АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 0444/5727/12 22-ц/491/3271/12
Головуючий у першій інстанції- Черкасенко Т.Г.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 12 грудня 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді- Митрофанової Л.В. суддів: Зубакової В.П., Турік В.П. при секретарі: Євтодій К.С. за участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3;

представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 10 жовтня 2012 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7, про визнання шлюбного договору недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

31.07.2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7, про визнання шлюбного договору недійсним, посилаючись на ті обставини, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 06.10.2010 року із відповідача ОСОБА_4 стягнуто на його користь суму боргу.

Щоб уникнути виконання вищевказаного рішення відповідач ОСОБА_4 14.04.2008 року, після подачі ОСОБА_2 позовної заяви про стягнення боргу, уклав з дружиною ОСОБА_6 шлюбний договір, яким все майно подружжя буде вважатись ОСОБА_6

Тому, позивач просив визнати вищевказаний договір недійсним, оскільки ОСОБА_4 навмисно позбавив себе права власності на частку в спільному майні подружжя з тією метою, щоб виключити звернення на майно.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 10.10.2012 року позов ОСОБА_2 задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позову. Оскільки, при ухваленні рішення суд першої інстанції не взяв до уваги, що право подружжя укласти договір під час перебування у шлюбі, не суперечить вимогам закону. Крім того, суд не мав достатніх доказів укладення спірного шлюбного договору під впливом тяжкої для особи обставини.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в суді першої інстанції, відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_6 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.07.1993 року. За період зареєстрованого шлюбу подружжя придбало нерухоме та рухоме майно, правоустановчі документи було зареєстровано на ім.*я відповідача ОСОБА_6

14.04.2008 року відповідачі уклали шлюбний договір, в якому зазначили, що усе набуте ними в шлюбі нерухоме, а також рухоме майно не буде вважатись спільним майном подружжя та буде належати на праві приватної власності тому з подружжя на чиє ім.*я воно зареєстровано.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 суд першої інстанції послався на ті обставини, що укладаючи шлюбний договір 14.04.2008 року ОСОБА_4 умисно позбавив себе права власності на все майно, щоб уникнути цивільно-правової відповідальності за невиконання договору позики, укладеного між ним та ОСОБА_2 Зокрема, шлюбний договір булс укладено після звернення ОСОБА_2 до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_4Ю, суми боргу.

Однак, колегія суддів з висновками суду не погоджується з таких підстав.

Відповідно до ч.І ст.92 СК України шлюбний договір може бути укладено особами, які подали заяву про реєстрацію шлюбу, а також подружжям.

Таким чином, право подружжя Гаврилюк укласти договір під час перебування у шлюбі, не суперечить вимогам закону, а навпаки прямо передбачено в ньому.

Крім того, згідно ч.5 ст.92 СК України за шлюбним договором не може передаватися у власність одному із подружжя нерухоме майно та інше майно, право на яке підлягає державній реєстрації.

Отже, укладання шлюбного договору не може вважатися правочином спрямованим на позбавлення ОСОБА_4 права власності на все майно, яке було придбано в шлюбі спільно із дружиною. До того ж, вказане майно було зареєстровано на дружину задовго до того, як було укладено договір позики та у ОСОБА_4 виник борг перед позивачем.

Посилання судом першої інстанції, що ОСОБА_4 уклавши шлюбний договір саме на умовах, які викладено у договорі, умисно позбавив себе права власності на все майно, щоб уникнути цивільно-правової відповідальності за невиконання договору позики, є безпідставним.

Оскільки, для визначення правочину недійсним за положеннями ст.233 ЦК України, як укладеного під впливом тяжкої для особи обставини та для кваліфікації правочину за цим законом необхідна обов*язкова наявність двох зазначених умов. Під тяжкими обставинами договору слід розуміти не будь-яке несприятливе матеріальне, соціальне та інше становище, а його крайні форми. Правовій оцінці суду підлягає те, чи є зазначені позивачем обставини тяжкими, що є наслідком визнання правочину недійсним.

Особа, яка оскаржує правочин має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

На думку колегії суддів, в порушення ч.4 ст.60 ЦПК України суд дійшов висновку про недійсність шлюбного договору на припущеннях пов*язаних з договором позики та можливих наслідків після ухвалення рішення про стягнення суми боргу.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2, відповідно до ч.І п.2,3 ст.309 ЦПК України,

Керуючись ст.ст.ЗОЗ,307,п.2,3 ч.І ст.309,313,314,316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 10 жовтня 2012 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7, про визнання шлюбного договору недійсним.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судці: /підпис/

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя-доповідач: