Справа №22-ц-6364/11Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія50Доповідач у 2 інстанції Білоконь
УХВАЛА

Іменем України

16 грудня 2011 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Сержанюка А.С.,

суддів Верланова С.М., Білоконь О.В.

з участю секретаря Хворостяної А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою споживчого товариства Настусяна рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до споживчого товариства Настусяпро стягнення заборгованості із заробітної плати, моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

Позивач звернулась до суду з названим позовом, посилаючись на те, що працювала на посаді головного бухгалтера СП Настусяв період з 04.01.2006 року по 30.07.2010 року. За час роботи відповідач в порушення вимог ст.ст. 116,117 КЗпП України не виплатив їй заборгованість із заробітної плати за травень, червень та липень 2010 року, компенсацію за невикористану відпустку, тому просила стягнути з відповідача суму середнього заробітку за час затримки у розрахунку та заборгованість із заробітної плати в сумі 3036,87 грн..

Після зміни позовних вимог, просила стягнути з відповідача 1703,98 грн. заборгованості із заробітної плати за травень та червень 2010 року, стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку та моральну шкоду в 5000 грн., яка полягає в душевних стражданнях через неправомірні дії відповідача, порушенні нормальних життєвих звязків.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2011 року позов задоволено частково.

Стягнено з споживчого товариства Настусяна користь ОСОБА_2 1703 грн. 98 коп. заборгованості із заробітної плати, 6000 грн. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та судові витрати.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, виходив із того, що при звільненні позивача з посади головного бухгалтера СП Настуся підприємство не виплатило їй заробітну плату за період з травня по червень 2010 року. Суд дійшов висновку, що розрахунок із ОСОБА_2 проведено з вини відповідача, який повинен сплатити позивачу заборгованість із заробітної плати та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні виходячи із середньомісячного заробітку позивача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 в період з 04.01.2006 по 30.07.2010 року працювала на посаді головного бухгалтера споживчого товариства Настуся( а.с.7,32).

При звільненні позивача, СП Настусяне виплатило їй заробітну плату за період з травня по червень 2010 року у розмірі 1703 грн. 98 коп..

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач виплатив позивачу зарплату за вказаний період, про що свідчать платіжні відомості (а.с.55,57) спростовуються висновком спеціаліста № 212 від 19.10.2010 року, згідно з п.1 якого в цих відомостях підпис в графі підпис в одержаннівиконаний не ОСОБА_2, а іншою особою а також ухвалою суду від 07.09.2011 року про визнання цього факту внаслідок ухилення відповідача від подання експертам необхідних матеріалів ( а.с.10-11, 60). Твердження апелянта про те, що вони вчасно 05.05.2011 року подали матеріли, необхідні для проведення почеркознавчої експертизи, спростовуються матеріалами справи, які містять вказані матеріали без реєстраційного штампу суду ( а.с.52-57).

Таким чином, суд дійшов правильного висновку про те, що відповідач не провів з позивачем розрахунок у день її звільнення.

Згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі -Порядок) середній заробіток за час вимушеного прогулу у звязку з незаконним звільненням працівника визначається виходячи з виплат за останні два повні календарні місяці роботи, що передували звільненню.

Стягуючи на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні на підставі ст. 117 КЗпП України, суд виходив із середньомісячної заробітної плати позивача в розмірі 1000 грн. відповідно до довідки відповідача від 05.04.2011року (а.с. 58).

З урахуванням наведеного, викладені в апеляційній скарзі доводи колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони матеріалами справи не підтверджуються, не грунтуються на вимогах закону і висновків суду про часткове задоволення позову не спростовують.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо необгрунтованості судового рішення в частині розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні апеляційної скарги споживчого товариства Настуся- відмовити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді :