Справа № 2-2999/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2012 року м.Черкаси

Соснівський районний суд м.Черкаси в складі

головуючого-судді Марцішевської О.М.

при секретарі Снігурській Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Черкаської міської ради про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні,

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідачки, посилаючись на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 26.03.2012р. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу проживає з позивачкою. Рішенням органу опіки і піклування від 19.06.2012р. № 935 визначено години для участі батька дитини ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з сином щовівторка з 16 годин до 18 години; щопятниці з 16 години до 18 годин у суботу; по сім днів у червні- серпні кожного року для спільного відпочинку за домовленістю з матірю, кожного року з 16 години 06 січня до 16 години 08 січня, кожного року 25 квітня у день народження дитини з 16 години до 18 години. Позивачі вказують, що даного режиму спілкування відповідачка стосовно позивача як батька дитини у повній мірі не дотримується, не дозволяє дитині перебувати у батька з вечора пятниці до суботи, інколи, коли позивач забирав дитину з дитячого садочка, телефонувала та з конфліктом вимагала повернення дитини. Стосовно спілкування з дитиною позивачці як бабусі відповідачка категорично заперечує, про що вказує вихователям в дитячому садочку, чим створює перешкоди позивачам у спілкуванні з дитиною. Вважають, що встановлений органом опіки і піклування режим в цілому відповідає інтересам батьків та дитини, частково його доцільно змінити, збільшивши години спілкування батьком з дитиною у вівторок з 12 год. до 19 год., стосовно літнього відпочину конкретизувати про те, що домовленість має стосуватись періодів відпочину, а не самого факту відпочинку, а також передбачити можливість у визначені для батька години спілкування з дитиною також можливість спілкування і бабусею ОСОБА_2 Уточнившись з позовниим вимогами, просили суд зобовязати відповідачку усунути перешкоди у спілкуванні позивачами з малолітнім ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, визначити позивачам способи участі у вихованні та спілкуванні з дитиною щовівторка з 12 годин до 19 години; щопятниці з 16 години до 18 годин у суботу; по сім днів у червні, липні, серпні кожного року для спільного відпочинку за домовленістю з матірю щодо періодів відпочинку, кожного парного року з 16 години 30 грудня до 16 години 01 січня, кожного непарного року з 16 години 06 січня до 16 години 08 січня, кожного року 25 квітня у день народження дитини з 16 години до 18 години.

В судовому засіданні позивач та представник ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали та просили суд позов задоволити.

Відповідач та її представник ОСОБА_6 позов визнали частково, заперечили створення відповідачкою перешкод позивачам у спілкуванні з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка загалом дотримується встановленого органом опіки режиму, за виключенням спілкування з батьком з вечора пятниці до суботи, оскільки вважає, що дитина за своїм віком потребує уваги матері, також заперечили проти вимог про спілкування у вівторок з 12 год. з урахуванням режиму роботи дошкільного закладу, який в такий спосіб буде порушений, що негативно може позначитись на розвитку дитини. Не заперечували проти встановлення позивачам способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною щовівторка з 12 годин до 18 години; щонеділі з 10 години до 15 годин; по сім днів у червні, липні, серпні кожного року для спільного відпочинку за домовленістю з матірю щодо періодів відпочинку, кожного другого року з 16 години 06 січня до 16 години 08 січня, кожного року 25 квітня у день народження дитини з 16 години до 18 години, за умови спілкування позивачкою з онуком у присутності батька або матері дитини, оскільки остання може зашкодити здоровю дитини порушенням режиму або вимог з харчування. В іншій частині вимог просили відмовити.

Представник органу опіки і піклування виконавчого комітету м.Черкаси ОСОБА_7, пропонувала вирішити позов на розсуд суду, не вбачала підстав для зміни встановленого органом опіки режиму спілкування дитини з батьком, стосовно поширення даного режиму спілкування також на бабусю вказувала, що це буде відповідати інтересам дитини.

Заслухавши сторони, представника органу опіки і піклування, покази свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства.

Відповідно до ст.141 Сімейного Кодексу України мати, батько, мають рівні права та обовязки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до права та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, зобовязані також піклуватись про про здоровя дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиок (ст.150 СК України).

Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні та має право на спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Згідно з ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки і піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання батьківських обовязків, особистої прихильності дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя, інших обставин, що мають істотне значення, у тому числі психічного здоровя одного з них, зловживання ним алкогольними напоями чи наркотичними засобами.

Відповідно до ст.257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право на спілкування з своїми онуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки, з якими проживає дитина, на мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом своїх прав щодо вихованні онуків.

Спір щодо участі у вихованні баби, діда вирішується судом відповідно до ст.159 СК України.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 26.03.2012р. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу проживає з позивачкою.

Між ОСОБА_3, її колишнім чоловіком ОСОБА_1, його матірю ОСОБА_8 виник спір щодо участі у спілкуванні та вихованні неповнолітнього ОСОБА_4, 25.04.2008р.н.

Рішенням органу опіки і піклування від 19.06.2012р. № 935 визначено години для участі батька дитини ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з сином щовівторка з 16 годин до 18 години; щопятниці з 16 години до 18 годин у суботу; по сім днів у червні- серпні кожного року для спільного відпочинку за домовленістю з матірю, кожного року з 16 години 06 січня до 16 години 08 січня, кожного року 25 квітня у день народження дитини з 16 години до 18 години.

Судом встановлено, підтверджено поясненням сторін, показами свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, що даного режиму спілкування відповідачка стосовно позивача як батька дитини у повній мірі не дотримується, не дозволяє дитині перебувати у батька з вечора пятниці до суботи, не досягнуто згоди між відповідачкою та бабусею її сина ОСОБА_4 щодо участі у вихованні онука, з особистим спілкування якої з онуком без присутності когось з батьків, відповідачна не погоджується.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає до задоволення в частині визначення позивачам, батькові та бабусі неповнолітнього ОСОБА_1, 25.04.2008р. способи участі у вихованні та спілкуванні з дитиною щовівторка з 16 годин до 19 години; щопятниці з 16 години до 18 годин у суботу; по сім днів у червні, липні, серпні кожного року для спільного відпочинку за домовленістю з матірю щодо періодів відпочинку, кожного парного року з 16 години 30 грудня до 16 години 01 січня, кожного непарного року з 16 години 06 січня до 16 години 08 січня, кожного року 25 квітня у день народження дитини з 16 години до 18 години та зобовязання відповідачку не перешкоджати батькові та бабусі її сина спілкуватись з дитиною та брати участь у його вихованні. Зазначений спосіб вихованні та спілкування в основному співпадає з встановленим органом опіки і піклування згідно рішення від 19.06.2012р. № 935, даний спосіб спілкування з батьком за бабусею певний період зберігається та є звичним для дитини, батько та бабуся негативно не впливають на нормальний розвиток дитини, турбуються про стан здоровя, розвиток свого сина, онука, свідки підтвердили а відповідачка не оспорювала прихильність дитини до своїх батька, бабусі, тому суд вважає, що даний порядок відповідає інтересам дитини та надасть обом батькам та бабусі можливість брати участь у вихованні сина та забезпечить спілкування з ним.

До висновку про часткове задоволення позовних вимог суд приходить з урахуванням доводів позивачів про збільшення тривалості 2 години спілкування з дитиною щовівторка та з урахуванням посилання відповідачки на необхідність врахування режиму роботи дитячого закладу для забезпечення розвитку дитини; стосовно спілкування дитини з батьком та бабусею з вечора пятниці до суботи, суд погоджується з рішенням органу опіки та піклування щодо того, що такий режим відповідає інтересам дитини та забезпечення рівності участі обох батьків у вихованні дитини, за місцем проживання позивачів створені належні умови для дитини, що стосується режиму літнього відпочину та новорічних і різдвяних світ, даний режим встановлений за погодженням зі сторонами.

Посилання відповідачки на те, що спілкування бабусі з онуком повинно відбуватись тільки у присутності когось з батьків дитини, суд вважає такими, що не обґрунтовані на законі, оскільки статею 257 СК України позивачці як бабусі законом передбачено право на особисте спілкування з онуком, поза залежністю від присутності при цьому батьків дитини. Позивачка працює медичним працівником, має освіту та досвід догляду за онуком, крім того в судовому засіданні зобовязалась дотримуватись встановленого відповідачкою як матірю режиму для дитини та вимог до харчування.

Вирішуючи позов, суд відзначає як позитивний аспект наміри кожної з сторін створити найкращі умови для розвитку та вихованні неповнолітнього ОСОБА_4, разом з тим такі умови не можливі без атмосфери взаєморозуміння та толерантності у підході до реалізації прав на спілкування та вихованні при виникненні різних життєвих обставин та врахування при цьому першочергово інтереси дитини.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 7,8, 141, 150, 151, 152, 153, 155, 157, 158, 159 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Визначити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступні способи участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3: щовівторка з 16 годин до 19 години; щопятниці з 16 години до 18 годин у суботу; по сім днів у червні, липні, серпні кожного року для спільного відпочинку за домовленістю з матірю щодо періодів відпочинку, кожного парного року з 16 години 30 грудня до 16 години 01 січня, кожного непарного року з 16 години 06 січня до 16 години 08 січня, кожного року 25 квітня у день народження дитини з 16 години до 18 години.

Зобовязати ОСОБА_3 не перешкоджати батькові ОСОБА_1 та бабусі ОСОБА_2 спілкуватись з неповнолітнім ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та брати участь у його вихованні.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: