Справа № 2- 1518/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2012 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді- Лозинської М.І.,

за участі секретаря-Назарчук П.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно одержаних грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачки в якому просить з неї безпідставно одержані кошти з урахуванням індексу інфляції за весь час зберігання цих коштів у розмірі 45 153грн.25 коп , а також стягнути проценти за час користування безпідставно отриманих коштів у розмірі 11 469 грн.03 копійок.

В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що відповідно до рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 28.02.2007 року зобов`язано ОСОБА_3 компенсувати позивачці ОСОБА_1 1/2 частину вартості гаражного боксу, що знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Ернеста,3, що становить 23 100,00 грн. та 1/2 частину грошових коштів , отриманих від продажу автомобіля Газд.н.з.140-83 КЕ, що становить 3 000,15 грн., а всього 26100,15 грн.

Посилаючись на те, що у вищевказаному рішенні Солом`янського районного суду міста Києва була допущена описка в зазначені імені, по-батькові-позивача, а саме замість імені,по-батькові ОСОБА_1 було зазначено ім`я ,по-батькові ії доньки ОСОБА_2, остання безпідставно при примусовому виконанні рішення отримала грошові кошти в розмірі 26100.15 грн.,про що свідчить постанова державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві від 20.07.2007 року.

Зазначені кошти, а також інфляційні разом з процентами вона просить стягнути.

При цьому позивач також зазначає , що вказана описка,допущена судом , була виправлена за ії заявою 04 серпня 2008 року, в підтвердження чого надала ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва.

В судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву та просила ії задоволення.

Представник відповідача в ході розгляду справи проти позовних вимог заперечив. При цьому заявивши про застосування позовної давності, про що подав заяву, пославшись на те, що позовна давність стосовно даних позовних вимог сплила у 2010 році, оскільки відповідачкою кошти були отримані у 2007 році. Позивачці було відомо про виконання рішення суду та отримання відповідачкою коштів, в суд з заявою про виправлення описки в імені та по-батькові позивача, в справі № 2-3788/2006 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ сумісної власності ОСОБА_1 звернулась 04 серпня 2008 року, що підтверджує, що в суд з даним позовом вона звернулась з пропущенням трирічного строку для звернення до суду за захистом своїх порушених прав.

Вислухавши пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст .257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Згідно з ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 28 лютого 2007 року, яке станом на 26.03.2007 року набрало законної сили у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільної сумісної власності вирішено зобов`язати ОСОБА_3 компенсувати ОСОБА_2 1/2 частину вартості гаражного боксу № 19 , що знаходиться за адресою: м. Київ, вул.Ернеста, 3 ,що становить 23 100,00грн. та 1/3 частину грошових коштів, отриманих від продажу автомобіля ГАЗ24 д/н140-83 КЕ, що становить 3000,15 грн., а всього 26 100,15 грн.( а.с.8-10).

З матеріалів справи вбачається,що ОСОБА_2 - відповідачкою в даній справі та позивачкою в справі,що зазначена вище, подано заяву 27.06.2007 року до відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві про повне виконання рішення суду та отримання нею 26100,15 грн.на підставі чого головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві прийнято постанову 20.07.2007 року про закінчення виконавчого провадження у даній справі. ( а.с.а.с.14-15, 16).

З матеріалів справи також вбачається, що відповідно до Ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 04 серпня 2008 року було виправлено описку в рішенні Солом`янського районного суду міста Києва від 28 лютого 2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільної сумісної власності, а саме: в вступній та резолютивній частині рішення в частині відомостей про позивача зазначено : замість Бух Вікторії Володимирівни, Бух Людмила Костянтинівна. ( а.с.12).

ОСОБА_1 Костянтинівна- позивач у даній справі , посилаючись на те, що відповідачкою ОСОБА_2 безпідставно отримані кошти, які повинні бути сплачені їй ,як позивачці по справі, просить стягнути з неї 45 153,25 грн.

Відповідно до листа Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві виконавче провадження в даній справі знищено у зв`язку з закінчення терміну зберігання. ( а.с.50).

Судом встановлено на підставі пояснень позивачки та матеріалів справи, що про отримання коштів по рішенню суду відповідачкою, позивачці було відомо ще 2007 році, про що свідчить супровідний лист Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві від 20 липня 2007 року , який містить додаток-постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з добровільним виконанням рішення суду. ( а.с.13).

Зазначений лист позивачкою був доданий до позовної заяви.

Як зазначила позивачка, зазначений лист разом з постановою про закінчення виконавчого провадження нею отриманий у 2007 році.

При цьому в суд позивачка, вважаючи ,що ії право порушене, за його захистом,звернулась лише 21.11.2011 року, тобто з пропущенням трирічного строку для звернення до суду з позовною заявою.

Крім того, про те, що позивачкою пропущений строк звернення до суду свідчить також те, що описка у рішенні суду за ії заявою , була виправлена у 2008 році, таким чином позивачкою пропущений і з цієї дати строк звернення до суду.

Зважаючи на подану представником відповідача заяву про застосування позовної давності, з огляду на те, що позивачка з клопотанням про поновлення строку до суду не зверталась, а судом поважних причин пропуску строку не встановлено, суд вважає, що в позові слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.256,257,267 ЦК України, ст.ст.10,60,209,212-215,294 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно одержаних грошових коштів залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: