Справа № 2-1327/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2012 року Білоцерківський міськрайоний суд у складі:

головуючого судді Примаченко В. О. ,

при секретарі Третьякова Т. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Перша Білоцерківська міська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири №232, що в будинку №5 по вул. Декабристів, в м. Білій Церкві.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 01.08.1998 між позивачем та ОСОБА_3 було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі РАГС Білоцерківського міськвиконкому Київської області, актовий запис №761. Від шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під час перебування у шлюбі 25.09.2004 позивач з чоловіком за спільні кошти придбали однокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

29.12.2004 шлюб між позивачем та ОСОБА_3 був розірваний. Питання про поділ майна після розірвання шлюбу не ставилося.

27.04.2011 ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно і в тому числі на квартиру АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є спільна з ним дитина та його мати ОСОБА_2 відповідач по справі.

В листопаді 2011 року позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя та із заявою про прийняття спадщини від імені неповнолітньої дочки. Постановою нотаріуса від 09.11.2011 року позивачу було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, оскільки на момент відкриття спадщини шлюб між позивачем та спадкоємцем було розірвано.

З огляду на вказане позивач, посилаючись на положення ст.ст. 60, 61, 68, 70 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України вважає, що має право на Ѕ частину квартири як на частку дружини у спільному майні подружжя.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги з вищевказаних підстав. Крім того, пояснила, що квартира була куплена під час перебування у шлюбі з ОСОБА_3 за спільні кошти подружжя.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 визнала у повному обсязі.

Представник третьої особи Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився надіслав до суд заяву про розгляд справи з його відсутності.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 01 серпня 1998 року по 29 грудня 2004 року. Від перебування у шлюбі мають спільну малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За час перебування у шлюбі позивачем та ОСОБА_3 було придбано квартиру АДРЕСА_1. Від імені подружжя договір укладався ОСОБА_3.

27.04.2011 ОСОБА_3 помер.

Відповідно до ст.ст.60, 61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.ст.69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, у разі поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя, за обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

В судовому засіданні позивач надала суду докази, що квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя, а саме:

-копію свідоцтва про одруження серії І-БК №016655 з якого видно, що між позивачем та ОСОБА_3 01.08.1998 було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі РАГС Білоцерківського міськвиконкому Київської області, актовий запис №761;

-копію договору купівлі - продажу квартири від 25.09.2004 з якого видно, що покупцем квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3;

- копію свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-БК №337518, з якого видно, що шлюб між ОСОБА_3 та позивачем розірваний 29.12.2004 року.

-іншими доказами наявними у матеріалах справи, та дослідженими у судовому засіданні.

При визначенні часток суд не знаходить законних підстав для відступу від засад рівності часток.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири підлягають задоволенню, оскільки вона набута подружжям під час перебування у шлюбі за спільні кошти подружжя, а тому належала дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Судові втирати слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 61, 69, 70 СК України, 368 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 79, 88, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у спільному сумісному майні подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири №232, по вул. Декабристів, 5 у м. Білій Церкві, Київської області як на частку дружини у спільній сумісній власності подружжя. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 235 (двісті тридцять пять) грн. 53 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_5