Справа № 2/1521/278/12
05 березня 2012 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :
головуючого судді Гандзій Д.М.
при секретарі Рябоконь Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
27 лютого 2012 року, позивачка звернулася до суду з названим позовом, в якому просила суд, розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 16 квітня 2010 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (актовий запис № 226), посилаючись на те, що між подружжям, спільне життя не склалося у звязку з виявленням несумісності характерів, різних поглядів на життя з відповідачем, з яким вони втратили почуття любові, поваги один до одного, взаємодопомоги, порозуміння, внаслідок яких у них виникали постійні сварки і в сім`ї панувала напруженість і розлад у звязку з чим, їхній шлюб носить формальний характер, а спільне проживання з відповідачем неможливе і буде суперечити її правам, позивачка просила суд не надавати їм строку на примирення, розірвати шлюб з відповідачем та після розірвання шлюбу, змінити прізвище з ОСОБА_2 на дівоче Буза.
Позивачка в судовому засіданні позов підтримала.
Відповідачі в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується особистою розпискою про вручення судової повістки з викликом до суду, причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав (а.с. 10).
Згідно з ч.ч. 1,4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, або якщо причини неявки відповідача на думку суду є неповажними, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд встановив, що офіційно, сторони зареєстрували свій шлюб 16.04.2010 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД № 124290 від 16.04.2010 р., виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (актовий запис № 226) (а.с. 5).
Суд з`ясував, що сторони у шлюбі дітей не мають.
В судовому засіданні, позивачка пояснила та підтвердила, що між нею та відповідачем, спільне життя не склалося у звязку з виявленням несумісності характерів, різних поглядів на життя з відповідачем, до якого вона втратила почуття любові, поваги, взаємодопомоги, порозуміння, а також через постійні сварки між ними, які виникали у них через неповагу відповідача неї, а також пояснила, що спільне проживання з відповідачем неможливе і буде суперечити її правам і на сьогодні, сторони припинили будь-які шлюбні відносини і спільне господарство з відповідачем не ведуть, позивачка проживає окремо від відповідача.
Статтею 24 СК України передбачено шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.
Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.
Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Статтею 113 СК України передбачено особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після реєстрації шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Відповідно до свідоцтва про свідоцтва про шлюб, дівоче прізвище позивачки - Буза, яке вона змінила на ОСОБА_2 при реєстрації шлюбу, згідно вище вказаному свідоцтву про шлюб (а.с. 5).
При таких обставинах, враховуючи категоричну позицію позивачки, яка не змінилася після надання строку на примирення подружжю, стосовно її бажання на розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин буде суперечити інтересам позивачки та моральним засадам суспільства.
Керуючись ст.ст. 10,11,191,209,212-215 ЦПК України, ст.ст. 24,56,104,105,109,110,111,112,113 Сімейного Кодексу України, суд, -
1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити ;
2. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 16 квітня 2010 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (актовий запис № 226) розірвати ;
3. Після розірвання шлюбу, повернути ОСОБА_1 її дошлюбне (дівоче) прізвище Буза.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Гандзій Д.М.