РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 2-289/11

01 серпня 2012 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Коцюби О.М.,

за участю секретаря Гопанчук Н.О.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Новоград-Волинський справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

Позивач, ОСОБА_4, 19.01.2011 року звернулася із позовом до відповідача, ОСОБА_2, про визнання права власності на спадкове майно. Свій позов обґрунтовує тим, що 05.04.2004 року помер її батько ОСОБА_5, який залишив на її імя заповіт. Відповідно до вказаного заповіту батько заповів усе належне йому майно своїй доньці, тобто їй ОСОБА_4. На день відкриття спадщини батькові належала частка в праві власності на квартиру № 23, що знаходиться за адресою: вул. Тимошенка, 7, м. Новоград-Волинський, оскільки під час укладання договору купівлі-продажу квартири він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2. Оформити спадщину на частку батька в праві власності на зазначену квартиру позбавлена можливості внаслідок відмови відповідача надати нотаріусу письмову згоду на виділ на імя померлого його частки в спільному майні. Тому звернулася з даним позовом до суду і просить визнати право власності на спадкове майно.

В судовому засіданні позивач та представник позивача ОСОБА_1 свої вимоги підтримали, просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 позов не визнав. Обґрунтовують своє запереченням тим, що кошти на придбання спірної квартири її дала мати, що квартира не придбавалася за спільні кошти подружжя.

Заслухавши пояснення сторін, їхніх представників, свідків, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 24.06.1961 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 одружилися, про що свідчить копія свідоцтва про одруження (а.с. 8). ОСОБА_6 одруження ОСОБА_6 взяла прізвище чоловіка «Юрченко».

16.10.1998 року ОСОБА_2 та ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 і ОСОБА_10 уклала договір купівлі-продажу квартири № 23, що знаходиться за адресою: вул. Тимошенко, 7, м. Новоград-Волинський (а.с. 9). Слід зауважити, що вищевказаний договір укладався під час перебування ОСОБА_2 у шлюбі з ОСОБА_5.

05.04.2004 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). Відповідно до заповіту, складеного ОСОБА_5, він усе майно заповів дочці ОСОБА_4, а саме, цитую: «усе майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що мені належатиме на день смерті і на що я за законом матиму право, заповідаю моїй дочці ОСОБА_4.» (а.с. 7). Зазначений заповіт є чинним та недійсним судом не визнавався.

Ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю України, що діяв на час укладання договору купівлі-продажу квартири, проголошує, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Ст. 1216 ЦК України вказує, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Ст. 1217 ЦК України зазначає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 цього ж кодексу, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Ч. 1 ст. 1226 ЦК України вказує, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Тому, на підставі вищевиклданого, позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на ? частину спірної квартиру заслуговують на увагу.

Однак, відповідно до рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду № 2-208/12 від 08.02.2012 року за ОСОБА_2 визнано право на обовязкову частку в спадковому майні, що належить спадкодавцю у розмірі 1/6 спадкового майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Ч. 3 ст. 1235 ЦК України вказує, що заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини.

Тому, на підставі вищевикладеного, позовні вимоги ОСОБА_4 слід задовольнити частково з урахування обовязкової частки у спадщині за відповідачем ОСОБА_2 у розмірі 1/6 частки спадкового майна та визнати за ОСОБА_4 5/12 частин квартири № 23, що знаходиться за адресою: вул. Тимошенка, 7, м. Новоград-Волинський.

Щодо доказу на який посилається відповідач а саме, договір дарування 2/3 частини квартири № 82, що знаходиться за адресою: вул. Карла Маркса, 13, м. Новоград-Волинський суд прийшов до висновку, що вказаний договір не стосується даної справи (а.с. 23). Крім цього, положення вказаного договору дарування засвідчують лише волевиявлення сторін ОСОБА_5 та ОСОБА_2 дати у дар ОСОБА_4 2/3 частини квартири. Жодних обмежень у спадкуванні майна спадкодавця не зазначено.

Також суд не приймає до уваги як доказ копію заощаджувальної книги, оскільки вона засвідчує лише факт знаходження коштів на рахунку, крім цього не вказано й джерело надходження коштів.

Пояснення відповідачки про те, що квартиру вона купила за кошти своєї матері, яка давала їх саме для купівлі цієї квартири, а не за спільні кошти подружжя суд до уваги не приймає, оскільки мати відповідачки не позбавлялась права купити квартиру на власне імя та в майбутньому подарувати дочці ОСОБА_2. Крім цього договір дарування коштів між сторонами також не укладався.

В силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачені нею судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4, як спадкоємцем за заповітом ОСОБА_5, померлого 05.04.2004 року, правовласності на 5/12 частин квартири № 23, що знаходиться за адресою: вул. Тимошенка, 7, м. Новоград-Волинський, Житомирської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 сплачених нею 55 грн. 06 коп. державного мита та 120 грн. 00 коп. витрат на ІТЗ.

Заходи забезпечення позову накладених ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області № 2-289/11від 09.09.2011 року з моменту набрання чинності даним рішенням скасувати.

Рішення ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошена його вступна і резолютивна частини у судовому засіданні 01.08.2012 року. Повний текст рішення складено 03.08.2011 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: О.М. Коцюба