Номер провадження 2/2603/5062/12
Справа №2-2075/12
РІШЕННЯ

Іменем України

03 липня 2012 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Зотько Т.А.

при секретарі Самойловій М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Деснянського РУ ГУ МВС України в м.Києві про усунення перешкод у здійсненні права власності, -

- за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у здійсненні права власності, зобов'язання вчинити певні дії та зняття з реєстраційного обліку, посилаючись на той факт, що ОСОБА_5 є колишньою дружиною позивача ОСОБА_3, вона є зареєстрованою у належній їм на праві власності квартирі. Оскільки шлюб між ОСОБА_3 та відповідачем розірвано, остання у належній їм квартирі не проживає, її реєстрація перешкоджає їм у повній мірі здійснювати своє право власності, а тому вони змушені звертатись до суду з вказаним позовом.

Позивачі та їх представник - ОСОБА_6 у судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі, просили суд про його задоволення, посилаючись на те, що ОСОБА_5 була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 як дружина співвласника вказаної квартири ОСОБА_3 27.12.2010 року шлюб між останніми було розірвано. З того часу ОСОБА_5 добровільно залишила вищевказану квартиру і не користується нею, витрати по сплаті за житлово-комунальні послуги не несе, її реєстрація перешкоджає їм у повній мірі здійснювати своє право власності, а тому вони просили усунути перешкоди у користуванні квартирою шляхом зняття ОСОБА_5 з реєстраційного обліку.

Відповідач ОСОБА_5 та її представник - ОСОБА_7 пред'явлений до відповідача позов не визнали, звернулись до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення, посилаючись на те, що у вересні 2010 року відносини ОСОБА_5 з колишнім чоловіком ОСОБА_3 значно погіршились, після чого позивачі почали перешкоджати їй у проживанні у вказаній вище квартирі. Відповідач та її представник зазначили, що між ОСОБА_5 та позивачами склалися неприязні стосунки, які супроводжувались насильницькими діями з боку позивача ОСОБА_3, який постійно їй погрожував та застосовував до неї фізичну силу, у зв'язку з чим вона була змушена залишити квартиру та деякий час проживати у притулку Центру сім'ї та жінок. З тих пір позивачі її до квартири не впускають, ключів від неї вона не має, чим чинять їй перешкоди у користуванні житлом, а тому вона просила суд вселити її у квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язати позивачів не чинити перешкоди у користуванні житлом.

Представник Відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві у судове засідання не з'явився, надіслав заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність.

За таких обставин, суд вважав за можливе проводити розгляд справи у відсутності представника Відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві.

Заслухавши пояснення сторін по справі та їх представників, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги за основним та зустрічним позовами є необгрунтованими у повному обсязі та не підлягаючими задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що трикімнатна квартира АДРЕСА_1 згідно ордеру була надана ОСОБА_1 на сім'ю 4-х осіб: вона, чоловік - ОСОБА_2, син - ОСОБА_3 та донька ОСОБА_3 - позивачам по справі (а.с. 7).

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 01.02.2007 року, власниками трикімнатної квартири АДРЕСА_1 є: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9, в рівних долях (а.с.6).

Відповідно до довідки за формою № 3, в квартирі на теперішній час зареєстровані наступні особи - ОСОБА_1, її чоловік ОСОБА_2, син ОСОБА_3, дочка ОСОБА_4., зять ОСОБА_10, онуки ОСОБА_9, ОСОБА_8 та невістка ОСОБА_5 - відповідач по справі (а.с. 9).

ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.08.2004 року по 27.12.2010 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_11 (а.с.8, 26). ОСОБА_5, після реєстрації шлюбу та народження сина, 18.03.2008 році була зареєстрована у спірній квартирі.

Згідно вимог ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути обмежений у його здійсненні.

Згідно вимог ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Водночас, відповідно до ст.7 Закону від 11.12.2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстраційного обліку місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

За таких обставин, зняття з реєстраційного обліку місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житло; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон від 11.12.2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно - правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, суд приходить до висновку, що позивачі, будучи власниками спірної квартири АДРЕСА_1, мають право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття відповідача ОСОБА_5 з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. Без вирішення питання про право користування ОСОБА_5 житловим приміщенням спірної квартири АДРЕСА_1, відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.405 ЦКУ), суд позбавлений можливості вирішити по суті пред'явлений позивачами позов.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необгрунтованість заявлених позивачами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до відповідача ОСОБА_5 вимог та відмовляє у задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, члени сім'ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічні положення містяться й у ч.1 ст.405 ЦК України.

Крім того, згідно ч.4 ст.156 ЖК України, припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_7, суд приходить до висновку про недоведеність вимог ОСОБА_5 за зустрічною позовною заявою виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Сторонам роз'яснювалось, що відповідно до вимог ст.ст.27, 31 ЦПК України, позивач, відповідач, третя особа для підтвердження своїх вимог та заперечень, зобов'язані надати суду всі наявні докази, або повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання.

Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що з вересня 2010 року ОСОБА_5 залишила спірну квартиру АДРЕСА_1, зазначену обставину відповідач та її представник не оспорювали в ході розгляду справи судом.

Відповідно до актів від 03.02.2011 року, 04.05.2011 року, 07.09.2011 року, складених працівниками ЖЕКу-317, ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_1 не проживає з 06 вересня 2010 року, її власних речей не виявлено (а.с. 11, 12, 13).

Згідно довідки № 01-35 від 10.02.2011 р. ОСОБА_5 перебувала у притулку Центру у справах сім'ї та жінок з 13.09.2010 року по 09.12.2010 року (а.с. 33).

Довідка № 01 від 24.01.2012 р. містить зазначення про те, що ОСОБА_5 06.09.2010 року звернулась до Центру у справах сім'ї та жінок з приводу поселення її в притулок для жінок - жертв домашнього насильства (а.с. 34).

Відповідно до довідки від 04.05.2012 року, виданої Житлово-експлуатаційною конторою № 317, ОСОБА_5 02.02.2011 року зверталась з заявою щодо неможливості проживання в квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 57).

ОСОБА_7 з тим, як вбачається з копії рішення Деснянського районного суду м.Києва від 31.01.2012 року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до відповідача ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відповідач ОСОБА_5 зазначала суду, що змушена була залишити спірну квартиру з поважних причин - протиправна поведінка позивача ОСОБА_3, ключів від квартири вона немає. При цьому ОСОБА_5 пояснила, що не претендує на спірне житло, бажає зберегти реєстрацію, у зв'язку з розглядом спору про визначення місця проживання дитини, після вирішення якого добровільно зніметься з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою (а.с.59-61).

Згідно ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м.Києва від 15.05.2012 року, вказане рішення залишено без змін (а.с.62-63).

Як зазначили суду позивачі, відповідач ОСОБА_5 добровільно виїхала з квартири, віддала ключі від квартири позивачу ОСОБА_3, при цьому жодних перешкод у користуванні спірним житлом відповідачу не чинилось, ОСОБА_3 неодноразово пропонував ОСОБА_5 повернутись додому, на що отримував відмову. Зазначені обставини не були спростовані відповідачем та її представником в ході розгляду справи судом.

Враховуючи той факт, що відповідач ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_7 не надали суду жодних доказів у вчинені з боку позивачів перешкод у користуванні житлом - квартирою АДРЕСА_1, а згідно наданих пояснень та доказів було встановлено лише факт неприязних відносин між сторонами по справі, що крім того підтверджується чисельними постановами Деснянського РУ ГУ МВС України в м.Києві про відмову у порушенні кримінальних справ по заявам ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с.29-32, 47-48), а за таких обставин, суд оцінює критично зазначені пояснення відповідача ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_7, приходить до висновку, що відповідачем не надано суду належних доказів щодо порушення її законних прав та інтересів з боку позивачів та відмовляє у задоволенні зустрічних позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 27, 31, 60, 61, 169 ч.4, 212, 213 - 215 ЦПК України, ст.ст.321, 391, 405 ЦК України, ст.156 ЖК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в позові до ОСОБА_5, Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Деснянського РУ ГУ МВС України в м.Києві про усунення перешкод у здійсненні права власності - відмовити.

ОСОБА_5 в позові до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: