Справа №2-1265/11 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2012 року м.Суми

Колегія суддів з розгляду справ цивільного судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Таран С.А.,

суддів - Рибалки В.Г., Шевченка В.А.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 травня 2012 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_5

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою і гаражем, витребування майна з чужого незаконного володіння,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 травня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково.

Зобовязано ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_3 перешкод в користуванні належною їй на праві власності земельною ділянкою площею 0,0020 га. для будівництва індивідуальних гаражів по вул. Калнишевського, 50-А в м. Ромни Сумської області, кадастровий №:05:013:0125, шляхом її повернення ОСОБА_3, звільнення від належного їм автомобіля, інших речей, та заборонити ставити і зберігати в ньому належний їм автомобіль та інші речі.

Зобовязано ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_3 перешкод в доступі до самочинно збудованого гаража розміром 4,5 х 2,83 м, розташованого належній їй на праві власності земельною ділянкою площею 0,0020 га. для будівництва індивідуальних гаражів по вул.. Калнишевського, 50-А в м. Ромни Сумської області, кадастровий №:05:013:0125.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, в солідарному порядку, 171 грн. судових витрат.

В іншій частині позову ОСОБА_3 відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає що при прийнятті рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 травня 2012 року, прийнято при недоведеності обставин, які мали значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, та з порушенням норм матеріального та процесуального права, і тому це рішення має бути скасоване судом апеляційної інстанції.

Просить скасувати рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 травня 2012 року по справі № 2/1256/2011 і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою і гаражем, витребування майна з чужого незаконного володіння, - відмовити повністю. Апелянт доводить, що спірний гараж є її власністю , оскільки гараж є допоміжним приміщенням квартири № 3 в жилому будинку № 50 по вул. П.Калнишевського в м. Ромни , квартира є її власністю, набута раніше в порядку приватизації квартири, тому гараж не може належати ОСОБА_3 Даний гараж не розташований на земельній ділянці , яка була виділена позивачці. В судовому засіданні не було доведено, що саме на виділеній позивачці земельній ділянки розташований спірний гараж.

Заслухавши пояснення представника апелянта, представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено і вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_5 і ОСОБА_6 були власниками АДРЕСА_1, а 11 серпня 2006 року продали дану квартиру ОСОБА_7, який 7 вересня 2006 року подарував дану квартиру ОСОБА_8, вона ж ОСОБА_2 Дані обставини підтверджені технічним паспортом, договором дарування, та іншими доказами зібраними у справі і визнані в судовому засіданні сторонами.

Згідно договору дарування, від 7 вересня 2006 року, ОСОБА_7 безоплатно передав у власність обдарованій ОСОБА_8, вона ж ОСОБА_2, належну йому на праві власності квартиру №3 у будинку №50, що знаходиться по вулиці П. Калнишевського (вул. Луначарського)в м. Ромни. Документом що підтверджує право власності дарувальника на квартиру, яка відчужується, є договір купівлі-продажу. Договір дарування від 7 вересня 2006 року посвідчений приватним нотаріусом Роменського міського нотаріального округу ОСОБА_9

З довідки про склад сімї наймача, у квартирі за адресою АДРЕСА_2 мешкають і мають право на житло в момент введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» ОСОБА_10, ОСОБА_11, За наймачем квартири закріплена комора площею 4 м? розташована у підвалі (цокольному поверсі) та сарай площею 6,5 м?.

Рішенням від 24 вересня 2010 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», Роменська міська рада передала безкоштовно у власність земельну ділянку для індивідуального гаражного будівництва ОСОБА_3 вул. П. Калнишевського 50-А площею 22 кв. м. Вказана обставина підтверджена рішенням.

Згідно державного акту, серія ЯЛ № 443015 від 10 березня 2011 року на право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,0020 га. у межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована: Сумська область м. Ромни вул. П. Калнишевського 50-А. Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва індивідуальних гаражів.

З постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 21 березня 2011 року вбачається, що 18 березня 2011 року до Роменського МВ УМВС України в Сумській області, з письмовою заявою звернувся ОСОБА_3, де просила розібратись по факту незаконного заволодіння ділянкою землі ОСОБА_4, що належить їй. В ході перевірки та збору інформації було встановлено, що в травні 2009 року ОСОБА_4 придбав квартиру за адресою вул. П. Калнишевського 50/3 та зайняв гараж, який належить позивачці. Опитаний з цього приводу ОСОБА_4 пояснює, що за квартирою числиться комора площею 4 кв. м. та сарай 9,5 м.

В технічному паспорті на квартиру № 3 в житловому будинку № 50 по вул. Луначарського ( нині вул. ОСОБА_12 ) останнім власником квартири вказана ОСОБА_8 На другому аркуші паспорта в примітках вказано, що за квартирою числиться комора площею 4 кв.м. та сарай 9,5 кв.м.

У технічному паспорті на жилий будинок індивідуального житлового фонду, адреса - ОСОБА_12 Г (гараж), що складений 28 квітня 2009 року, власником вказана ОСОБА_2 Площа гаража вказана 11,4 кв. м.

Згідно акту позапланової перевірки відповідності збудованого гаража в м. Ромни вул. П. Калнишевського 50-А, від 10 лютого 2012 року, складеного головним державним інспектором Півнем В.В., за результатами перевірки встановлено: на земельній ділянці, яка знаходиться у власності ОСОБА_3, відповідно до державного акту, збудований гараж зовнішніми розмірами 4,5Х2,83 метра. Рік забудови гаражу невідомий. На будівництво гаража відсутній дозвіл на виконання будівельних робіт та виготовлений будівельний паспорт.

З інформації управління Держкомзему у м. Ромни Сумської області від 24 квітня 2012 року № 356/01-20 вбачається, що на земельні ділянки за адресою вул. П. Калнишевського 50-А кадастровий №:05:013:0125 площа ділянки 0,0020 га. яка належить ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку знаходиться гараж.

Правильно встановивши вказані обставини, суд першої інстанції, на думку колегії суддів апеляційного суду, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в частині зобовязання відповідачів не чинити позивачці перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом її повернення та зобовязання відповідачів звільнити земельну ділянку від належного автомобіля та інших речей та забороні ставити і зберігати на неї автомобіль .

Разом з цим рішення суду в частині зобовязання відповідачів не чинити позивачці перешкоди в доступі до самочинно збудованого гаражу, на думку колегії суддів, не відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю ( земельну ділянку ) набувається і здійснюється відповідно до закону.

За ч. 4 вказаної вище норми власник земельної ділянки має право використовувати її на власний розсуд відповідно до її цільового призначення.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник, який має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадянина та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом : а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки , який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій , що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;.в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування ; г) відшкодування заподіяних збитків ; д) застосування інших передбачених законом способів.

Як вбачається з матеріалів справи власником земельної ділянки , на якій знаходиться спірний гараж є позивачка відповідно до державного акту на землю ( а.с. 9) .

Даний акт не скасовувався та не визнавався недійсним, позов про визнання такого акту недійсним відповідачами не заявлявся.

Посилання апелянта на той факт, що земельна ділянка, право власності на яку має позивачка , не є земельною ділянкою , на якої знаходиться спірний гараж , спростовується матеріалами справи ( проектом землеустрію, викопіюванням з генплану) та іншими документами.

Колегія суддів вважає , що рішення суду в цій частині є обґрунтованим і підстав для його скасування чи зміни і цій частині не мається.

Задовольняючи позовні вимоги позивачки в частині зобовязання відповідачів не чинити перешкоди в доступі до самочинно збудованого гаражу, суд першої інстанції послався на ту обставину, що судом встановлено , що ОСОБА_5 продала належний їй гараж по вул. Калнишевського № 50 ОСОБА_3 за 1000 доларів, що підтверджується розпискою від 25 грудня 2007 року.

Такий висновок суду не відповідає встановленим по справі матеріалам справи та закону.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення , невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу , який не суперечить загальним нормам цивільного законодавства.

Згідно статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених , невизнаних або оспорюваних прав , свобод чи інтересів.

ОСОБА_3, посилається в своєму позові на порушення свого права на доступ до самочинно збудованого сараю, оскільки на даний час вона має право власності на будівельні матеріали цього гаражу та її слід вирішити питання про реєстрацію цього гаражу на її імя, для чого слід усунути їй перешкоди в доступі до цього гаражу.

Колегія суддів вважає, що позивачкою не наведено факту набуття права власності на будівельні матеріали, з яких побудований спірний гараж.

Посилання позивачки як на доказ придбання нею гаражу у ОСОБА_5 у грудні 2007року на розписку ОСОБА_5 про одержання нею 1000доларів США, колегією суддів не може бути взято до уваги.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонено законом , зокрема з правочинів.

Згідно статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена ( створена) особою, набувається нею , якщо інше не встановлено договором або законом. Особа , яка виготовила( створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору , є власником цієї речі.

Право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна в експлуатацію , то право власності виникає з моменту його прийняття в експлуатацію. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону , підлягає державній реєстрації , право власності виникає з моменту такої реєстрації. До завершення будівництва особа вважається власником матеріалів, обладнання, тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Документів, підтверджуючих право власності ОСОБА_5 на спірний гараж, не мається , позивачкою такі докази суду не надані.

В судовому засіданні суду першої інстанції всупереч вимогам статті 60 ЦПК України доказів на підтвердження того , що саме ОСОБА_5 збудувала спірний гараж і до позивачки перейшло право власності на будівельні матеріали не надано. Оскільки позивачкою не надано доказів підтверджуючих її право на будівельні матеріали спірного гаражу, а тим паче гаражу, то у суду відсутні були підстави для задоволення її позову в частині усунення перешкод в доступі до самочинно збудованого гаражу.

В судовому засіданні також не знайшло свого підтвердження той факт, що спірний гараж є тим сараєм , який відповідно до технічного паспорту числився за квартирою № 3 будинку № 50 по вул. Калнишевського в м. Ромни.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції безпідставно провів стягнення судових витрат з відповідачів в солідарному порядку.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України стороні , на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволений частково, судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог , у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає , що рішення суду підлягає частковому скасуванню .

Керуючись ст.ст.303, п. 2 ч. 1 ст.307, ст.309, ст.ст.314,316 ЦПК України, колегія суддів,

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 травня 2012 року в даній справі в частині задоволення позову , яким зобовязано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3 перешкод в доступі до самочинно збудованого гаражу розміром 4,5х2,83м., розташованого на належній їй на праві власності земельній ділянці площею 0,0020 га для будівництва індивідуальних гаражів по вул. П.Калнишевського, 50 А м. Ромни Сумської області , кадастровий номер :013:0125 та в частині стягнення судових витрат скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_5 в цій частині відмовити. Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 в дольовому порядку по 22грн. судових витрат. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 53грн. 65 коп. витрат за розгляд апеляційної скарги.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді