Справа № 2-77/12
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2012 року м.Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої- судді ОСОБА_1,

при секретарі- Худорба Р.Г.,

за участю:

представник позивача-Костюченко В.К.,

представник відповідача-Ковзаленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 районної державної адміністрації про визнання права власності на земельну частку (пай), визнання права власності на земельну ділянку,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2, звернулася в суд з даною позовною заявою посилаючись на те, що вони без визнання за нею права власності після смерті ОСОБА_4 не може оформити свої права на земельну ділянку, розташовану на території Дігтярівської сільської ради, Новгород-Сіверського району, Чернігівської області, що являється спадковим майном, у позасудовому порядку позбавлена можливості дане майно прийняти у володіння користування та розпорядження.

Представник позивача ОСОБА_5, у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, та визнати право власності на земельну ділянку розташовану на території Дігтярівської сільської ради, Новгород-Сіверського району за позивачем ОСОБА_2

Представник відповідача ОСОБА_3 районної державної адміністрації ОСОБА_6, у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову та визнання за позивачем ОСОБА_2О, право власності на земельну ділянку.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню.

По справі встановлено: 12 лютого 2000 року померла баба позивача, ОСОБА_4 (підтверджується Свідоцтвом про смерть). Батько, позивача ОСОБА_7, який доводився сином ОСОБА_4, помер у 1991 році (підтверджується свідоцтвами про народження, свідоцтвом про смерть). Таким чином, позивач являється спадкоємницею ОСОБА_4 за правом представлення (ст.529 ч.2 ЦК УРСР, що був чинним станом на час відкриття спадщини). Згідно з зазначеною нормою онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем. Померлій на час смерті належало право на земельну частку (пай) з земель, переданих у власність колективного сільськогосподарського підприємства відповідно до Указу Президента України № 720/95 «Про порядок паювання земель, передану у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»на підставі відповідного Сертифікату. За життя ОСОБА_4 звернулася за видачею Державного акту на право власності на землю на підставі зазначеного Сертифікату, при цьому Сертифікат був у неї вилучений. Проте отримати державний акт за життя не встигла, державний акт був виготовлений вже після її смерті, на підставі розпорядження голови ОСОБА_3 районної адміністрації №410 від 25.12.2003 р.Виготовлений після смерті ОСОБА_4 державний акт на право власності на землю серії ЧН № 141373 посвідчує, що остання за життя мала право на отримання у власність 1,95 гектарів землі на території Дігтярівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №338. Позивач ОСОБА_2 належним чином прийняла спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_4 (шляхом вступу у фактичне володіння спадковим майном), що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі. Проте виявилося, що в порядку, визначеному для прийняття спадщини законом України «Про нотаріат», оформлення чи то на права на земельну частку (пай), чи то права власності на земельну ділянку за зазначеним державним актом, є неможливим. Оформити право на спадщину на земельну частку (пай) виявилось неможливим через відсутність у позивача правовстановлюючого документу (Сертифікату) та відмові в його видачі відділом Держкомзему у ОСОБА_3 районі. Своїм листом від 11.11.2011 р. № 03-09/4436 відділ Держкомзему у ОСОБА_3 районі, Чернігівської області повідомив позивачу, що Сертифікат, який видавався ОСОБА_4, не підлягає видачі, оскільки він є недійсним після виділення земельної ділянки в натурі та заміни його на держави акт. Позивачу ОСОБА_2, було роз'яснено державним нотаріусом ОСОБА_3 районної державі нотаріальної контори, що вчинення нотаріальної дії щодо видачі Свідоцтва про право спадщину на земельну ділянку є також неможливим, оскільки спадкодавцем державний акт на право приватної власності на землю не був отриманий за життя (підтверджується листом №1297/01-16 від 09.11.2011 р.). Позивач вважає, що наведені обставини не являються такими, які позбавляють позивача права на земельну частку (пай) або на земельну ділянку, що виділена в натурі місцевості. ОСОБА_4 не одержала державний акт на право власності на земельну ділянку за життя по причині, незалежній від неї. У продовження обгрунтування позовних вимог позивач викладає, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Сертифікат на право на земельну частку (пай) - це документ, який засвідчує лише те, що громадянин має право отримати у власність земельну ділянку, і земельна ділянка, на яку претендує власник сертифікату, не визначена як в розмірах так і на місцевості. Щоб реалізувати це право, необхідно в установленому порядку виготовити взамін сертифікат, державний акт, який визначає місце розміщення земельної ділянки її розміри площу і надає право громадянину вільно розпоряджатися земельною ділянкою (використовувати самостійно, передати в оренду, продати, подарувати, заставити). Таким чином, позивач вважає, що оскільки після виготовлення державного акту відповідний сертифікат на право на земельну частку (пай), який належав ОСОБА_4, втратив чинність, об'єктом спадкування може бути земельна ділянка, на отримання якої мала право за життя померла, яка була виділена у натурі та на яку правовстановлюючий документ був виготовлений вже після смерті останньої. ОСОБА_2, важає, що відповідачем у справі має бути ОСОБА_3 державна адміністрація, оскільки їй належать повноваження щодо розпорядження землею державної власності на території району та ухвалення рішень щодо видачі державі актів на право приватної власності на землі сільськогосподарського призначення у ОСОБА_3 районі. Згідно з оцінкою вартість земельної ділянки становить 16097,33 гривень (підтверджується листом відділу Держкомзему у Чернігівській області 11.11.2011р. вих. № 03-09/4433).

Отже позивач без визнання за нею права власності після смерті ОСОБА_4 не може оформити свої права на земельну ділянку, розташовану на території Дігтярівської сільської ради, Новгород-Сіверського району, Чернігівської області, що являється спадковим майном, у позасудовому порядку позбавлена можливості дане майно прийняти у володіння користування та розпорядження. ОСОБА_2 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, і отримала від своєї баби ОСОБА_4 у спадок земельну ділянку розміром 1,95 Га (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), і займалася оформленням відповідних правовстановлюючих документів у нотаріальній конторі та держкомземі, на дану земельну ділянку, але не встигла завершити оформлення документів на земельну ділянку так-як 12.02.2000 року померла і на даний час позивач позбавлена можливості встановити право власності на земельну ділянку у позасудовому порядку.

Згідно відомостей довідки ОСОБА_3 районної державної нотаріальної контори, за заявою щодо майна померлої 15.02.2000 року ОСОБА_4, за заявою ОСОБА_2 заведена спадкова справа №268/2010.

Підстав у відмові у задоволенні позовних вимог у справі немає.

За таких обставин суд вважає за необхідне задовольнити позов та визнати право власності за позивачем ОСОБА_2, на земельну ділянку площею 1,95 Га (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва) розташованої на території Дігтярівської сільської ради, Новгород-Сіверського району, Чернігівської області на підставі державного акту на право приватної власності на землю ЧН №141373, зареєстрованого у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №338.

Згідно із ст.25 ЦК України здатність мати цивільні права та обовязки мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент смерті.

Враховуючи наведене в ст.25 ЦК України випливає, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання належності цього майна власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку.

На підставі наведеного, керуючись ст. 25 ЦК України, ст.215 ЦПК України Суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 - ЗАДОВОЛЬНИТИ.

Визнати право власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 1,95 Га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Дігтярівської сільської ради, Новгород-Сіверського району, Чернігівської області на підставі державного акту на право приватної власності на землю ЧН №141373, зареєстрованого у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №338 у порядку спадкування.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча: О.О.Кочура