно зясував спірні правовідносини, всебічно встановив обставини, що мають значення для справи у відповідності з ч. 1 ст. 212 ЦПК України.

Задовольняючи позовні вимоги місцевий суд виходив з того, що ОСОБА_4 на день смерті як матері так і батька була зареєстрована і проживала разом з ними за адресою м. Суми, вул. Севастопольська, 78 і проживає по цей час, здійснює витрати по утриманню житла, тому вона вважається такою, що фактично вступила у володіння спадковим майном, що належало її матері на день смерті. З врахуванням викладеного вище місцевий суд дійшов висновку, що ОСОБА_4, відповідно до вимог ч. 1 ст. 529, ст. 549 ЦК України від 1963 року, який діяв на момент виникнення правовідносин, фактично прийняла спадщину в межах 6 місячного строку.

З даним висновком суду першої інстанції колегія суддів цілком погоджується.

Доводи апеляційної скарги про те, що місцевим судом в порушення ст. 260, 261, 266, 267 ЦК України не було застосовано строку позовної давності, хоча представник ОСОБА_2 і звертався з відповідною заявою є помилковими.

Згідно із ст. ст. 256, 257 ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлюється у три роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено у стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до абз. 3 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленого до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що строк позовної давності в даній справі застосуванню не підлягає, так як ОСОБА_4 його не пропустила, оскільки фактично порушення її права розпочалося з прийняттям рішення Ковпаківським районним судом м. Суми від 10.03.2009 року про виселення останньої із спірного будинку і зняття її з реєстрації (а.с.6), а з позовом про захист порушеного права вона звернулася 19 квітня 2011 року, тобто в межах трирічного строку, з моменту порушення її права.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не можуть бути підставою для скасування або зміни рішення місцевого суду, оскільки останнє ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 серпня 2012 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -