АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/3946/12 Справа № 2-799/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2012 року м. Дніпропетровськ 17 травня 2012 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого

суддів:

при секретарі

ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_6 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2011 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_8, про поділ спільного сумісного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2011 року позивачка звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що з 11 червня 2005 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В період перебування у шлюбі у спільну сумісну власність було набуте наступне майно: 1/2 частину чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1, спальний гарнітур, телевізор, комп'ютер, електрочайник, стіл журнальний, цифровий фотоапарат, DVD-плеєр, гардини в кількості 4 штук, люстри в кількості 5 штук, електроприлад для виготовлення м'ясних страв, всього на загальну суму 162150,0 грн. У зв»язку з наявністю спору про поділ спільного майна, позивачка, згідно уточнених позовних вимог, просила суд визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 з покладенням на нього обов»язку сплатити грошову компенсацію ОСОБА_7 в розмірі вартості 1/2 частки від 1/2 частини зазначеної квартири у розмірі 79338,25 грн.; поділити майно, що є об»єктом спільної сумісної власності та виділити ОСОБА_6 електроприлад для виготовлення м»ясних страв 900,0 грн., спальний гарнітур 7000,0 грн, телевізор 3000,0 грн., комп»ютер 2500,0 грн., електрочайник 350,0 грн., цифровий фотоапарат 1500,0 грн., ДВД-програвач 300,0 грн., дві гардини 2000,0 грн., п»ять люстр 1500,0 грн., на загальну суму 19050,0 грн., а також виділити ОСОБА_7 журнальний столик 900,0 грн., дві гардини - 2000,0 грн., на загальну суму 2900,0 грн.; стягнути з ОСОБА_6 на свою користь в рахунок вирівнювання часток у праві спільної сумісної власності грошову компенсацію у розмірі 8075,0 грн., витрати на проведення судової експертизи у розмірі 1000,0 грн. та витрати на сплату судового збору і ІТЗ (а.с. 117 118).

У липні 2011 року відповідач ОСОБА_6 звернувся з зустрічним позовом до позивачки, посилаючись на те, що під час шлюбу у спільну сумісну власність було придбано наступне майно: набір меблів (шафа для одягу, книжкова шафа, комп'ютерний стіл), мікрохвильову піч, стіл журнальний, фотоапарат, телевізор, кухонний комбайн «Мулінекс», гараж Д-47 в ГК «Автолюбитель - 2», телевізор, спальний гарнітур, комп'ютер, електрочайник, гардини в кількості 4 штук, люстри в кількості 5 штук, DVD-плеєр, електроприлад для виготовлення м'ясних страв, а всього на загальну суму 45250 грн. Крім того, 28 лютого 2008 року ОСОБА_7 набула у власність 1/3 частину домоволодіння № 25 по вул. Весняна у м. Павлограді Дніпропетровської області, яку продала за 64842,0 грн. На підставі цього ОСОБА_6, згідно уточнених позовних вимог, просив суд поділити майно та грошові кошти, що є об»єктом спільної сумісної власності, та виділити ОСОБА_7 мікрохвильову піч 900,0 грн., стіл журнальний 900,0 грн., фотоапарат 1500,0 грн., телевізор 800,0 грн., кухонний комбайн «Мулінекс» - 600,0 грн., гараж 20000,0 грн., телевізор 3000,0 грн., комп»ютер 2500,0 грн., електрочайник 350,0 грн., 2 гардини 2000,0 грн, 2 люстри 600,0 грн., ДВД-програвач 300,0 грн., електроприлад для виготовлення м»ясних страв 900,0 грн., набір меблів 1000,0 грн., а ОСОБА_6 виділити спальний гарнітур 7000,0 грн., три люстри 900,0 грн., 2 гардини 2000,0 грн.; стягнути з ОСОБА_7 на його користь компенсацію 1/2 частки вартості майна, грошових коштів у сумі 45146,0 грн. та судові витрати (а.с. 69 72).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2011 року позовні вимоги задоволені частково; вирішено розділити спільне сумісне майно подружжя, виділивши ОСОБА_7 журнальний столик 900,0 грн., електрочайник - 350,0 грн., гардини в кількості 2 штук загальною вартістю 2000,0 грн., DVD-плеєр вартістю 300,0 грн., електроприлад для виготовлення м'ясних страв вартістю 900,0 грн., телевізор фірми «SAMSUNG» вартістю 3000,0 грн., комп'ютер (системний блок та монітор) вартістю 2500 грн. та виділивши ОСОБА_6 спальний гарнітур вартістю 7000,0 грн., люстри в кількості 5 штук загальною вартістю 1500,0 грн., гардини в кількості 2 штук загальною вартістю 2000,0 грн. Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину квартири № 18 у будинку № 2, що знаходиться по вул. Добролюбова в м. Павлограді Дніпропетровської області, вартістю 158676,5 грн. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 грошову компенсацію її частки у праві спільної сумісної власності на майно у розмірі 79613,25 грн. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування витрат по оплаті судової експертизи 1000,0 грн.

Додатковим рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2011 року вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про часткове скасування оскарженого рішення та його зміну.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне оскаржуване рішення частково скасувати з ухваленням у скасованій частині нового рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 11.06.2005 року сторони зареєстрували шлюб, що стверджується копією відповідного свідоцтва на а.с. 11; спільних дітей сторони не мають.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.03.2011 року шлюб сторін розірвано (а.с. 116).

Під час передування у шлюбі та за спільні кошти сторонами придбано наступне рухоме майно: журнальний столик вартістю 900,0 грн., спальний гарнітур вартістю 7000,0 грн., телевізор «SAMSUNG» - 3000,0 грн., комп'ютер (системний блоку та монітор) 2500,0 грн., електрочайник вартістю 350,0 грн., гардини у кількості 4 штуки загальною вартістю 4000,0 грн., люстри в кількості 5 штук загальною вартістю 1500 грн., DVD-плеєр - вартістю 300,0 грн., електроприлад для виготовлення м'ясних страв вартістю 900,0 грн. (а.с.38-74). Факт придбання даного майна у спільну сумісну власність та його вартість визнаються сторонами.

Також місцевим судом встановлено, що мікрохвильова піч «LG», телевізор «Тоhіbа» та кухонний комбайн «Мулінекс» належать позивачці на праві приватної власності, оскільки були подаровані особисто їй у 2005 році, що стверджується поясненнями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10

Судом не визнано спільною сумісною власністю подружжя набір меблів (шафа для одягу, книжкова шафа, комп'ютерний стіл) загальною вартістю 1000,0 грн., оскільки дане майно придбано до укладення шлюбу 20 травня 2005 року, що стверджується відповідним ченом на а.с. 68, та цифровий фотоапарат «SONY» вартістю 1500,0 грн., оскільки доказів його придбання сторонами по справі та його наявності у сторін суду не надано.

Встанолвено, що гараж Д-47 в ГК «Автолюбитель - 2» не є спільним майном подружжя, оскільки доказів його придбання позивачкою або відповідачем під час шлюбу суду не надано. Згідно довідки голови гаражного кооперативу «Автолюбитель-2», даний гараж перебуває у володінні ОСОБА_11, який не є стороною у даній справі (а.с.80).

Крім того, судом встановлено, що 01 серпня 2005 року у письмовій нотаріальній формі укладено договір купівлі-продажу чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_1, згідно якого власниками квартири у рівних частках є відповідач за первісним позовом ОСОБА_6 та його дочка від попереднього шлюбу ОСОБА_8 (а.с. 8 10).

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 18.10.2011 року ринкова вартість даної квартири, станом на 17.10.2011 року, становить 317353,0 грн. (а.с. 89 -107).

Сторони, під час перебування у шлюбі, проживали у зазначеній квартирі, що стверджується відповідною довідкою на а.с. 6 та визнається сторонами.

Також судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.10.2000 року позивачка ОСОБА_7 та її сини від попереднього шлюбу ОСОБА_12 і ОСОБА_13 успадкували в рівних частках, після смерті ОСОБА_14, 1/2 частину недобудованого житлового будинку №25 по вул. Весняній в м. Павлограді Дніпропетровської області та 1/4 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_2 (а.с. 7).

28.02.2008 року позивачці ОСОБА_7 та її синам від попереднього шлюбу ОСОБА_12 і ОСОБА_13 видане свідоцтво про право власності на домоволодіння №25 по вул. Весняній в м. Павлограді Дніпропетровської області, а на підставі укладеного 21.04.2008 року у письмовій нотаріальній формі договору купівлі-продажу дане нерухоме майно продане ОСОБА_15 (а.с. 76). Згідно довідки КП «Павлоградське МБТІ», вартість даного нерухомого майна станом на 01.04.2008 року складала 194525,0 грн. (а.с. 76).

Частиною ч. 1 ст. 60, ч. 1 ст. 61 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

У пунктах 22, 23, 24, 25 постанови Пленуму Верховного Суду України 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21.12.2007 року роз»яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню.

Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки зібраним у справі доказам, місцевий суд дійшов правильного висновку про те, що мікрохвильова піч «LG», телевізор «Тоhіbа», кухонний комбайн «Мулінекс», набір меблів (шафа для одягу, книжкова шафа, комп'ютерний стіл), цифровий фотоапарат «SONY» та гараж Д-47 в ГК «Автолюбитель - 2» не є предметами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_6, тому позовні вимоги про поділ зазначеного майна задоволенню не підлягають.

Районний суд ухвалив правильне рішення про розділ рухомого майна та виділення ОСОБА_7 журнального столику вартістю 900,0 грн., електрочайнику вартістю 350,0 грн., гардин в кількості 2 штук загальною вартістю 2000,0 грн., DVD-плеєру вартістю 300,0 грн., електроприладу для виготовлення м'ясних страв вартістю 900,0 грн., телевізору «SAMSUNG» вартістю 3000,0 грн., комп'ютеру (системний блок та монітор) вартістю 2500,0 грн., що дорівнює у сумі 9950,0 грн., та виділення ОСОБА_6 - спального гарнітуру вартістю 7000,0 грн., гардин в кількості 2 штук загальною вартістю 2000,0 грн., що дорівнює у сумі 9000,0 грн.

Разом з тим, ухвалюючи рішення про виділення відповідачу за первісним позовом люстр у кількості п»ять штук, загальною вартістю 1500,0 грн. (1500,0 грн. : 5 штук = 300,0 грн.), місцевий суд не звернув увагу на порушення рівності у розмірі часток сторін у праві спільної сумісної власності подружжя, тому колегія вважає за необхідне у даній частині оскаржуване рішення скасувати та одну люстру вартістю 300,0 грн. виділити ОСОБА_7, а ОСОБА_6 чотири люстри загальною вартістю 1200,0 грн. (300,0 грн. х 4 = 1200,0 грн.), що є доцільним, оскільки у даному випадку різниця між вартістю переліченого рухомого майна, виділеного кожній стороні, буде мінімальною.

Отже, загальна вартість майна виділеного позивачці ОСОБА_7 дорівнює 10250,0 грн. (9950,0 грн. + 300,0 грн.), а виділеного відповідачу за первісним позовом ОСОБА_6 - 10200,0 грн. (9000,0 грн. + 1200,0 грн.).

У зв»язку з цим з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 підлягає стягненню компенсацію різниці у розмірі рівних часток при розділі рухомого майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, у сумі 25,0 грн. ((10250,0 грн. - 10200,0 грн.) : 2).

Задовольняючи первісний позов в частині визнання за ОСОБА_6 права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3, місцевий суд не взяв до уваги, що право власності на дану1/2 частину зазначеної квартири за ОСОБА_6 зареєстровано у відповідному державному реєстрі, що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно на а.с. 8.

Тому, зважаючи на те, що ОСОБА_7 не оспорює право власності ОСОБА_8 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3, колегія дійшла висновку про відсутність спору про право ОСОБА_6 на зареєстровану за ним на праві власності 1/2 частину зазначеної квартири. Отже, дана позовна вимога ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_7 щодо стягнення з відповідача на її користь вартості половини 1/2 частини квартири АДРЕСА_3 у сумі 79338,25 грн., районний суд не взяв до уваги, що позивачкою не заявлено вимогу про визнання за нею права власності на певну частину даної квартири, що, відповідно до ст. 11 ЦПК України, виключає можливість розгляду судом питання про наявність у позивачки права на частину цієї квартири та унеможливлює задоволення вимоги ОСОБА_7 про стягнення на її користь грошової компенсації вартості частини квартири у певному розмірі.

Крім того, місцевий суд знехтував вимогами ст. 71 СК України, не взяв до уваги, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою та можливе лише за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Будь-яка грошова суму у зв»язку з розглядом даної справи на депозитний рахунок суду не внесена. Докази неподільності спірної квартири суду не надані, клопотання про призначення відповідної судової експертизи не заявлено.

З зазначених вище підстав не підлягає задоволенню і зустрічний позов ОСОБА_6 щодо стягнення на його користь з ОСОБА_7 32421,0 грн. у якості компенсації вартості належної ОСОБА_7 та відчуженої нею частини домоволодіння №25 по вул. Весняній в м. Павлограді Дніпропетровської області.

Колегія звертає увагу, що ОСОБА_6 не заявлена позовна вимога про визнання за ним права на певну частину вартості спірного домоволодіння, не доведено розмір цієї частини.

Отже, згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з викладеного, колегія дійшла висновку про скасування оскаржуваного рішення в частині виділення ОСОБА_6 люстр в кількості 5 штук загальною вартістю 1500,0 грн., визнання за ОСОБА_6 права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 вартістю 158676,5 грн., стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 грошової компенсації її частки у праві спільної сумісної власності на майно у розмірі 79613,25 грн., стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування витрат по оплаті судової експертизи 1000,0 грн.; скасування додаткового рішення від 11 листопада 2011 року; ухвалення у скасованій частині нового рішення; в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділення ОСОБА_7 люстри у кількості 1 (однієї) штуки загальною вартістю 300 (триста) грн. 00 коп., виділення ОСОБА_6 люстр у кількості 4 (чотирьох) штук загальною вартістю 1200 (одна тисяча двісті) грн. 00 коп.; стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 компенсації різниці у розмірі рівних часток при розділі рухомого майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, у сумі 25,0 грн. Також колегія вважає за необхідне відмовити ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у задоволенні решти позовних вимог із залишенням оскаржуваного рішення в іншій частині без змін.

Враховуючи часткове задоволення первісних та зустрічних позовних вимог, відмову ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у стягненні грошової компенсації за нерухоме майно, колегія дійшла висновку, що, відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати стягненню на користь позивачки чи відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2011 року в частині виділення ОСОБА_6 люстр в кількості 5 штук загальною вартістю 1500,0 грн., визнання за ОСОБА_6 права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 вартістю 158676,5 грн., стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 грошової компенсації її частки у праві спільної сумісної власності на майно у розмірі 79613 (сімдесят дев'ять тисяч шістсот тринадцять) грн. 25 коп., стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування витрат по оплаті судової експертизи 1000,0 грн.; додаткове рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2011 року щодо стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору в сумі 796,57 грн. та витрат по оплаті інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 97,41 грн. - скасувати та ухвалити у скасованій частині нове рішення.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити ОСОБА_7 люстру у кількості 1 (однієї) штуки загальною вартістю 300 (триста) грн. 00 коп., виділити ОСОБА_6 люстри у кількості 4 (чотирьох) штук загальною вартістю 1200 (одна тисяча двісті) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 компенсацію різниці у розмірі рівних часток при розділі рухомого майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, у сумі 25 (двадцять п»ять) грн. 00 коп.

ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В решті рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2011 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді