Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-3173/12 Головуючий у 1 інстанції Турбіна Т.Ф.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2012 року м . Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого Гончата О.С.

суддів Воробйової І.А.

ОСОБА_2 при секретарі Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 квітня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права особистої приватної власності на автомобіль, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання права особистої приватної власності на автомобіль.

В позовній заяві зазначав, що працював в Якутії, де 28.06.1993 року придбав просту іменну акцію АК «Алмази Якотії», № 122500. Пізніше АК «Алмази Якутії» була реорганізована в АК «АЛРОСА» і в другому випуску акцій номінал придбаної ним акції було встановлено в 13502, 50 руб.

Повернувшись в Україну, позивач 15.09.2001 року уклав шлюб з відповідачкою. 12Л 1.2001 року у них народилась донька ОСОБА_6. На теперішній час з відповідачкою проживають окремо, спільне господарство не ведуть.

28.02.2006 року позивач у м. Москві продав Мирненському комерційному банку «Мак-Банк» належну йому акцію за 338000, 00 руб., отриману суму обміняв на 11700 доларів США. В Україні обміняв гроші на гривні за курсом 505 грн. за 100 доларів США, отримав 59085, 00 грн.

17.03.2006 року за частину коштів, а саме за 44400, 00 грн. придбав автомобіль ВАЗ 21112, 2006 року випуску. Враховуючи вимогу дружини і ту обставину, що позивач мав частково невиконанні зобов'язання по сплаті аліментів на дитину від першого шлюбу, договір купівлі-продажу було укладено від імені дружини ОСОБА_5, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу було видано також на ім'я відповідачки, а позивача внесено, як особу, яка має право керувати даним транспортним засобом.

Оскільки автомобіль придбано за особисті кошти позивача, але в період шлюбу, позивач просив суд, визнати за ним право особистої приватної власності на автомобіль, оскільки відповідачка не визнає його особистої приватної власності на автомобіль, вважає його спільним майном подружжя, відмовляється переоформити на позивача право власності на автомобіль.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 квітня 2012 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою власністю дружини, чоловіка є майно, набуте ними за час шлюбу, але за кошти, належні йому особисто

Стаття 60 СК України передбачає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу,

належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що

один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за

дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за

час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної

власності. .

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5, 15.09.2001 року зареєстрували шлюб, актовий запис № 577. (а.с. 8). На сьогоднішній день сторони перебувають у шлюбі, проте шлюбні відносини носять формальний характер, проживають окремо, спільне господарство не ведуть.

23.11.1992 року, до укладання любу, ОСОБА_3 працював в компанії «Алмази России-Саха», що підтверджується копією трудової книжки та довідкою АК «Алмази России-Саха». (а.с. 89-, 93).

ОСОБА_3 на праві власності належала проста іменна акція АК «Алмази Якутії», яка була реорганізована В АК «АЛРОСА», номінальною вартістю 13502, 50 рублів. (а.с. 6-7).

У відповідності до договору купівлі-продажу цінних паперів № 0/003/1105/1-А/Мос від 28.02.2006 року, ОСОБА_3 продав Мирненському комерційному банку «Мак-Банк» за 338000, 00 російських рублів одну акцію АК «АЛРОСА», номінальною вартістю 13502, 50 рублів.(а.с. 9).

Отриману суму, 06.03.2006 року позивач обміняв у цьому ж банку на 11700, 00 доларів США. (а.с. 10).

17.03.2006 року, автомобіль ВАЗ 21112 було придбано за 44400, 00 грн., на підставі договору купівлі-продажу № 110, укладеного між ТОВ «Капітал-авто» та ОСОБА_5 в м. Запоріжжі. (а.с. 12-14).

Право власності на автомобіль зареєстровано на ОСОБА_5 (а.с. 15).

Відмовляючи в задоволені позову ОСОБА_3, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем не надано належних доказів, що сума від продажу акції, яка належала йому, була вкладена в придбання автомобіля.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У порушення вимог зазначених норм матеріального та процесуального права позивач не надав доказів придбання вказаного рухомого майна саме за власні кошти, тому суд першої інстанції вірно відмовив в позові.

Доводи апеляційної скарги, що суд при ухвалені рішення не правильно дослідив розмір сімейного бюджету, спростовується матеріалами справи.

Згідно довідки Запорізького гідроенергетичного коледжу Запорізької державної інженерної академії № 729 від 13.12.2011 року про доходи ОСОБА_5, вона за період з 01.09.2005 року по 30.06.2006 року працювала за сумісництвом та у 2005 році її заробітна плата склала 253, 76 грн. у 2006 році - 1377, 90 грн., у 2007 році 577, 78 грн.

З довідки про доходи № 135 від 13.12.2011 року КП «Запорізький завод високовольтної апаратури - ВАКАТОВ» і компанія» вбачається, що ОСОБА_5 за період з 1995 року по 2007 року нарахована та виплачена заробітна плата у розмірі 67378, 47 грн.

Відповідно до довідки № 593/11 від 12.12.2011 року ОСОБА_7 з 2006 року працювала за сумісництвом в ПАТ «ПВУЗ «Запорізький інститут економіки і інформаційних технологій», у 2006 році розмір її заробітної плати склав 2767, 80 грн.

Інші доводи є несуттєвими та не спростовують висновків суду.

Судом повно і всебічно з'ясовані обставини справи, що мають для неї значення, висновки відповідають цим обставинам і набутим доказам, характер правовідносин між сторонами судом визначений правильно, норми матеріального і процесуального права не порушені і застосовані вірно, постановлено законне і обґрунтоване рішення.

Згідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 квітня 2012 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: