АПЕЛЛЯЦИОННЫЙ СУД ДНЕПРОПЕТРОВСКОЙ ОБЛАСТИ

Справа № 2/408/703/12 Головуючий в 1 -й інстанції
Провадження № 22ц/491/889/12 ОСОБА_1
Категорія -26 ( І ) Доповідач Карнаух В.В.
20 березня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Карнаух В.В.,
суддів: Братіщевої Л.А., Остапенко В.О.,
при секретарі: Євтодій К.С.,
за участю: представника позивача ОСОБА_2,
представника Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 07 лютого 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, -
В С Т А Н О В И Л А:
У грудні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом та просив стягнути з відповідача на його користь 50 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, спричиненою професійним захворюванням.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що працює електрослюсарем-будівельним четвертого розряду ремонтно-монтажного цеху ПАТ ОСОБА_5 Кривий Ріг. 25 травня 2005 року з ним стався нещасний випадок, в результаті якого його було травмовано. У зв'язку із травмою висновком МСЕК від 23.11.2005 року йому було первинно встановлено 40 % втрати професійної працездатності, а з 01.12.2010 року 25%. У зв'язку із трудовим каліцтвом йому спричинена моральна шкода, яку він просить стягнути з відповідача.
В апеляційній скарзі Відділення Фонду ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_4 у задоволенні позову, оскільки суд не врахував, що позивачем не наданий висновок МСЕК про наявність факту спричинення йому моральної шкоди, а довідка МСЕК про відсоток втрати працездатності та акт розслідування нещасного випадку Н-1 не є підтвердженням факту заподіяння моральної шкоди; не взято до уваги, що позивачем не надано доказів спричинення йому моральної шкоди; розмір суми моральної шкоди стягнутий судом є значно завищеним, відповідач вважає; що розгляд справи повинен відбуватися за правилами адміністративного судочинства.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 25 травня 2005 року із позивачем ОСОБА_4 стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму. Комісією було проведено розслідування та складено Акт форми Н-5 № 25 від 27 травня 2005 року і Акт Н-1 від 30.05.2005 року про нещасний випадок, повязаний із виробництвом.
Висновком МСЕК від 23 листопада 2005 року ОСОБА_4 вперше було встановлено 40% втрати професійної працездатності та третя група інвалідності у звязку із трудовим каліцтвом. При наступному переогляді 01.12.2010 року позивачу встановлено 25 % втрати професійної працездатності.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано керувався ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві і профзахворювань, що призвели втрату працездатності», яка передбачає відшкодування Фондом моральної шкоди за наявності факту її спричинення.
Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв'язку із трудовим каліцтвом встановлений в судовому засіданні. Позивач обмежений у фізичній роботі по дому, потребує періодичного стаціонарного та амбулаторного лікування, через що переносить моральні страждання, що позбавляє його нормальних життєвих зв'язків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.
У звязку з чим доводи апеляційної скарги стосовно ненадання позивачем доказів спричинення йому моральної шкоди не можуть бути взяті колегією суддів до уваги.
Висновок суду про відшкодування відповідачем позивачу моральної шкоди відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 27.01.2004 року № 1-рп/2004р., відповідно до якого громадяни, котрим встановлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди.
Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що в даному випадку саме на органи МСЕК покладений обовязок встановлення факту заподіяння моральної шкоди позивачу, є безпідставними та такими, що суперечать «Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров'я, повязане з виконанням трудових обовязків», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. №212, оскільки МСЕК встановлює даний факт щодо потерпілих на виробництві, яким не було встановлено стійку втрату професійної працездатності, в той час як позивачу з 23.11.2005 року встановлено стійку втрату професійної працездатності у звязку із виробничою травмою.
Також необґрунтованими вважає колегія суддів доводи апеляційної скарги представника позивача щодо розміру моральної шкоди, стягнутої судом першої інстанції на користь позивача.
Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховано характер отриманого позивачем каліцтва та того, що стан здоровя позивача ніколи не відновиться, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, через що він переносить моральні страждання.
У звязку з вищевикладеним, доводи відповідача щодо необґрунтованості розміру моральної шкоди, визначеної судом, безпідставні.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
Інши доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи і висновками суду і не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -
Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області відхилити.
Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 07 лютого 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді :