АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/3610/12 Справа № 2/412/2086/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2012 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Міхеєвої В.Ю.

при секретарі Солодовій І.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2012 року по справі

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А НО В И Л А :

У грудні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2012 року позов ОСОБА_3 задоволено та постановлено стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача борг в сумі 566502 грн. 86 коп. та судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, заслухавши представників сторін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а судове рішення скасуванню з ухваленням нового рішення, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі несуть солідарну відповідальність за договором позики з повернення грошових коштів, використаних на придбання квартири, оскільки від повернення цих грошових коштів вони ухилились.

Проте з таким висновком погодитися не можна.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обгрунтованним. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного законодавства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей та на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Судом встановлено, що відповідно до боргової розписки від 25 вересня 2006 року (а.с. 8) позивач передав ОСОБА_4 в борг грошові кошти в розмірі 65000 доларів США, по курсу на 25 вересня 2006 року ця сума складала 328250 грн., які відповідач зобов'язався повернути в строк до 25 вересня 2009 року.

Також з вказаної розписки вбачається, що 16 вересня 2009 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 прийшли до згоди про перенесення дати повернення суми боргу до 31 грудня 2010 року та у випадку повернення боргу в гривні повернути грошові кошти по курсу продажу банком доларів США (а.с. 8).

Таким чином, відповідно до зазначеної розписки сторонами за договором позики є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Відповідач ОСОБА_2 не є стороною даного договору, а тому предявлені вимоги до неї є безпідставними.

Крім того посилання в позовній заяві на те, що відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого подружжя, якщо майно, отримане за договором, використане в інтересах сімї, про що також зазначено у рішенні суду першої інстанції, є безпідставними, оскільки Сімейний Кодекс України регулює такі відносини саме між подружжям, проте ОСОБА_4 та ОСОБА_2 подружжям не являються та між ними таких спірних правовідносин немає.

Висновок суду про те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2011 року визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_2 право власності по ? частині квартири АДРЕСА_1, у звязку з чим вони несуть солідарну відповідальність перед позивачем, є необгрунтованими та не може бути підставою для солідарної відповідальності відповідача ОСОБА_2 щодо повернення позики.

Крім того судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 борг на обумовлену дату не повернув та взагалі ухилився від повернення позичених грошей.

Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно із ч.1 ст. 1049 та ч.1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти в такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем, в строк та в порядку, що встановлені договором, а якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. А ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з вимогами ст.309 ЦПК України суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення або змінити рішення, якщо є невідповідність висновків суду обставинам справи, чи є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду та постановити нове рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача суму боргу у розмірі 566502 грн. 86 коп., з яких сума основного боргу 521950 грн. (65000 доларів США за курсом долара 8 грн. 03 коп. за одни долар США), 30996 грн. 46 коп. - розмір суми інфляційних виплат за період з 01 січня 2011 року по 01 липня 2011 року, 13556 грн. 40 коп. - розмір 3-х відсотків річних за період з 01 січня 2011 року по 14 листопада 2011 року та судові витрати, а в задоволенні позову до ОСОБА_2 відмовити.

Керуючись ст.ст.303,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 січня 2012 року скасувати постановити нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 566502 грн. 86 коп. на відшкодуванння боргу, 1700 грн. судовий збір та 120 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді