АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 0411/5674/12 22-ц/491/2998/12
Справа № 2/411/5674/12 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/491/2998/12 Папарига В.А.
Категорія - 5 (ІУ) Доповідач - Михайлів Л.В.
РІ Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 листопада 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.

суддів: Карнаух В.В., Братіщевої Л.А.

при секретарі: Куреденко О.П.

за участю: позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

представника третьої особи Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» - Костюк Наталі Зіновіївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 04 вересня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Криворіжгаз», про зобов'язання виконати роботи, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - ПАТ «Криворіжгаз», про зобов'язання виконати роботи, посилаючись на те, що вона є власником домоволодіння АДРЕСА_1 та земельної ділянки, призначеної для його обслуговування. Відповідачем без її дозволу використовується її земельна ділянка, оскільки з метою поставки газу до сусіднього домоволодіння № 7, що належить ОСОБА_3, змонтовано газопровід, що проходить посередині її подвір'я, через весь город та монтований на стіні її будинку.

Вважаючи, що відповідач створює їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою та домоволодінням, просила суд зобов'язати відповідача у строк 45 днів з дня наступного за днем вступу в силу рішення суду виконати роботи по переносу елементів газопроводу, що не відносяться до газозабезпечення будинку АДРЕСА_1 за межі земельної ділянки садиби АДРЕСА_1 яка їй належить.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 04 вересня 2012 року, описку в якому виправлено ухвалою того ж суду від 21.09.2012 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_3 в строк 45 днів з дня наступного за днем вступу в силу рішення суду виконати дії щодо переносу елементів газопроводу, що не відносяться до газозабезпечення будинку АДРЕСА_1 за межі земельної ділянки, яка належить позивачу.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 107,30 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на відсутність доказів, які б підтверджували належність газопроводу чи його частини відповідачу. Вважає, що газопровід відноситься до категорії дворових, а отже не може відноситися до переліку побутових газових приладів і апаратів, передбачених Правилами безпеки системи газопостачання України, затверджених Наказом Державного комітету України по нагляду за охороною праці № 254 від 01.10.1997 року, які в свою чергу не підлягають застосуванню до врегулювання спірних правовідносин. Крім того, суд не надав оцінки тому, що при складанні проектної документації газопроводу в 1973 році із замовником проекту - чоловіком позивачки ОСОБА_6 було повністю узгоджено розташування газопроводу.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_7 заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить її відхилити й залишити без змін рішення суду першої інстанції як законне та обґрунтоване.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є співвласником будинку АДРЕСА_1 та власником земельної ділянки, розташованої за вказаною адресою.

Через будинок позивача ОСОБА_2 та належну їй земельну ділянку у 1975 році до будинку АДРЕСА_2 що належить відповідачці по справі - ОСОБА_3, було проведено газопровід відповідно до затвердженого проекту від 1973 року.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції керувався ст. 391 ЦК України й виходив з того, що частина газопроводу до будинку АДРЕСА_2 у м. Кривому Розі належить ОСОБА_3 й знаходиться на будинку та земельній ділянці позивача, створюючи їй перешкоди в користуванні належним їй на праві власності майном, у зв'язку з чим порушене права позивача підлягає відновленню шляхом зобов'язання відповідача виконати дії щодо переносу елементів газопроводу, що не відносяться до газозабезпечення будинку АДРЕСА_1, за межі належної позивачу земельної ділянки.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погодитися не може з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення ОСОБА_2 з даним позовом є порушення, на її думку, її прав як власника домоволодіння та земельної ділянки діями відповідачки ОСОБА_3, яка користується газопроводом, що проходить по її земельній ділянці та стіні домоволодіння. Вважаючи, що її права порушені, просила суд захистити їх на підставі ст. 391 ЦК України в спосіб усунення перешкод шляхом зобов'язання відповідача здійснити дії по переносу елементів газопроводу, що не відносяться до газозабезпечення будинку АДРЕСА_1 за межі земельної ділянки садиби АДРЕСА_1 яка їй належить (а.с. 2-5).

Відповідно до ч.1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін.

З огляду на зміст заявлених вимог, предметом доказування у даній справі є обставини, які підтверджують факт порушення права власності позивачки іншою особою - відповідачкою.

Обов'язок з доведення цих обставин в силу ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, покладається на позивача.

Однак, в порушення вказаного, позивачка не довела факту порушення ОСОБА_3 її прав як власника та набуття у зв'язку з цим права на їх захист в судовому порядку.

Посилання ж ОСОБА_2 на те, що її права порушено внаслідок встановлення газопроводу, яким користується остання як власник, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1.4.3 Правил безпеки систем газопостачання України, затверджених наказом Державного комітету України по нагляду за охороною праці № 254 від 01.10.1997 року відповідальність за технічний стан і безпечну експлуатацію об'єктів, указаних у п. 1.1.2 цих Правил, а також побутових газових приладів і апаратів, димових і вентиляційних каналів, ущільнень вводів підземних інженерних комунікацій в будинки і будівлі покладається на їх власників.

З матеріалів справи вбачається, що газопровід побудовано у 1975 році на підставі узгодженого проекту за замовленням ОСОБА_6 (а.с. 10-13, 30, 55-57). Порушень технічного стану і безпечної експлуатації вказаного об'єкту, які б могли порушувати права позивачки як власника, при будівництві газопроводу й станом на теперішній час, судом не встановлено.

Крім того, позивачка не довела належними та допустимими доказами, що відповідачка є власником газопроводу, який відноситься до категорії дворового у відповідності до п. 2 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 3346 від 09.12.1999 року.

Інших обставин на обґрунтування своїх позовних вимог, окрім заявлених в позові, позивачка не зазначала.

Отже, з викладеного вбачається, що сам по собі факт побудованого газопроводу, який проходить через земельну ділянку позивачки й яким користується відповідачка, за відсутності факту порушення її прав як власника діями відповідачки не може бути підставою для задоволення позову в спосіб, передбачений ст. 391 ЦК України.

Однак, задовольняючи позов в частині зобов'язання ОСОБА_3 виконати дії щодо переносу елементів газопроводу, що не відносяться до газозабезпечення будинку АДРЕСА_1 за межі земельної ділянки, яка належить позивачу, суд першої інстанції вказаного не врахував й захистив право ОСОБА_8, яке не порушено у спосіб, який взагалі не може бути виконаний відповідачкою, оскільки за положеннями вищенаведених Правил безпеки систем газопостачання України демонтаж газопроводу має здійснюватись за відповідною проектною документацією та затверджуватись відповідними організаціями, замовлення на яке має робити власник.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання ОСОБА_3 виконати певні дії, стягнення судових витрат - скасуванню, з підстав, передбачених п.2, п.4 ч.1 309 ЦПК України у зв'язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушенням норм матеріального та процесуального права з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права та підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п.1, п.4 ч.1 309, ст. ст. 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 04 вересня 2012 року в частині зобов'язання ОСОБА_3 в строк 45 днів з дня наступного за днем вступу в силу рішення суду виконати дії щодо переносу елементів газопроводу, що не відносяться до газозабезпечення будинку АДРЕСА_1 за межі земельної ділянки, яка належить позивачу, стягнення судових витрат - скасувати та ухвалити нове рішення, відмовивши в задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: