Справа № 0417/2-1340/2011
Справа № 0417/2-185/2012
27 серпня 2012 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючої судді: Слюсар Л.П.,
при секретарі: Щіголєвій Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради, третя особа ОСОБА_3 міське управління земельних ресурсів, про визнання недійсним державного акту на право власності на землю, визнання права власності на ? частину земельної ділянки,-
Позивачка у квітні 2005 року звернулася до суду з позовом про розділ майна подружжя та визнання права власності на ? частину цього майна, який потім неодноразово уточнювала та доповнювала. Не погодившись із даним позовом ОСОБА_2 у серпні 2005 року подав до суду зустрічну позовну заяву по ОСОБА_1 про припинення права на частку у спільному майні. Ухвалою суду від 01 липня 2008 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 залишено без розгляду. В уточненій позовній заяві позивачка посилалася на те, що 28.04.1991 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем, від якого мають двох неповнолітніх дітей. Шлюб було розірвано 28.01.2003 року. 18.10.2001 року вони придбали будинок № 99 по вул. Іркутській у м. Дніпропетровську, який знаходиться на земельній ділянці площею 0,0999 га. та 0,0319 га. Договір купівлі-продажу домоволодіння та державний акт на право приватної власності на землю було оформлено на імя відповідача. Вважає, що спірне домоволодіння та земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя. Просила визнати за нею право власності на ? частину домоволодіння та ? частину земельної ділянки за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Іркутська 99.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2008 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені. Визнано за ОСОБА_1 право власності на ? частину домоволодіння та ? частину земельної ділянки за адресою: м. Дніпропетровськ. вул. Іркутська 99 без виділення в натурі.

Рішенням колегії судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2008 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2008 скасовано: визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на ? частину домоволодіння по вул. Іркутській в м. Дніпропетровську, за кожним; в задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину земельної ділянки відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду України від 02 березня 2011 року Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2008 року в частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на ? частку земельної ділянки для обслуговування жилого будинку скасовано і передано справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи позивачкою неодноразово уточнювалися позовні вимоги ( т.2 а.с.122,127,150-152). В уточненій позовній заяві та в судовому засіданні позивачка вказала, що вважає, що державний акт на права приватної власності на землю від 27.12.2001 року серія ІІ-ДП №066535 незаконним. Оскільки вона з квітня 1991 року по січень 2003 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 18 жовтня 2001 року відповідачем укладено договір купівлі-продажу, за яким було придбано будинок по вул. Іркутській, 99 у місті Дніпропетровську. За цим будинком була закріплена земельна ділянка для його обслуговування площею 0,099 га., яка рішенням виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради від 20 грудня 2001 року за №3210, та згідно з виданим 27 грудня 2001 року на підставі цього рішення державним актом, передана у власність відповідача ОСОБА_2 Просила суд: визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серія Д*№038345, Діл.1 код ДЗК 72465005, Діл.2 код ДЗК 7247305 від 27.01.2001 року на імя ОСОБА_2, на земельну ділянку розміром 0,1318 га., розташовану на території Індустріального району м. Дніпропетровська по вул. Іркутська, буд.99; визнати за нею право власності на ? частину земельної ділянки розміром 0,0966 га., тобто розміром 0,483 га ( 0,0966 :2 =0,0483 га.) для обслуговування жилого будинку, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Іркутська, буд.99.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації. Про причин неявки суд не повідомив.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином, про що свідчить відмітка про вручення.

Представник третьої особи ОСОБА_3 міського управління земельних ресурсів в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином, про що свідчить відмітка про вручення.

Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходилися у шлюбі з 28 квітня 1991 року (а. с. 5). Шлюб між ними, згідно Свідоцтва про розірвання шлюбу І-КИ № 235314, було розірвано 28 січня 2003 року (а. с. 8). Під час шлюбу сторонами було придбано будинок № 99 по вул. Іркутській у м. Дніпропетровську, який знаходиться на земельній ділянці площею 966 кв. м., що підтверджується договором купівлі-продажу від 18.10.2001 року (а. с. 11). За цим будинком була закріплена земельна ділянка для його обслуговування площею 0,099 га., яка рішенням виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради від 20 грудня 2001 року за № 3210 та згідно з виданим 27 грудня 2001 року на підставі цього рішення державним актом передана у власність ОСОБА_2 Згідно до державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ДП № 038345 (Д*№038345) ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку площею Діл.1 код ДЗК 72465005, Діл.2 код ДЗК 7247305 розміром 0,1318 га., розташовану на території Індустріального району м. Дніпропетровська по вул. Іркутська, буд.99 у м. Дніпропетровську для: 0,999 га. обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0,0319 - ведення особистого підсобного господарства (а. с. 17).

Рішенням колегії судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2008 року визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на ? частину домоволодіння по вул. Іркутській в м. Дніпропетровську, за кожним; в задоволені позову ОСОБА_1 про визнання права власності на ? частину земельної ділянки відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду України від 02 березня 2011 року Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2008 року в частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на ? частку земельної ділянки для обслуговування жилого будинку скасовано і передано справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді позивачці неодноразово розяснялося судом право на уточнення позовних вимог, оскільки відповідно до Ухвали Верховного Суду України від 02 березня 2011 року спір щодо земельної ділянки площею 0,0319 га. для ведення особистого підсобного господарства, яка передана рішенням виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради від 20 грудня 2001 року у власність відповідача ОСОБА_2 відсутній, тому, що дана земельна ділянка є особистою власністю ОСОБА_2 Крім того, судом зверталася увага позивачки на те, чи не зводяться її вимоги до скарження рішення виконавчого комітету та державного акту і частині земельної ділянки, призначеної для обслуговування жилого будинку, однак позовні вимоги позивачкою за період розгляду уточнені так і не були, а тому виходячи із вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивачки в цілому та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку розміром 0,1318 га. і визнання за нею права власності на ? частину земельної ділянки розміром 0,0966 га., тобто розміром 0,0483 га , для обслуговування жилого будинку, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ вул. Іркутська, буд.99.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись: ст.58 Конституції України, ст.60,61 СК України, ст.ст.81, 116,118,120,158 ЗК України, ст.ст. 3, 7, 10, 11, 15, 27, 30, 60, 61, 88, 169, 224-226 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: Л.П.Слюсар