Справа № Провадження №22-ц-2021/12 22-ц/1090/3360/12 Головуючий у І інстанціїОСОБА_1В
Категорія26Доповідач у 2 інстанції Данілов
УХВАЛА

Іменем України

12 квітня 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Мережко М.В.,

суддів: Данілова О.М., Оношко Г.М.,

при секретарі: Косенко Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 02 лютого 2012 року за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Терра Банк», третя особа приватний нотаріус ОСОБА_4, про визнання договору іпотеки недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2011 року позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з вище зазначеним позовом, в якому просили визнати недійсним договір іпотеки, укладений 30.10.2008 року між ЗАТ «Терра Банк»та ОСОБА_5, яка діяла, на підставі довіреності, посвідченої ОСОБА_6, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округа 10.10.2008 року, зареєстрованої в реєстрі № 2575, від імені ОСОБА_3.

Свої вимоги мотивував тим, що ОСОБА_3, дійсно була видана довіреність на ім'я ОСОБА_5, з наданням повноважень розпоряджатися всією земельною ділянкою, площа якої становить 2,4084 га, а не її частиною 1,2042 га, як зазначено в Договорі іпотеки. ОСОБА_3 видавав довіреність на ім'я ОСОБА_5 з метою продажу земельної ділянки. Тому позивачі мали намір і були згодні продати вище вказану земельну ділянку, а не надавати в іпотеку, що свідчить про перевищення повноважень, наданих їй ОСОБА_3, згідно довіреності від 10.09.2008 року.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 02 лютого 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вище зазначеним рішенням позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу в якій просять скасувати рішення суду першої інстанції з підстав неповного зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності висновків суду обставинам справи, порушення та неправильного застосування норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Колегія суддів вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не обґрунтована та не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, на підставі договору міни від 05.04.2007 року, набув у власність ділянку площею 2,4084 га, кадастровий №:02:006:0005, цільове призначення - для ведення садівництва, що розташована в межах Гавронщинської сільської ради Макарівського району Київської області. Право власності підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ№ 332156, від 18.02.2008 року, зареєстрований за № 78 (а.с.24).

Згідно п. а ч.1 ст. 90 ЗК України власники земельних ділянок мають право продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину.

10 вересня 2008 року приватним нотаріусом ОСОБА_6, нотаріально була посвідчена заява (а.с.234) ОСОБА_2, адресована нотаріальним органам, про надання згоди своєму чоловікові ОСОБА_3, на відчуження (в тому числі передачу в Іпотеку) земельної ділянки та/або її частини, площею 2,4084 га, кадастровий №:02:006:0005, цільове призначення - для ведення садівництва, що розташована в межах Гавронщинської сільської ради Макарівського району Київської області.

Будь-яких застережень, що вказана згода на відчуження ділянки стосується конкретного договору вказана заява не містить.

ОСОБА_3 на підставі усного договору доручення була видана довіреність ОСОБА_5, яка нотаріально посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, 10 вересня 2008 року та зареєстрована в реєстрі за № 2575 (а.с.132). Зазначеною довіреністю ОСОБА_3, надав ОСОБА_5, повноваження розпоряджатися (в тому числі продати за ціну та на умовах на її власний розсуд, обміняти на іншу земельну ділянку, надавати в оренду, заставляти, в тому числі в якості майнового поручителя, за виключенням укладення договору дарування) належною йому земельною ділянкою площею 2,4084 га, кадастровий №:02:006:0005, цільове призначення - для ведення садівництва, що розташована в межах Гавронщинської сільської ради Макарівського району Київської області. Довіреністю повіреному надавалося право, в тому числі підписувати договори купівлі-продажу, іпотечні договори, про що в ній зазначено.

Статтею 1000 ЦК України передбачено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

Вище зазначена довіреність є чинною, та станом на момент розгляду справи не відкликана, не скасована та не визнана недійсною, що було встановлено в суді першої інстанції.

10.09.2008 року Ѕ частина зазначеної вище земельної ділянки (площею 1,2042 га) була відчужена шляхом продажу ОСОБА_7, про що свідчить відмітка нотаріуса на державному акті на ділянку.

30 жовтня 2008 року між ЗАТ «Терра Банк», правонаступником якого є ПАТ «Терра Банк», як Іпотекодержателем, та ОСОБА_5, яка діяла на підставі довіреності від імені ОСОБА_3, як Іпотекодавець був укладений договір іпотеки, відповідно до якого іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов'язань, що випливає з Кредитного договору № 47-Ф/07/04 від 25.12.2007 року, укладеного між іпотекодержателем та ОСОБА_8, передає в іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим договором земельну ділянку площею 1,2042 га, розташовану на території Гавронщинської сільської ради, Макарівського району, Київської області, цільове призначення (використання) земельної ділянки - для ведення садівництва.

Відповідно до Довідки № 11531, виданого Управлінням земельних ресурсів у Макарівському районі Київської області від 08.10.2008 року, на земельну ділянку договір про встановлення земельного сервітуту та обмежень і обтяжень не зареєстровано.

Предмет іпотеки належить на праві власності іпотекодавцеві на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку виданого Управлінням земельних ресурсів у Макарівському районі 18 лютого 2008 року. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 78. Кадастровий номер земельної ділянки -:02:006:0005.

Загальна вартість предмета іпотеки визначена за згодою сторін та на момент укладення цього договору становить 2 708 366,22 грн.

17.12.2010 року було відкрите виконавче провадження на підставі виконавчого напису №829 виданого 22.10.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9, про звернення стягнення на земельну ділянку площею 1,2042 га, кадастровий номер земельної ділянки: :02:006:0005, яка розташована на території Гаврощинської сільської ради Макарівського району Київської області, що належить позивачам. За рахунок коштів, отриманих від реалізації земельної ділянки, запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «Терра Банк»в сумі 14 488 477,70 грн.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним, відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ст. 1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії. які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними

Оскільки виданою ОСОБА_3, ОСОБА_5, довіреністю було уповноважено від його імені розпоряджатися, в тому числі продати та заставляти належною йому земельною ділянкою площею 2,4084 га, кадастровий №:02:006:0005, цільове призначення - для ведення садівництва, що розташована в межах Гавронщинської сільської ради Макарівського району Київської області, як в цілому так і будь-якою її частиною, довіреність є чинною, жодних обмежень у довіреності щодо розпорядження частиною ділянки встановлено не було.

Зазначені обставини встановлені судом на підставі пояснень сторін, письмових доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку.

Що ж до твердження позивачів про можливість передачі в іпотеку частини земельної ділянки лише після виділення її в натурі, то при укладенні спірного договору ця вимога була дотримана, оскільки в матеріалах справи наявні довідки відділу містобудування та архітектури, управління земельних ресурсів, витяг з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, що свідчать про відсутність наявних обмежень, обтяжень на вказану ділянку, а також кадастровий план земельної ділянки площею 1,2042 га, що належить ОСОБА_3, що спростовує твердження позивачів.

Разом з тим укладення договору іпотеки від імені позивача щодо частини земельної ділянки, яка йому належала, не порушує права позивачів та охоронювані законом інтереси.

Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про іпотеку»іпотека вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За таких обставин справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без задоволення, оскільки ОСОБА_3 надавши довіреність ОСОБА_10, діяв в інтересах сім'ї, що стверджується договором купівлі-продажу Ѕ частини зазначеної земельної ділянки, площею 1,2042 га, а інша Ѕ частина належить ОСОБА_3, про що свідчить кадастровий план земельної ділянки, витяг з державного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, тому договір іпотеки відповідає вимогам ст. 18 Закону України «Про іпотеку», нормам Цивільного і Сімейного кодексів України, щодо укладення договору іпотеки. Тому посилання апелянта на ту обставину, що договір іпотеки укладений без згоди одного з подружжя є безпідставним та спростовується заявою ОСОБА_2 на відчуження ділянки, яка не відноситься до конкретних правочинів, судом також встановлено, що повіреним не допущено перевищень при укладені договору іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 60 ЦПК України апелянт не надав доказів та не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав викладених в апеляційній скарзі апелянта, з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303,307,308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 02 лютого 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: