АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/5544/12 Справа № 0430/976/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Тамакулова В.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2012 року м. Дніпропетровськ

11 червня 2012 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Болтунової Л.М., Козлова С.П.

при секретарі: Бондаренко В.В.,

яка розглянула в відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

14 березня 2012 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що з 1977 року працював у відповідача в тяжких, небезпечних та шкідливих умовах праці. При виконанні трудових обов'язків отримав професійні захворювання, які підтверджені Актом розслідування хронічного професійного захворювання по формі П-4 від 18 червня 2009 року. Висновком Дніпропетровської обласної МСЕК № 2 від 17 вересня 2009 року йому визначена 60% втрата професійної працездатності та встановлена ІІІ група інвалідності. В зв'язку з отриманими професійними захворюваннями, позивач просив стягнути з відповідача 60000 гривень моральної шкоди.

Відповідач у письмових запереченнях позов не визнав.

Рішенням суду І інстанції від 09 квітня 2012 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 6000 гривень моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення суду І інстанції, з посиланням на порушення судом норм матеріального і процесуального права та постановити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлені в суді І інстанції та вважає, що скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, з таких підстав.

Позивач тривалий час працював у відповідача в тяжких, небезпечних і шкідливих умовах праці та отримав професійні захворювання, що підтверджується Актом розслідування хронічного професійного захворювання по формі П-4 від 18 червня 2009 року (а.с. 4). 17 вересня 2009 року Дніпропетровська обласна МСЕК № 2 визначила ОСОБА_2 60% втрату професійної працездатності та встановила ІІІ групу інвалідності (а.с. 5).

Суд І інстанції дослідив вказані обставини і докази, які їх підтверджують та дійшов до правильного висновку, що відповідач, як роботодавець, не створив безпечні умови праці. Відповідно до ч. 1 ст. 153 КЗпП України саме власник або уповноважений ним орган зобов'язані створити небезпечні та нешкідливі умови праці. В результаті, не створення таких умов, позивач отримав професійні захворювання.

Згідно ст. 1167 ЦК України та ст. 237-1 КЗпП України, відповідач, а не Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, повинен, відшкодувати позивачу моральну шкоду.

Розмір вказаної шкоди суд визначив з урахуванням конкретних обставин, наслідків шкоди, яку завдано здоров'ю та у відповідності до зазначених норм Закону.

Посилання відповідача на відсутність: медичного висновку щодо спричинення позивачу моральної шкоди та доказів її спричинення, не можуть бути взяті до уваги, бо наявність такого висновку не є обов'язковою для суду, а факт спричинення моральної шкоди та моральних страждань, які завдані позивачу, в зв'язку з отриманими ним професійними захворюваннями, підтверджується встановленими доказами, яким суд надав належну оцінку, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України.

Доводи відповідача про те, що позивач, при укладанні трудового договору, свідомо погодився на роботу, яка пов'язана з небезпечними та шкідливими умовами праці, безпідставні, бо вибір позивача на працю, що передбачений ст. 43 Конституції України, в якій закріплене право особи на належні, безпечні, здорові умови праці, не звільняє роботодавця від зобов'язання їх забезпечувати. Стосовно порушення строку позовної давності, суд дійшов до правильного висновку, з посиланням на ст. ст. 9, 268 ЦК України про те, що на правовідносини про відшкодування шкоди здоров'ю позовна давність не поширюється.

При вирішенні спору, суд І інстанції в повному об'ємі з'ясував права та обов'язки сторін, перевірив їх доводи, обставини справи, надав їм належну оцінку і постановив рішення, яке відповідає вимогам Закону.

На підставі викладеного та керуючися ст. ст. 303, 307, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" - відхилити.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий:

С у д д і: