Справа № 2-5145/2011
Провадження № 2/2604/763/2012
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"09" лютого 2012 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючої судді Яровенко Н.О.
при секретарі Зіньковська Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди квартири та усунення перешкод в користуванні квартирою,-
Позивачі звернулись до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди квартири та усунення перешкод в користуванні квартирою посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 Під час перебування у шлюбі була придбана квартира АДРЕСА_1. На даний час триває судовий процес щодо поділу спільного майна подружжя. 21.06.2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір оренди квартири АДРЕСА_1. Даний договір укладався без її згоди та тому підлягає визнанню недійсним. Після укладення договору оренду відповідачами змінено замок у вхідних дверях та не надано їй ключів. Відповідачі не пускають її до власної квартири, чим чинять перешкоди у користуванні та розпорядженні власним майном. Тому просила суд визнати недійсним договір оренди від 21.06.2011 року укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3; виселити ОСОБА_3 зі спірної квартири; зобовязати ОСОБА_2 не чинити їй перешкоди у користуванні спірною квартирою; судові витрати покласти на відповідачів.
Позивач в судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність.
Відповідачі до суду не зявились, причини неявки суду не повідомили, хоча про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідачів в судове засідання.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартира від 03 листопада 2004 року (а.с.7-8). ОСОБА_1 з 08 грудня 2001 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 (а.с.5), шлюб між якими було розірвано 22 травня 2010 року (а.с.9).
21 червня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір оренди квартири АДРЕСА_2 (а.с.10).
ОСОБА_2 укладаючи з ОСОБА_3 договір оренди квартири мав отримати від ОСОБА_1 письмову згоду на укладення вищевказаного договору, оскільки відповідно до ч. 1-3 ст. 65 Сімейного кодексу України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.
Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно ч. 3 ст. 215 ЦПК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.
Частиною 2 ст. 68 Сімейного кодексу України, розпоряджання майном, що є обєктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.
Оскільки, на час укладення договору шлюб між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було розірвано, але судом ще не прийнято рішення про поділ майна подружжя, а саме квартири АДРЕСА_1, а відтак, на час укладення договору оренди квартири відповідач ОСОБА_2 не міг розпоряджатись спірною квартирою на власний розсуд, що дає підстави для визнання укладеного між відповідачами договору оренди квартири недійсним.
Відповідно до ст. 109 ЖК Української РСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.
Відповідно до вимог ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Також у статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
В судове засідання відповідачі не надали докази, які б спростовували докази позивача, тому суд позбавлений можливості врахувати інші докази та приймає до уваги лише докази, які містяться в матеріалах справи.
Оскільки, відповідачі своїм проживання порушують права позивача як власника спірної квартири, відповідач ОСОБА_3 безпідставно проживає в спірній квартирі, позивач має право вимагати усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні своїм майном, тому відповідач ОСОБА_3 підлягає виселенню без надання їй іншого житлового приміщення, а відповідача ОСОБА_2 необхідно зобовязати не чинити перешкоди позивачу у користуванні спірною квартирою, отже позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 8 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 37 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 109 ЖК Української РСР, ст. ст. 65, 68 СК України, ст.ст. 383, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 58, 60, 88, 131, 208, 209, 212- 215, 226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди квартири та усунення перешкод в користуванні квартирою задовольнити.
Визнати недійсним договір оренди квартири від 21.06.2011 року укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3.
Виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_3 без надання іншого жилого приміщення.
Зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні квартирою 136 по вул. Бойченка, 4 в м. Києві.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового 8 грн. 50 коп. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
До суду може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя