АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/1483/12 Справа № 22-ц/490/1483/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Котушенко С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2012 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Петренко І.О., Романюк М.М.

при секретарі Майній Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 травня 2011 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2008 року ОСОБА_2 звернувся до суду з уточненим в ході розгляду справи позовом (а.с.72-73) до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Позивач вказував на те, що 17 березня 2006 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, порушив правила дорожнього руху, допустив зіткнення з належним ОСОБА_4 автомобілем НОМЕР_2 під його, позивача керуванням. В результаті цього вказаний автомобіль зазнав механічних ушкоджень.

За висновком експертизи від 27 квітня 2006 року розмір матеріальної шкоди складає 9 227,77 грн. Вказану шкоду, яка з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з квітня 2006 року по березень 2010 року становить 17 667 грн., та судові витрати позивач просив стягнути з відповідача на свою користь

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 травня 2011 року, з урахування ухвали від 7 листопада 2011 року про виправлення описки, в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне зясування обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів не вбачає передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги.

За правилами ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Судом встановлено, що 17 березня 2006 року сталося зіткнення автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 з належним ОСОБА_4 автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2

В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Встановивши, що винним в дорожньо-транспортній пригоді є відповідач, який порушив Правила дорожнього руху і допустив зіткнення автомобілів, а також факт відновлення у 2006 році пошкодженого транспортного засобу, що знаходився у володінні позивача, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для відшкодування шкоди по причині ненадання позивачем доказів щодо розміру витрат, понесених у звязку з ремонтом пошкодженого автомобіля.

При встановленні зазначених фактів судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не оспорював факту відновлення автомобіля позивачем, не є підставою для задоволення апеляційної скарги, оскільки суду не надано доказів щодо розміру витрат на таке відновлення.

Посилання апеляційної скарги на те, що суд не відібрав пояснення з цього приводу у власника автомобіля ОСОБА_4 і у напарника позивача ОСОБА_5 та не витребував додаткових доказів, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ст.10 ЦПК України, закріпивши принцип змагальності сторін, гарантує сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні процесуальні можливості з метою захисту їх порушуваних, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів, в тому числі й щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до цієї норми кожна сторона та інша особа, яка бере участь у справі, повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а у випадку неможливості стороною подати докази з поважних причин, суд має сприяти особі в їх витребуванні, тим самим суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи (ч.1 чт.137 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що судом неодноразово сторонам розяснювались їх права, у тому числі й щодо подання доказів, проте позивач не посилався на те, що має складнощі з їх поданням і не заявляв клопотання про їх витребування, як не заявляв і клопотання про допит вказаних осіб у якості свідків.

Висновок автотоварознавчого дослідження спеціаліста №1091/04/06 від 27 квітня 2006 року суд обґрунтовано не прийняв до уваги, посилаючись на те, що зазначені в ньому витрати відносяться до передбачувальних витрат і не є тими збитками, на відшкодування яких, у розумінні ст.22 ЦК України, має право особа за умови порушення її цивільного права.

Крім того цей висновок не є доказом про розмір завданих позивачеві збитків, так як він складався до звернення позивача до суду з позовом і зазначені в ньому розрахунки неможливо перевірити в судовому засіданні з огляду на наступне.

У даному висновку спеціаліст посилається на те, що досліджений транспортний засіб має пошкодження, для усунення яких необхідний відновлюваний ремонт у розмірі, викладеному у калькуляції (див. додаток №2 до висновку №1091/04/06). Проте суду не надано жодного додатку до вказаного висновку, в тому числі й калькуляції з розрахунком вартості відновлюваного ремонту автомобіля.

Інші викладені в апеляційній скарзі доводи не мають суттєвого значення для вирішення спору і висновки суду не спростовують, рішення суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам та вимогам закону, що регулює зазначені правовідносини, підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

СУДДІ: