Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22ц-2163/2012р. Головуючий у 1 інстанції: Геєць Ю.В.
Доповідач: Кочеткова І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2012 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.,

суддів: Кочеткової І.В.,

ОСОБА_1,

при секретарі: Мосіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2012 року по справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3» в особі Запорізької обласної дирекції АТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3»на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2011 року ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3»(далі-Банк) звернулося до суду із вищевказаною скаргою.

Зазначав, що на примусовому виконанні в Шевченківському відділі державної виконавчої служби з липня 2011 року знаходилися виконавчі листи про примусове стягнення зі ОСОБА_3 на користь Банку заборгованості за кредитними договорами, забезпеченими іпотекою, на загальну суму 1 533 133, 19 грн.

В процесі виконання судового рішення сторони дійшли згоди щодо добровільного виконання судового рішення і позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки, у звязку з чим 27 жовтня 2011 року ОСОБА_2 в порядку ст.47 Закону України „Про виконавче провадження звернувся до виконавчої служби із заявою про повернення стягувачу виконавчих листів. Постановами від 8 листопада 2011 року виконавчі листи повернуті стягувачу.

Проте, на порушення вимог діючого законодавства після закриття виконавчого провадження державний виконавець не скасував заходи забезпечення позову, вжиті виконавчою службою, і не зняв арешт із майна боржника, яка перебуває в заставі Банку, накладений в процесі примусового виконання судового рішення, через несплату боржником виконавчого збору.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок іпотеки, а тому стягнення виконавчого збору має відбуватися шляхом реалізації іншого майна боржника, просив суд визнати дії державного виконавця неправомірними і зобовязати останнього зняти арешт з нежитлових приміщень, що знаходяться в іпотеці Банку.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2012 року скаргу задоволено.

Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_4 щодо не зняття накладеного арешту на предмет іпотеки - нежиле приміщення І поверху літ. А-9, загальною площею 13,2 кв.м., за адресою: м. Запоріжжя, вул. Грязнова, буд. 90 А, приміщ. 218 та нежиле приміщення І поверху літ. А-9, загальною площею 13,1 кв.м., за адресою: м. Запоріжжя, вул. Грязнова, буд. 90 А, приміщ. 217 за договором іпотеки № 010/02-2/306/4 від 07.05.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим № 2861, після повернення стягувачеві виконавчих документів та завершення виконавчих проваджень ВП № 27591707, ВП № 27589946, ВП № 27588367, ВП № 27590419.

Зобов'язано державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_4 зняти накладений 21.12.2010 року арешт на предмет іпотеки - нежиле приміщення І поверху літ. А-9, загальною площею 13,2 кв.м., за адресою: м. Запоріжжя, вул. Грязнова, буд. 90 А, приміщ. 218 та нежиле приміщення І поверху літ. А-9, загальною площею 13,1 кв.м, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Грязнова, буд. 90 А, приміщ. 217 за договором іпотеки № 010/02-2/306/4 від 07.05.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим № 2861, у зв'язку з поверненням стягувачеві виконавчих документів та завершення виконавчих проваджень ВП № 27591707, ВП № 27589946, ВП № 27588367, ВП № 27590419.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, Шевченківський ВДВС Запорізького МУЮ подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою в задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у звязку із наступним.

Визнаючи дії державного виконавця неправомірними і покладаючи на нього обовязок зняти арешт із нерухомого майна, яке знаходиться в заставі у стягувача, суд першої інстанції виходив з того, що виконавче провадження з примусового виконання судового рішення про стягнення зі ОСОБА_3 на користь Банку заборгованості за кредитними договорами завершено, а тому підстави для проведення подальших виконавчих дій і збереження арешту на заставлене майно відсутні.

Проте таких висновків суд першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому з ними не можна погодитися.

Зокрема, суд першої інстанції не врахував, що в провадженні виконавчої служби знаходиться виконавчі провадження №№ 1/4 2/4, 3/4, 4/4, розпочаті 9 листопада 2011, із примусового стягнення зі ОСОБА_3 виконавчого збору, а тому повернення Банку виконавчих листів про примусове стягнення заборгованості за кредитним договором не являється достатньою підставою для скасування арешту, накладеного виконавчою службою в процесі примусового виконання судового рішення. Вказані постанови про відкриття виконавчих проваджень і про стягнення виконавчого збору у передбаченому законом порядку учасниками виконавчого провадження не оскаржені і процесуальні документи про їх виконання або скасування повноважними особами не виносилися.

Задовольняючи скаргу Банку, суд першої інстанції фактично звільнив боржника від обовязку сплатити на користь держави виконавчий збір за вчинення посадовими особами виконавчої служби процесуальних дій на останній стадії цивільного процесу примусовому виконанні судового рішення.

Та обставина, що майно, на яке накладений арешт в процесі виконання судового рішення, знаходиться в заставі стягувача, який має переважне право перед іншими кредиторами на задоволення своїх вимог за рахунок цього майна, не звільняє боржника від обовязку сплатити виконавчий збір і не є підставою для зняття арешту з майна боржника за результатами розгляду скарги стягувача.

Відповідно до ч.4 ст.54 Закону України „Про виконавче провадження вимоги заставодержателя про зняття арешту з майна боржника, яке перебуває в заставі, підлягають розгляду не в порядку оскарження неправомірних дій державного виконавця, а в позовному провадженні з дотриманням правил виключної підсудності і обовязком позивача сплатити судовий збір, розмір якого пропорційний ціні позову.

Такі ж положення щодо порядку звільнення майна з-під арешту містяться і в розяснення, викладених у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 року Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження, в яких зазначено, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.

За таких обставин оскаржувана ухвала відповідно до ст.312 п.2 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нової про відмову Банку у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст.307, 312 п.2 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління юстиції Запорізької області Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2012 року по цій справі скасувати.

Скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3»в особі Запорізької обласної дирекції АТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3»на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Головного управління юстиції Запорізької області залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: