Справа № 2-1198/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

08 травня 2012 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Шовкопляс О. П. ,

при секретарі Дембіцький О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Білоцерківського міськрайонного суду Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, відкритого акціонерного товариства "Райфайзен банк Аваль" в особі Київської регіональної дирекції, траеті особи: служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, ОСОБА_4 про визнання договору іпотеки від 21062004 року, додаткової угоди до договору іпотеки від 21.06.2004 року № 2036 від 16.06.2005 року, договору про зміну договору іпотеки від 21.06.2004 року № 1299 від 21.02.2006 року, договору про зміну договору іпотеки від 21.06.2004 року № 6832 від 12.09.2007 року, суд, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, відкритого акціонерного товариства "Райфайзен банк Аваль" в особі Київської регіональної дирекції, траеті особи: служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, ОСОБА_4 про визнання договору іпотеки від 21062004 року, додаткової угоди до договору іпотеки від 21.06.2004 року № 2036 від 16.06.2005 року, договору про зміну договору іпотеки від 21.06.2004 року № 1299 від 21.02.2006 року, договору про зміну договору іпотеки від 21.06.2004 року № 6832 від 12.09.2007 року, у якому вказує, що 17 червня 2004 року між ОСОБА_3 та відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_5 Аваль» в особі Київської регіональної дирекції ВАТ «ОСОБА_5 Аваль» було укладено Генеральну кредитну угоду № 08/08, відповідно до якої ОСОБА_5 надав йому споживчий кредит. В рамках Генеральної кредитної угоди № 08/08 між відповідачами укладені кредитні договори № 013/08/972 від 21.02.2006 року про надання споживчого кредиту в сумі 30000, 00 доларів США на строк до 20.02.2010 року із сплатою 13% річних та № 014/26/365 від 10.09.2007 року про надання споживчого кредиту в сумі 110000,00 доларів США на строк по 05.09.2012 року із сплатою 14,5 % річних.

Для забезпечення виконання зобовязань, що випливають з вищевказаних документів 21 червня 2004 року між відповідачами ОСОБА_2 та відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_5 Аваль» було укладено договір іпотеки за № 4221 від 21.06.2004 року(зі змінами у відповідності з додатковою угодою до договору іпотеки від 21.06.2004 року № 2036 від 16.06.2005 року, договором про зміну договору іпотеки від 21.06.2004 року № 1229 від 21.02.2005 року, договором про зміну договору іпотеки від 21.06.2004 року № 6832 від 12.09.2007 року), за умовами якого в іпотеку передано якого в іпотеку передано належні ОСОБА_2 домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями і спорудами загальною площею 165,7 кв.м., що знаходяться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вулиця Осипенка, будинок 80-а, та земельну ділянку, на якій розташоване вказане домоволодіння, площею 0,0598 га.

21.06.2004 року приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 був посвідчений договір іпотеки 21.06.2004 року, та зареєстрований в реєстрі за № 4223. Цього ж дня, у зв'язку з посвідченням вищевказаного договору, Нотаріусом на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» накладена заборона відчуження заставного майна до припинення чи розірвання договору іпотеки.

Позивач вказує, що вона проживала на момент укладення вищезазначеного договору іпотеки у вищевказаному будинку разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією будинкової книги для реєстрації.

Ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. Ч. З ст.17 цього ж закону передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Ч. 2 ст.18 вказаного закону передбачено, що діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей»передбачає, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей. Для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування.

При укладенні договору відповідачем ОСОБА_2 - іпотекодавцем не були враховані інтереси свого малолітнього онука ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та інших членів сім'ї, як осіб, які мають право користування предметом іпотеки. До укладання договору іпотеки і до цього часу, вони мешкають та зареєстровані у предметі іпотеки, і які, в разі звернення стягнення на заставне майно, підлягають виселенню.

Позивачка просить Визнати недійсним договір іпотеки від 21 червня 2004 року, зареєстрований в реєстрі за № 4221 та посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_8 та додаткову угоду до договору іпотеки від 21.06.2004 року № 2036 від 16.06.2005 року, договір про зміну договору іпотеки від 21.06.2004 року № 1299 від 21.02.2006 року, договір про зміну договору іпотеки від 21.06.2004 року № 6832 від 12.09.2007 року.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, відкритого акціонерного товариства "Райфайзен банк Аваль" в особі Київської регіональної дирекції на користь ОСОБА_1 50 грн. витрат за сплату інформаційно - технічного забезпечення розгляду справи.

В судовому засіданні позивачка повністю підтримала позовні вимоги і надала суду пояснення,аналогічні, що викладені у позовній заяві, лиш додала, що окрім неї у вказаному будинку також проживають її неповнолітній син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Представник позивача ОСОБА_10 в судовому засіданні позов підтримав з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала не заперечувала проти його задоволення, пояснила, що на момент укладення договору іпотеки від неї не вимагали документів, які б підтверджували, що у вказаному будинку зареєстровані неповнолітні діти.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив а тому суд вважає за можливе згідно ст. ст. 224 226 ЦПК України провести заочний розгляд даної справи.

Відкрите акціонерне товариство «ОСОБА_5 Аваль» в особі Київської регіональної дирекції ВАТ «ОСОБА_5 Аваль» представника до суду не направило про день та час розгляду справи повідомлене належним чином, про причини неявки до суду не повідомили а тому суд вважає за можливе згідно ст. ст. 224 226 ЦПК України провести заочний розгляд даної справи.

Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради просить розгляд справи проводити без участі їхнього представника та прийняти рішення, яке б не порушувало законні житлові права та інтереси малолітніх дітей ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки до суду не повідомила, а тому суд вважає за можливе згідно ст. ст. 224 226 ЦПК України провести заочний розгляд даної справи.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 17 червня 2004 року між ОСОБА_3 та відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_5 Аваль» в особі Київської регіональної дирекції ВАТ «ОСОБА_5 Аваль» було укладено Генеральну кредитну угоду № 08/08, відповідно до якої ОСОБА_5 надав йому споживчий кредит. В рамках Генеральної кредитної угоди № 08/08 між відповідачами укладені кредитні договори № 013/08/972 від 21.02.2006 року про надання споживчого кредиту в сумі 30000, 00 доларів США на строк до 20.02.2010 року із сплатою 13% річних та № 014/26/365 від 10.09.2007 року про надання споживчого кредиту в сумі 110000,00 доларів США на строк по 05.09.2012 року із сплатою 14,5 % річних.

Для забезпечення виконання зобовязань, що випливають з вищевказаних документів 21 червня 2004 року між відповідачами ОСОБА_2 та відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_5 Аваль» було укладено договір іпотеки за № 4221 від 21.06.2004 року(зі змінами у відповідності з додатковою угодою до договору іпотеки від 21.06.2004 року № 2036 від 16.06.2005 року, договором про зміну договору іпотеки від 21.06.2004 року № 1229 від 21.02.2005 року, договором про зміну договору іпотеки від 21.06.2004 року № 6832 від 12.09.2007 року), за умовами якого в іпотеку передано якого в іпотеку передано належні ОСОБА_2 домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями і спорудами загальною площею 165,7 кв.м., що знаходяться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вулиця Осипенка, будинок 80-а, та земельну ділянку, на якій розташоване вказане домоволодіння, площею 0,0598 га.

21.06.2004 року приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 був посвідчений договір іпотеки 21.06.2004 року, та зареєстрований в реєстрі за № 4223. Цього ж дня, у зв'язку з посвідченням вищевказаного договору, Нотаріусом на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» накладена заборона відчуження заставного майна до припинення чи розірвання договору іпотеки.

Позивач вказує, що вона проживала на момент укладення вищезазначеного договору іпотеки у вищевказаному будинку разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією будинкової книги для реєстрації.

Згідно, Ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. Ч. З ст.17 цього ж закону передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Ч. 2 ст.18 вказаного закону передбачено, що діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей»передбачає, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей. Для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування.

Згідно договору іпотеки, на вимогу банку, без дозволу органів опіки та піклування, відповідачка ОСОБА_2 порушуючи права свого неповнолітнього онука ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користування житлом, підписала договір про надання в іпотеку вказаного житлового будинку в забезпечення виконання кредитного договору.

Оцінюючі зібрані докази суд вважає, що при укладенні договору ОСОБА_2 не були враховані інтереси свого неповнолітнього , який має право користування предметом іпотеки. До укладання договору іпотеки і до цього часу, Позивач з сім*єю мешкають та зареєстровані у предметі іпотеки.

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків, або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу, чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Таким чином, з часу народження відповідно до ст. 150, 155, 156 ЖК України, ст.383 ЦК України у малолітнього ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, виникло право користування житлом, що належить його бабусі на праві власності.

При укладенні договору іпотеки житлового будинку ОСОБА_2 мала надати нотаріусу, а нотаріус повинен був вимагати від ОСОБА_2 надання дозволу органу опіки та піклування на укладення іпотечного договору, що підлягав нотаріальному посвідченню. Оскільки вказаний дозвіл ОСОБА_2 не отримувався та нотаріусу не надавався при укладені договору іпотеки, у даному випадку були порушені права та інтереси малолітньої дитини на користування житлом, а тому договір іпотеки суперечить правам та інтересам неповнолітньої дитини ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд вважає, що під час укладання договору іпотеки Відповідачем ОСОБА_2 порушено право малолітньої дитини, а саме не витребувано від іпотекодавця дозвілу органу опіки та піклування на укладання договору іпотеки.

Встановлено, що при посвідченні договору іпотеки приватний нотаріус в повній мірі не з'ясувала наявність у відповідачки ОСОБА_2 неповнолітніх дітей, які проживали і були зареєстровані на час укладення договору нею не було отримано згоди органу опіки та піклування, тому були порушені права неповнолітньої дитини.

Ст.6 Закону України «Про іпотеку»встановлені умови передачі нерухомого майна в іпотеку, а саме - у разі обмеження правомочності розпорядження нерухомим майном згодою його власника або уповноваженого органу державної влади чи органу місцевого самоврядування така ж згода необхідна для передачі цього майна в іпотеку: іпотекодавець зобов'язаний до укладення іпотечного договору попередити іпотеко держателя про всі відомі йому права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки, в тому числі ті, що не зареєстровані у встановленому законом порядку.

Ст. 9 Закону України «Про іпотеку»передбачено, що іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору не дійсним.

Відповідно до вимог ст.ст. 215, 216 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в моменти вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третього та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання правочину, а в разі неможливості такого повернення цього правочину. а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі,- відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою зацікавленою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Відповідно до вимог ст.203 ЦК України, яка визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для його чинності, ч.1 вказаної статті встановлює, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Укладаючи договір іпотеки ОСОБА_2порушено вимоги ч.6 ст.203 ЦК України, а саме правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інісресам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Тобто. Позивач, будучи батьком малолітньої дитини, уклав договір іпотеки, який суперечить житловим правам та інтересам малолітньої дитини. Договір був укладений без згоди органу опіки і піклування, а тому є недійсним (нікчемним). Такий договір є нікчемним з моменту його укладання, і в даному випадку повинні застосовуватися наслідки нікчемності договору.

Ст.215 ч.1 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першого-третьою та шостою ст.203 ЦК України.

Ч.3 ст.215 ЦК України встановлено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін, або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Суд вважає визнати договір іпотеки від 21 червня 2004 року, зареєстрований в реєстрі за № 4221 та посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_8 та додаткову угоду до договору іпотеки від 21.06.2004 року № 2036 від 16.06.2005 року, договір про зміну договору іпотеки від 21.06.2004 року № 1299 від 21.02.2006 року, договір про зміну договору іпотеки від 21.06.2004 року № 6832 від 12.09.2007 року.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про іпотеку», ст.ст.203, 215, 216, ЦК України, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей». Закону України Про іпотеку, ст.ст. 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір іпотеки від 21 червня 2004 року, зареєстрований в реєстрі за № 4221 та посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_8 та додаткову угоду до договору іпотеки від 21.06.2004 року № 2036 від 16.06.2005 року, договір про зміну договору іпотеки від 21.06.2004 року № 1299 від 21.02.2006 року, договір про зміну договору іпотеки від 21.06.2004 року № 6832 від 12.09.2007 року.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, відкритого акціонерного товариства "Райфайзен банк Аваль" в особі Київської регіональної дирекції на користь ОСОБА_1 50 грн. витрат за сплату інформаційно - технічного забезпечення розгляду справи.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати держаного мита.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд судового рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_12