АПЕЛЛЯЦИОННЫЙ СУД ДНЕПРОПЕТРОВСКОЙ ОБЛАСТИ
Справа № 2-1644/11 Головуючий в 1 інстанції
Провадження 22-ц/491/721/12 Дурасова Ю.В.
Категорія № 46 ( І ) Доповідач - Барильська А.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Грищенко Н.М., Савіної Г.О.,

при секретарі: Бадалян Н.О.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 28 листопада 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2011 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з травня 2003 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах із відповідачем, 09.07.2004 року шлюб було зареєстровано. 18 жовтня 2004 року за договором купівлі - продажу ними було придбано трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, покупцем в договорі зазначено відповідача. Квартира була придбана сторонами у кредит, який у більший частці сплачувала вона. Крім того, борг у сумі 2300 доларів США, що були отримані від батьків позивача на придбання спірної квартири позивач повернула самостійно після розірвання шлюбу з відповідачем. Після уточнення позовних вимог позивач просить суд: визнати за нею право власності на 8/9 частки квартири АДРЕСА_1, за відповідачем 1/9 частку. Судові витрати розподілити між сторонами.

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 28 листопада 2011 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково.

Визначено що квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя та частки квартири є рівними кожному по 1/2 частині. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 23 січня 2012 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрати у справі судовий збір в сумі 400 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом першої інстанції матеріальних норм, невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення її позовних вимог у повному обсягу.

Зокрема вважає, що судом не враховано положення ч.2,3.ст.70 СК України, відповідно до яких, суд повинен був відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи інтереси дитини та ту обставину, що позивач для купівлі квартири брала 2300 дол. США в борг у батьків, які повернула після розірвання шлюбу самостійно.

При визначені розміру часток судом не враховано, що відповідач приховав від сім'ї придбання домоволодіння по АДРЕСА_5, не враховано, що він витрачав грошові кошти на шкоду інтересам сім'ї без її згоди на благодійні внески в фонд "Ніка" на загальну суму 5450 грн. та відповідачем обдаровано ОСОБА_5 на суму 12 480 грн.; що зобов'язання за кредитом сплачувала позивач на загальну суму 2257,02 доларів США.

Вважає, що суд дійшов невірного висновку, про визнання спірної квартири спільною сумісною власністю та невірно визначив частки без урахування вкладу кожного на придбання квартири.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09 липня 2004 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 19 березня 2008 року шлюб розірвано.

18 жовтня 2004 року, в період шлюбу, сторони, згідно договору купівлі- продажу придбали на ім'я ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1. Для придбання квартири між відповідачем ОСОБА_3 та Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» було укладено кредитний договір №ДО13/11-04/007/04 від 18.10.2004 року, згідно з умовами якого, відповідачу був наданий кредит в сумі 5000 доларів США, загальна сума кредиту, з урахуванням сплачених відсотків, становила 7478.30 доларів США. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та позивачем укладено договір поруки.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилалася на те, що спірна квартира була придбана сторонами у кредит, разом з відповідачем нею сплачено кредит в сумі 5121.41 доларів США, та самостійно позивачем сплачено 1777.38 доларів США. Крім того, борг у сумі 2300 доларів США, що були отримані від батьків позивача на придбання спірної квартири, позивач повернула самостійно після розірвання шлюбу з відповідачем.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для відступу від рівності часток у спільному майні подружжя та визнав, що частки у спірній квартири сторін є рівними, по 1/2 частині, кожного.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що однин з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно із ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, за загальним правилом майно, придбане подружжям у кредит, є спільною власністю чоловіка та дружини.

Згідно ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховував, знищив чи пошкодив спільне майно, витратив його на шкоду інтересам сім'ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Положеннями ст. 65 СК України, передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Тобто, дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов'язки щодо спільно нажитого у шлюбі майна, оскільки розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобов'язань за кредитом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пп. 23, 24 Постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Таким чином, у результаті придбання подружжям спірної квартири у кредит, боргові зобов'язання перед позикодавцем несуть як чоловік, так і дружина, а не тільки той із подружжя, хто підписав кредитний договір.

У зв'язку з чим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя, де частки сторін є рівними.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано положення ч.2,3.ст.70 СК України, відповідно до яких, суд повинен був відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи інтереси дитини та ту обставину, що позивач для купівлі квартири брала 2300 дол. США в борг у батьків, які повернула після розірвання шлюбу самостійно, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки вони не є підставою для відступу від рівності часток згідно положень ч.ч.2,3 ст. 70 СК України.

Посилання в апеляційній скарзі, як на підставу відступу від рівності часток, на те, що відповідач приховав від сім'ї придбання в період шлюбу домоволодіння по АДРЕСА_5, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки факт придбання відповідачем зазначеного домоволодіння у період шлюбу не може бути визнано підставою для відступу від рівності часток у розумінні ч.ч.2,3 ст. 70 СК України. Крім того, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач з метою сплати кредиту вносив на благодійні внески в фонд "Ніка" грошові кошти на загальну суму 5450 грн., що відповідачем обдаровано ОСОБА_5 на суму 12 480 грн., також не може бути підставою для відступу від рівності часток подружжя у спільному сумісному майні.

У зв'язку з чим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для відступу від рівності часток у спільному майні подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності підстав для відступу від рівності часток.

Натомість, як вбачається із матеріалів справи, відповідач дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, що підтверджено довідками про заробіток, не приховував, не знищив та не пошкодив спільне майно, не витратив його на шкоду інтересам сім'ї.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 28 листопада 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Складання повної ухвали відкладено до 20 березня 2012 року.

Головуючий: А.П.Барильська

Судді Н.М.Грищенко

Г.О.Савіна