Справа № 1416/5713/12
Номер провадження 2/1416/2773/12
РІШЕННЯ

Іменем України

20 вересня 2012 року Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С., за участі позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, прокурора Савченко І. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, як органу опіки і піклування, про повернення дитини,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2012 року позивач звернулася до суду з позовом про повернення дитини, посилаючись на те, що вона є матірю малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі за текстом - дитина), якого за рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 липня 2011 року відібрано та передано відповідачу. В подальшому дитину помістили до Миколаївської загальноосвітньої школи соціальної реабілітації. Вказує на те, що за час знаходження дитини в школі вона відвідувала сина, спілкувалася з ним, у них нормальні стосунки і вона хоче виховувати і утримувати сина. Посилається на те, що характеризується позитивно, матеріально забезпечена, для дитини створені належні побутові умови. Просила позов задовольнити та повернути їй сина.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, наполягала на задоволенні позову.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала.

Прокурор в судовому засіданні вважав позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки це відповідає інтересам дитини.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ФП № 003637 ОСОБА_1 є матірю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.07.2011 ОСОБА_3, 30.07.1998 р. н. відібрано від матері ОСОБА_1 Приймаючи рішення суд виходив з того, дитина в школі характеризується негативно, через недостатнє виховання та догляд дитина неодноразово потрапляла до дитячого притулку.

Відповідно до листа Миколаївської загальноосвітньої школи соціальної реабілітації від 20.06.2012 за № 271 за рік перебування дитини в школі ОСОБА_1 відвідувала сина 7 разів, дядько дитини забирав його 21 раз і на канікули.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_3 показав, що він забирав дитину зі школи на вихідні, тому що матері сина не віддавали. Кожного разу він відвозив дитину до матері, яка займається його вихованням, цікавиться його розвитком, дуже хоче повернути дитину в сімю. Вказав, що дитину у позивача відібрали через те, що вона працювала, затримувалась на роботі, а дитина іноді довго гуляла на дворі. На сьогодні ж все змінилось і він також готовий допомагати виховувати дитину.

Відповідно до характеристик з місця проживання та дільничного інспектора міліції ОСОБА_1 характеризується позитивно, спиртними напоями не зловживає, громадський порядок не порушує, скарг на неї не надходило, діти доглянуті.

Допитаний в судовому засіданні малолітній ОСОБА_3, 30.07.1998 р. н., показав, що дуже хоче повернутись до матері, скучає за нею. Вказав, що зробив правильні висновки і не буде більше довго гратися на вулиці, буде слухатися матір ОСОБА_1 За рік знаходження в школі соціальної реабілітації він на вихідних та канікулах був з матірю, нарікань на поведінку не було, в міліцію чи до притулку він більше не потрапляв.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Безводненської сілької ради від 11 вересня 2012 року за № 18 ОСОБА_1 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 має підсобне господарство: 4 свині, 25 голів птиці.

Частиною 3 статті 170 СК України встановлено, що якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

За таких обставин, суд вважає, що причини, які були підставою для відібрання дитини та перешкоджали належному вихованню дитини відпали, і на сьогоднішній день повернення дитини відповідає інтересам дитини.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

На підставі ст. 170 СК України, керуючись ст. ст. 3, 15, 212-214 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, як органу опіки і піклування, про повернення дитини задовольнити.

Повернути неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_1 05.12.1969 р. н., якого відібрано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 липня 2011 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв