Справа №22-ц-4269/11Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Категорія4Доповідач у 2 інстанціїКоцюрба
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 серпня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі :

Головуючого Даценко Л.М.

Суддів - Коцюрби О.П., Кашперській Т.Ц.

При секретарі Соловйову А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 20 травня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Садівниче товариство Хімікпро визнання права власності на недобудований садовий будинок та господарські споруди.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

Позивачка звернулась до Макарівського районного суду Київської області з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона з 05.12.1987 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4. В.1989 році чоловіку була виділена земельна ділянка 0,06 га. в СТ Хімікс. Новосілки, Макарівського району, Київської області та він був прийнятий в члени СТ. В 1990 році, вони купили деталі садового будинку та особистою працею та спільними коштами збудували двоповерховий деревяний будинок, обклали його цеглою, а також побудували господарські споруди та огородили земельну ділянку. Другий поверх будинку недобудований. В 1996 році ОСОБА_4 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку. В 2007 році, їй стало відомо, що земельну ділянку чоловік подарував своїй дончці від першого шлюбу ОСОБА_5 Все це сталося під час її перебування на стаціонарному лікуванні. Одночасно зникли з квартири всі документи на земельну ділянку та свідоцтво про шлюб. Будь-які пояснення по телефону, чоловік надати не зміг, просив про допомогу, оскільки його забрала до себе ОСОБА_5 та переховувала від неї. Ставши власником земельної ділянки, ОСОБА_5 не є членом СТ, земельною ділянкою не користується, членські внески не сплачує. В 2009 році вона сплатила половину боргу по членських внесках в СТ та половину внеску на будівництво лінії електропередачі. Тому за захистом свого права вона звернулась з позовом до суду в якому просила визнати за нею право власності на Ѕ частину недобудованого садового будинку та господарських споруд а також визнати частково недійсним договір дарування земельної ділянки та розділити її.

В ході розгляду справи, ОСОБА_2 збільшила свої позовні вимоги, посилаючись на те, що вона прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_4, який помер 26.01.2010 року, просила визнати за нею право власності на 3/4 частини недобудованого нерухомого майна, а саме - садового будинку, капітального цегляного гаража, господарчого блоку та туалету, земельних насаджень на земельній ділянці.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 20 травня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просила рішення Макарівського районного суду Київської області від 20 травня 2011 року скасувати, та ухвалити по справі нове рішення про задоволення її позовних вимог. Зазначила, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, Макарівським районним судом Київської області неправильно надано оцінку зібраним доказам по справі, судом неповно та неправильно встановлено обставини справи.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, 05.12.1987 року між ОСОБА_2О та ОСОБА_3 у відділі реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №945 було зареєстровано шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 05.12.1987 року.

06.06.1899 року її чоловік, ОСОБА_3 був прийнятий в члени садівничого товариства Хімікі йому було виділено в користування земельну ділянку площею 600 кв. м., вказаній земельній ділянці присвоєно №174.

В 1990 році позивачка разом з чоловіком купили деталі садового будинку, що підтверджується чеком та розхідною накладною. Згодом, за спільні кошти, на земельній ділянці №174 вони побудували під будинок фундамент із двох ярусів та бетонних свай та поставили на нього деревяний будинок, який обклали цеглою.

Згідно технічного паспорту, виготовлено на замовлення ОСОБА_2 комунальним підприємством Макарівське бюро технічної інвентаризації26.09.2009 року, будинок має площу по внутрішньому обєму 32.4 кв. м. та складається з двох житлових кімнат, розташованих на першому поверсі, розміром 6.6 кв. м. та 12.5 кв. м , коридора 3.5 кв. м., кухні 7.4 кв. м.

За спільні кошти, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було збудовано капітальний цегляний гараж площею 22.8 кв. м., а також збудовані господарські споруди веранду 9.2 кв. м., ганок 1.9 кв. м.,, сарай 5.1 кв. м., убиральню 3.1 кв. м.

Викладене підтверджується технічним паспортом.

Другий поверх житлового будинку не добудований, а тому він не внесений до технічного паспорту. В будинку є опалювальна система у вигляді цегляної труби зверху до низу та з двох боків обкладеної облицювальною плиткою та є цегляний камін, також обкладений плиткою.

26 січня 2010 року чоловік позивачки помер. 30.06.2010 року вона звернулася в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини.

Викладене підтверджується матеріалами справи, поясненнями позивачки, представника третьої особи.

За правилами ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

В п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 12.2007 року №11 вказано, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема можуть бути садові будинки, земельні ділянки та насадження на них.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що при ухваленні 20 травня 2011 року рішення, Макарівським районним судом Київської області помилково застосовано норму ч. 2 ст. 332 ЦК України.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 року Про застосування Конституції України при здійснення правосуддявстановлено, що при вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню в частині визнання за нею права власності на ѕ частини нерухомого майна садового будинку та господарських споруд, які знаходяться на земельній ділянці №174 в садівничому товаристві Хімікс. Новосілки, Макарівського району, Київської області, а в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на зелені насадження необхідно відмовити так як вказані вимоги не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 315, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів , -

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 20 травня 2011 року скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким визнати за ОСОБА_2 право власності на ѕ частини недобудованого нерухомого майна садового будинку та господарські споруди, які розташовані на земельній ділянці №174 в садівничому товаристві Хімікс. Новосілки, Макарівського району, Київської області.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: