Апеляційний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМІНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2012р. м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі: головуючого судді Сидоренко І.П., суддів Погорєлової С.О., Сєвєрової Є.С., при секретарі Криворучці Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Савранського районного суду Одеської області від 08 грудня 2011року по справі за позовом ОСОБА_1 до Савранської центральної районної лікарні про скасування наказів по Савранський ЦРЛ за №56 від 11 листопада 2010року п.1,2,5,6 підпункт «ж», за №63 від 26 листопада 2010року, за №68 від 15 грудня 2010року, стягнення різниці заборгованості між виплаченою та належною заробітною платою та стягнення моральної шкоди, -

встановила:

23 грудня 2010року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Савранської центральної районної лікарні про скасування наказів по Савранський ЦРЛ за № 56 від 11 листопада 2010року п.1,2,5,6 підпункт «ж», за № 63 від 26 листопада 2010року, за № 68 від 15 грудня 2010року, стягнення різниці заборгованості між виплаченою та належною заробітною платою та стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що вказані прикази були прийняти з порушенням вимог трудового законодавства та мають ціль безпідставно і незаконно звільніти його з посади лікаря-хірурга (а.с.1).

У лютому 2011році ОСОБА_1 подав заяву про доповнення позову, і просив суд визнати діючим і чинним наказ за № 35 від 01 липня 2009року в частині його ОСОБА_1 переведення в поліклінічне відділення на 1,0ставки на час капітального ремонту хірургічного відділення (а.с.19-20).

Рішенням суду від 08 грудня 2011року у задоволені прозову ОСОБА_1 відмовлено (а.с.130, 131-132).

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення його позову в повному обсязі, посилаючись на те, що суд в порушенні вимог закону безпідставно не задовольнив його позовні вимоги (а.с.130, 131-132).

В суді апеляційної інстанції апелянт ОСОБА_1 пояснив, що на сьогоднішній день він не оскаржує наказ за № 56 від 11 листопада 2010року п.1,2,5,6 підпункт «ж», та не зважаючи на те, що він фактично був звільнений з посади за рішенням суду, та працює в іншій області України, підтримує апеляційну скаргу.

Представник відповідача апеляцій ну скаргу не визнав.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд 1 інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

_________________________________________________________________________________________________________

Справа №22-ц/1590/3119/2012 Категорія 53

Головуючий по першій інстанції ОСОБА_2

Доповідач суддя Сидоренко І.П..

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно наказу головного лікаря Савранської ЦРЛ за № 6 від 28 січня 2008р. ОСОБА_1 був прийнятий на посаду лікаря-хірурга хірургічного відділення Савранської центральної районної лікарні на 1.0 ставки з 28 січня 2008р., з посадовим окладом в розмірі 1138грн. (а.с.40).

За наказом №35 від 01 липня 2009року ОСОБА_1 був переведений в поліклінічне відділення на 1,0ставки на час капітального ремонту хірургічного відділення. З вказаним наказом ОСОБА_1 ознайомлений ще 06 липня 2009р. (а.с.21-22).

Позивач ОСОБА_1 не надав суду апеляційної інстанції відповідних пояснень відносно того, чому він ознайомившись з вказаним наказом ще 06 липня 2009р., подав позовну заяву про його скасування лише у лютому 2011р. Слід зазначити, що ОСОБА_1 вже звертався з позовом про скасування п.4 наказу №35 від 01 липня 209року в частині його переведення, та рішенням апеляційного суду від 31 січня 2011року було відмовлено ОСОБА_1 у задоволені подову в цієї частині.

22 жовтня 2009 року головним лікарем Савранської ЦРЛ було видано наказ за № 58 про скорочення посади лікаря-хірурга хірургічного відділення стаціонару Савранської ЦРЛ (1,0 ставки) з 22 грудня 2009р. у зв'язку із скороченням наднормативних посад.

За наказом № 86 від 22 грудня 2009р. ОСОБА_1 був звільнений з посади лікаря-хірурга хірургічного відділення Савранської ЦРЛ з 23 грудня 2009р. у зв'язку із скороченням чисельності працівників.

Рішенням Савранського районного суду Одеської області від 23 червня 2010р. ОСОБА_1 був поновлений на посаді лікаря-хірурга хірургічного відділення стаціонару Савранської ЦРЛ (а.с.55-58).

Наказом за № 46 від 30 червня 2010року на виконання рішення Савранського районного суду від 23 червня 2010року наказ № 58 від 22 жовтня 2009р. в частині скорочення посади лікаря-хірурга Савранської ЦРЛ скасовано, та ОСОБА_1 поновлено на посаді лікаря-хірурга хірургічного відділення Савранської ЦРЛ з 23 грудня 2009р. (а.с.42, 88).

Наказом за № 56 від 11 листопада 2010р. п.1,2,5,6 підпункт «ж» ОСОБА_1 було попереджено про можливе вивільнення, в звязку зі скороченням 2 ставок посади лікаря-хірурга хірургічного відділення Савранської ЦРЛ (а.с.3-5). Даній наказ, як пояснив ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, він вже не оскаржує.

Наказом за № 63 від 26 листопада 2010р. ОСОБА_1 було зменшено оплату праці з 01 листопада 2010року до 2/3 посадового окладу (а.с.6).

Наказом № 68 від 15 грудня 2010року ОСОБА_1 був попереджений про звільнення з 15 лютого 2011р. з посади лікаря-хірурга хірургічного відділення у звязку із скороченням посад лікарів-хірургів хірургічного відділення на підставі скорочення та перепрофілюванні ліжкового фонду ЦРЛ. ОСОБА_1 була запропонована на свій вибір робота на вакантних посадах лікаря хірургічного профілю, а саме: лікаря-отоларинголога, лікаря-ендоскопіста, лікаря акушера-гінеколога, анестезіолога-реаніматолога, лікаря пункту переливання крові, а також посади не хірургічного профілю, а саме: лікаря-невропатолога, лікаря-ендокринолога, лікаря загальної практики-сімейної медицини, лікаря-психіатра. З цим наказом ОСОБА_1 був ознайомлений 15 грудня 2010р. (а.с.2).

Рішенням апеляційного суду від 24 грудня 2010р. було скасовано рішення Савранського районного суду від 23 червня 2010року, і у задоволенні позову ОСОБА_1 до Савранської ЦРЛ про скасування наказів про скорочення посади лікаря-хірурга, про звільнення з посади лікаря-хірурга, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовлено (а.с.24-29).

Наказом за №113 від 30 грудня 2010року на виконання рішення апеляційного суду від 24 грудня 2010року ОСОБА_1 звільнено з посади лікаря-хірурга Савранської ЦРЛ з 30 грудня 2010року (а.с.45).

При розгляді вказаної справи суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що звільнення позивача відбулося без порушень вимог трудового законодавства щодо порядку його розірвання за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП. Скорочення чисельності працівників дійсно мало місце. Рішення про скорочення чисельності або штату працівників діюче законодавство відносить до компетенції адміністрації підприємства, установи чи організації з вирішення внутрішніх організаційних питань формування штату працівників та їх посад. Відповідно до ч. З ст. 64 Господарського кодексу України підприємство самостійно встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Про майбутнє скорочення ОСОБА_1 був попереджений за два місяці, одночасно йому було запропоновані вакантні посади лікаря хірургічного та не хірургічного профілю, працевлаштуватися на яких він відмовився.

Посилання ОСОБА_1 про незаконність прийнятого адміністрацією Савранської ЦРЛ рішення щодо скорочення чисельності лікарів-хірургів хірургічного відділення, його переважне право на залишення на роботі та цілеспрямовані дії адміністрації Савранської ЦРЛ в особі в.о. ОСОБА_3 є неспроможними та не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні як першої таку і апеляційної інстанції.

Наказом № 35 від 01.07.09 р. хірургічне відділення Савранської ЦРЛ закрито з 04 липня 2009р. на капітальний ремонт, ОСОБА_1 переведено в поліклінічне відділення лікарем-хірургом на 1,0 ставки на час проведення капітального ремонту у хірургічному відділенні. У звязку зі звільненням ОСОБА_1, його доводи, що на даній час вказане відділення вже працює, не мають правового значення, оскільки на день звернення до суду вказане віділення не працювало.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче 2/3 тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). В зв'язку з цим, наказом № 63 від 26.11.2010 року ОСОБА_1 оплату праці зменшено з 1.11.2010 року до 2/3 посадового окладу ( а.с.6).

Отже, зважаючи на те, що судом встановлено, що рішення щодо звільнення позивача за скороченням штату було прийняте Савранською ЦРЛ з дотриманням норм трудового законодавства, суд вірно вказав, що вини лікарні в неотриманні позивачем належних йому сум не вбачається.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Позивач ОСОБА_1 не надав суду першої та апеляційної інстанції необхідних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Судова колегія, вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Савранського районного суду Одеської області від 08 грудня 2011року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення , однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Сидоренко І.П.

Судді

ОСОБА_4

ОСОБА_5