АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/3495/12 Справа № 2-2117/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2012 року м. Дніпропетровськ

12 квітня 2012 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого

суддів:

при секретарі

ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_6 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_6 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді про встановлення дати початку виплати щомісячної страхової суми у звязку з ушкодженням здоровя та стягнення невиплаченої суми, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2010 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача посилаючись на те, що у зв»язку зі шкідливими умовами праці на підприємствах ВАТ "Павлоградвугілля" отримав професійне захворювання; відповідний акт було складено 31.01.2008 року. Згідно висновку МСЕК від 03.03.2008 року йому, позивачу, встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 65 % безстроково та визнано інвалідом третьої групи. Постановою відділення Фонду в м. Павлограді від 11.03.2008 року призначено щомісячну страхову виплату і, згідно з п. 2 цієї постанови, встановлено платежі проводити з 04.02.2008 року безстроково. З даною постановою позивач не згоден, просив суд встановити датою початку виплат страхових сум у зв'язку із стійкою втратою працездатності внаслідок професійного захворювання 15.01.2008 року та стягнути з відповідача несплачену суму страхових виплат.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2011 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що згідно висновку МСЕК від 03.03.2008 року позивачу, у зв»язку з професійним захворюванням, встановлено втрату працездатності у розмірі 65% безстроково та визнано інвалідом третьої групи.

Постановою відділення Фонду № 0414/6113/6113/2 від 11.03.2008 року позивачу, як потерпілому, призначено щомісячні страхові виплати та одноразову допомогу з 04.02.2008 року.

Згідно ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків па виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» страхові виплати проводяться потерпілому з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або дати встановлення професійного захворювання, щомісячно на підставі постанов Фонду соціального страхування або рішення суду.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.11 постанови від 27.03.1992 року №6, з відповідними змінами та доповненнями, у разі настання страхового випадку Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право страхові виплати, передбачені ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхуванні від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Отже, право на отримання потерпілим одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Виходячи з викладеного, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем правильно встановлено дату настання у позивача права на страхові виплати, пов'язані з отриманим професійним захворюванням, а тому правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді