Справа № 2-1245/12
Провадження № 2/1015/1105/12
24.07.2012 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Нікушина В.В.,
при секретарі Василенко Н.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -
У лютому 2012 року позивач звернувся до суду з названим позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 04 грудня 2010 року між ним та відповідачкою було укладено усну угоду, за яким відповідач зобовязувався продати йому за договором купівлі-продажу належну йому на праві власності земельну ділянку, розташовану за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Гнатівка, вул. Затишна, 10. Згідно вказаної домовленості відповідач отримав в борг кошти в сумі 3 000 дол. США в якості завдатку за проведення приватизації земельної ділянки. З моменту отримання відповідачем даних коштів минуло більше двох років свого зобовязання ОСОБА_2 не виконав. На сьогоднішній день гроші йому не повернуті. Тому просив стягнути з ОСОБА_2 борг у сумі 3 000 дол. США, що еквівалентно 23 940 грн та судові витрати.
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Суду пояснив, що у грудні 2010 року між позивачем та відповідачем була досягнута домовленість щодо здійснення останнім приватизації земельної ділянки, розташованої за адресою Київська область, Києво-Святошинський район, с.Гнатівка, вул. Затишна, 10, та укладення договору купівлі-продажу.
У судове засідання відповідач не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.
Заслухавши пояснення, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
При розгляді справи судом встановлено, що 04 грудня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір, за яким ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 суму коштів у розмірі 3000 дол. США для приватизації земельної ділянки за адресою: с.Гнатівка ,вул. Затишна, 10, Києво-Святошинський район Київська область, з подальшим продажем цієї земельної ділянки ОСОБА_1
Термін виконання зобовязань ОСОБА_2 склав 30 робочих днів, що підтверджується власноручно написаною розпискою.
Як вбачається з направленої ОСОБА_1 на адресу відповідача письмової вимоги, станом на 02 грудня 2011 року умови договору не виконуються, завдаток не повертається.
Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом..
Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).
Враховуючи наявні обставини та виходячи із зазначених вище положень Цивільного кодексу України, можна зробити висновок, що ОСОБА_2 свої зобов'язання за договором не виконав.
Порушення зобовязання у розумінні ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків (п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Частинами 1-3 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його становлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.
На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Враховуючи наведене, з відповідача слід стягнути витрати повязані зі сплатою судового збору.
Керуючись ст.ст. 1046, 1047, 526, 610 ЦК України та ст.ст.88, 208, 213-215, 294 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 214,60 грн. (двісті чотирнадцять грн. шістдесят коп).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя