Провадження № 2/2020/577/2012 Справа № 2-3426/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2012 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Боговського Д.Є.,

за участю секретаря Бєлової Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа ОСОБА_3 державна нотаріальна контора м. Харкова, про визнання договору купівлі продажу житлового будинку недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

30 листопада 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування вимог якого посилався на те, що його батьку ОСОБА_4 належав будинок по вул. Ньютона, 68 у м. Харкові. Батько постійно хворів перебуваючи на лікарняному із психічним розладом здоровя. Згідно виписки із історій хвороби № 9896 його 26.08.1997 року його було виписано до будинку інтернату для інвалідів війни та праці.

Позивач зазначав, що на фоні тяжкої хвороби ОСОБА_4 02.12.1999 року уклав договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами, що був посвідчений 2-ою ОСОБА_3 нотаріальною конторою № 4-1585, за яким право власності на будинок перейшло до ОСОБА_2.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_5 1-ВЛ № 311677 ОСОБА_4 помер 04 березня 2001 року.

ОСОБА_1 був покладений до лікарні і в період з 02.11.1999 року з невеликими перервами знаходився на лікуванні у різних геріатричних пансіонатах Харківської області.

Крім того, позивач зазначив, що зі слів батька він склав заповіт на позивача ще до хвороби.

Всі ці обставини вказують на те, що договір купівлі-продажу будинку було укладено особою яка не володіла повною цивільною дієздатністю.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Ньютона, 68 у м. Харкові визнати недійсним.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечувала.

Представник 3-ї особи до суду не зявилися, надано заяви про розгляд справи за відсутності представника 3-ї особи.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 02 грудня 1999 року між ОСОБА_4 з однієї сторони та ОСОБА_2 з іншої було укладено та нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Ньютона, 68 у м. Харкові.

Згідно ч. 1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту державної реєстрації такого майна.

Особа яка вчиняє правочини, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 2, 3 ст. 203 ЦК України).

На час укладення правочину, згідно виписки із історії хвороби ОСОБА_4 перебував в задовільному соматичному стані без психозу, оскільки 26.08.1997 року його було виписано із лікувального закладу в задовільному соматичному стані без психозу. (а.с. 9)

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

З огляду на вищезазначене, укладення договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами, що був посвідчений 2-ою ОСОБА_3 нотаріальною конторою № 4-1585, за яким право власності на будинок перейшло до ОСОБА_2, вимогам закону не протирічить.

Заслуговують на увагу й той факт, що 12 лютого 1998 року ОСОБА_4 було складено заповіт за яким все належне йому він заповідав ОСОБА_2. Вказаний заповіт було посвідчено 12.02.1998 року державним нотаріусом 2-ї ОСОБА_3 державної нотаріальної контори м. Харкова.

Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним повинен довести відсутність в учасників правочину необхідного обсягу цивільної дієздатності на момент вчинення правочину, тобто тягар доказування фіктивності правочину лежить на позивачеві.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на вищезазначене, підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 21, 214-215 ЦПК України, ч. 2, 3 ст. 203, ч. 1 ст. 319, ч. 4 ст. 334, ч. 1 ст. 657 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з наступного дня після проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_6