Провадження № 22ц/2090/4042/2012
справа № 2-3659/2011

Головуючий 1 інстанції
Категорія: договірні
Доповідач Бездітко В.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2012 року Судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді-ОСОБА_2,
суддів колегії-ОСОБА_3, ОСОБА_4,
при секретарі-ОСОБА_5, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_6 ОСОБА_7
на рішення Московського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2012 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_8
доОСОБА_6
треті особи - ОСОБА_9,

ОСОБА_10,

ОСОБА_11
провизнання недійсним договору купівлі-продажу, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2010 року ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом в обґрунтування якого зазначив, що з 1993 року зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1, де окрім нього зареєстрована його матір ОСОБА_11 та ОСОБА_12 Право власності на квартиру зареєстровано за ОСОБА_11

26 січня 2009 року матір уклала з ОСОБА_9 договір комісії, відповідно до якого останній мав право вчиняти правочини в інтересах ОСОБА_11 за її рахунок, але від свого імені.

11 вересня 2009 року ОСОБА_9 уклав договір купівлі-продажу зазначеної квартири з ОСОБА_6 не сповістивши про це ні позивачу, ні ОСОБА_11, грошові кошти від продажу квартири останній не передав, згоду органу опіки та піклування на відчуження квартири не одержував, через що ОСОБА_13 будучі неповнолітнім, разом з матірю і бабусею опинились без житла. У звязку з чим просив визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

В суді першої інстанції представник позивача - ОСОБА_14 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Зазначив, що договір комісії, укладений 26 січня 2009 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 який передував продажу спірної квартири ОСОБА_6, визнаний недійсним і ОСОБА_9 взагалі не мав повноважень укладати угоди від імені ОСОБА_11

Представник відповідача ОСОБА_7 позов не визнав, пояснив, що на час укладення договору купівлі продажу від 11 вересня 2009 року дотримані всі вимоги закону, нотаріусу була надана довідка, згідно якої в спірній квартирі окрім ОСОБА_11 ніхто не зареєстрований, отже узгодження спірного договору з органами опіки та піклування не вимагалось. Недійсність договору комісії від 26.01.2009 року, укладеного між ОСОБА_11 та ОСОБА_9, на підставі якого останній здійснив продаж спірної квартири ОСОБА_6, не повинно братись судом до уваги, так як фактично це намагання змінити підставу позову, що на даній стадії слухання справи неможливо. Також не є вірним, на думку представника відповідача, посилання позивача як на підставу для задоволення позову на порушення під час укладення договору купівлі продажу вимог Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», так як він не розповсюджується на спірні відносини. Просив відмовити в задоволені позовних вимог.

Треті особи ОСОБА_9 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в судове засідання суду першої інстанції не зявились, про час та дату розгляду справи повідомлені належним чином.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_8 задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 11 вересня 2009 року, укладений між ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за реєстровим № 2611.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 ОСОБА_7 просить скасувати рішення Московського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2012 року та ухвалите нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити. Вказав, що оскаржуване рішення необґрунтоване та незаконне, оскільки суд першої інстанції неповно зясував обставини справи, визнав встановленими недоведені обставини, що мають значення для вирішення справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права. Зазначив, що право користування ОСОБА_8 квартирою № 153 в будинку № 44 по вул. Гвардійців Широнінців на час вчинення договору комісії та укладеного на підставі нього договору купівлі-продажу від 11 вересня 2009 року не доведено. Право власності на спірну квартиру відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13811281 від 06.03.2007 року належало ОСОБА_11 Згідно довідки за вих. № 266 від 23 січня 2009 року ОСОБА_11 у спірній квартирі була зареєстрована одна. Порушення житлових прав ОСОБА_8 як неповнолітнього, вже були предметом розгляду судової колегії судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області. Рішенням Апеляційного суду Харківської області скасовано рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 травня 2010 року за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_15 про визнання договорів позики та іпотеки недійсними, яким позовні вимоги, зокрема, в частині визнання договору іпотеки недійсним були задоволені, через порушення прав неповнолітнього, як таке, що винесене за недоведеністю обставин, які мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вислухав доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_6 ОСОБА_7, який наполягав щодо задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, встановивши обставини справи, перевірив зібрані по справі докази, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія приходить до наступного.

Згідно з п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого 16 січня 2007 року Московською районною радою м. Харкова, реєстраційний номер 6/2, ОСОБА_16 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_3.

ОСОБА_16 зареєстрована у спірній квартирі з 16 серпня 1985 року. Також у спірній квартирі з 18 вересня 2009 року зареєстрований син ОСОБА_16 - ОСОБА_8 та з 04 серпня 2008 року ОСОБА_17, що підтверджується копіями паспортів.

26 січня 2009 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 укладено договір комісії, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_18, реєстраційний № 152. Відповідно до п. 1 договору ОСОБА_19 діє за дорученням ОСОБА_11, вчиняє правочини в її інтересах, та за її рахунок, але від свого іменні, створюючи для ОСОБА_11 певні юридичні наслідки, а саме - здійснює продаж однокімнатної квартири № 153, що розташована за адресою: м. Харків, вул.. Гвардійців Широнінців, будинок 33.

11 вересня 2009 року між ОСОБА_19 та ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_10, реєстраційний № 28. Відповідно до умов договору ОСОБА_9 передав, а ОСОБА_6 прийняв у власність однокімнатну квартиру АДРЕСА_4. Згідно п. 4 договору ОСОБА_6 до підписання договору сплатив 120000 грн.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26 травня 2010 року визнано недійсним договір комісії від 26 січня 2009 року, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_11

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26 травня 2010 року визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 11 вересня 2009 року, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 та скасовано його державну реєстрацію (т.2 а.с. 26-17).

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2011 року заяву ОСОБА_9 про перегляд заочного рішення від 26 травня 2010 року про визнання договору купівлі-продажу недійсним задоволено, скасовано рішення суду першої інстанції і справу призначено до судового розгляду.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_8 задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 11 вересня 2009 року, укладений між ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за реєстровим № 2611 (т.2 а.с. 165-166).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_8 суд першої інстанції виходив з того, що спірний договір купівлі-продажу від 11 вересня 2009 року, укладений між ОСОБА_9, який діяв від імені ОСОБА_11, та ОСОБА_6 є таким, що суперечить правам і інтересам неповнолітнього на той час ОСОБА_8 та вимог діючого законодавства.

Судова колегія не може погодитись з висновком суду, оскільки він зроблений при неповному зясуванні судом першої інстанції обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В порушення вимог ч.2 ст. 213 ЦПК України, суд неповно зясував обставини по справі, що потягло ухвалення рішення, яке не відповідає вимогам вказаної норми ЦПК України.

Так, судом першої інстанції при постановленні рішення у справі не був перевірений факт повторного відчуження спірної квартири ОСОБА_11 іншій особі після постановлення заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 травня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Між тим, як свідчать матеріали справи, згідно договору купівлі-продажу від 03.12.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_20, ОСОБА_11 передала у власність ОСОБА_21, а остання прийняла однокімнатну квартиру АДРЕСА_5. Відповідна п. 2 зазначеного договору, вищезазначена квартира належить ОСОБА_11 на праві свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Московською радою м. Харкова від 12.02.07р., витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації»від 06 березня 2007 року і 03 грудня 2010 року та заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 травня 2010 року.

Згідно договору купівлі-продажу від 30 грудня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_22, ОСОБА_21 передала у власність ОСОБА_23, а останній прийняв спірну квартиру.

У квітні 2012 року ОСОБА_8 звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_15, ОСОБА_11, ОСОБА_21, ОСОБА_23, треті особи : приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_18, приватний нотаріус Харківського нотаріального округу ОСОБА_22, орган опіки та піклування Московського району м. Харкова, прокуратура Московського району м. Харкова про визнання недійсними договору іпотеки, договорів купівлі-продажу від 03 та 30 грудня 2010 року щодо відчуження однокімнатної квартири АДРЕСА_5.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 22 червня 2012 року позовну заяву ОСОБА_8 залишено без розгляду.

Матеріали справи не містять відомостей щодо апеляційного оскарження ухвали Московського районного суду м. Харкова від 22 червня 2012 року.

З договору купівлі продажу від 03 грудня 2010 року вбачається, що на час відчуження спірної квартири ОСОБА_11 була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4., кв. 76.

Звертаючись до суду першої інстанції з позовом про визнання договору купівлі продажу позивач посилається, що при відчуженні квартири його матірю були порушені вимоги ч. 6 ст. 203, ст.215 ЦПК України, ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України, що є підставою для визнання спірного договору недійсним, оскільки суперечили на той час його житловим правам та інтересам, як неповнолітньої дитини.

Судом першої інстанції не враховано, що при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу від 03 грудня 2010 року ОСОБА_11 була надана довідка ЖК «Велетень»за 2010 рік, відповідно до якої остання є власницею спірної квартири та на час її відчуження у квартирі № 153 ніхто не зареєстрований та не проживає з 04 квітня 2010 року.

Позивачем по справі не надано належних та допустимих доказів підтверджуючих, що після скасування заочного рішення Московського суду від 26 травня 2010 року та на час постановлення рішення Московським районним судом м. Харкова від 24 квітня 2012 року продовжувало мати місце порушення його житлових прав чи інтересів.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції не було встановлено місце реєстрації та проживання ОСОБА_8 на час відчуження спірної квартири, належних та достовірних доказів підтверджуючих, що позивач залишається бути зареєстрованим у спірній квартирі останнім не надано.

Ч. 2 ст. 13 ЦК України передбачено, що при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушувати права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Зазначене свідчить про те, що на час постановлення судом першої інстанції рішення у справі власником спірної квартири була інша особа , яка судом до участі у справі залучена не була. Задоволення позовних вимог приводить до порушення її права власності на спірну квартиру.

За таких обставин на час постановлення рішення по справі позивачем не надано належних та допустимих доказів підтверджуючих, що договір купівлі-продажу спірної квартири від 11 вересня 2009 року порушив його права, свободи чи інтереси, оскільки з матеріалів справи вбачається, що з 04 листопада 2010 року у спірній квартирі була зареєстрована тільки ОСОБА_11

За таких обставин захист прав позивача шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 11 вересня 2009 року, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського ноаріального округу ОСОБА_10 за реєстровим № 2611, порушує права теперішнього власника спірної квартири та позивачем не доведено належними доказами, яким чином його права, свободи чи інтереси продовжують порушуватись оспорюваним договором.

Приймаючи до уваги викладене, оцінив всі обставин справи та надані докази як окремо, так і в сукупності, судова колегія приходить до висновку про необхідність скасування рішення районного суду та постановлення нового рішення про відмову ОСОБА_8 у задоволені позову. Відповідно, апеляційна скарга підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2012 року скасувати та постановити нове рішення.

У задоволені позову ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу відмовити.

Рішення набирає чинності негайно, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя

Судді колегії