Справа № 2-н-1406/11
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"31" жовтня 2012 р. Дніпровський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Шевченко Н.М.,

при секретарі Фузік Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва (далі КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва) на його користь матеріальної шкоди в сумі 17 442,00 грн., моральної шкоди в сумі 3 000,00 грн., яка завдана в результаті залиття квартири, кошти за проведення незалежної оцінки ринкової вартості матеріальних збитків в сумі 300,00 грн., а також витрати на правову допомогу в сумі 2 000,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що позивач та члени його сімї, ОСОБА_2, ОСОБА_3, є власниками квартири АДРЕСА_1, в якій 24.06.2011 року відбулось залиття внаслідок засмічення кухонного стояка, з причини проведення працівниками ЖРЕО № 413 ремонтних робіт щодо очистки стояка, про що складено відповідний акт ЖРЕО № 413 від 19.07.2011 року. Під час обстеження квартири позивача 19.07.2011 року було виявлено пошкодження підлоги та паркету, чим завдано позивачу матеріальну шкоду, яка відповідно до Звіту про незалежну оцінку вартості матеріальних збитків після залиття становить 17 442,00 грн. Однак, відповідач відмовляється у добровільному порядку відшкодувати позивачу завдану шкоду, що є підставою його звернення з даним позовом в судовому порядку.

Позивач вважає, що крім матеріальної шкоди йому завдано моральну шкоду, яка повязана з тим, що залиття та відмова відповідача у відшкодуванні матеріальної шкоди спричинили позивачу та членам його сімї фізичні та душевні страждання, тяжкі переживання щодо пошкодженого майна та подальшого ремонту квартири, на який необхідна значна сума коштів. Впродовж останнього часу після залиття квартири позивач та його родина знаходяться у підвищено знервованому стані, порушено попередній уклад сімейного життя, внаслідок хвилювань почали виникати сварки, на роботі виникли суперечності з підлеглими та начальством, зменшено мотивацію у роботі, що призвело до погіршення ефективності обсягів запланованої роботи. Важко переживаючи зазначені обставини, у позивача погіршився стан здоровя, він вимушений витрачати свій вільний час на здійснення дій по відновленню пошкодженого залиттям майна, тому позивач оцінює завдану йому моральну шкоду в розмірі 3 000,00 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у змісті позовної заяви.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у змісті позовної заяви, та пояснень, наданих позивачем під час судового розгляду справи, додатково зазначив, що в день залиття 24.06.2011 року позивач та члени його сімї були відсутніми в квартирі АДРЕСА_1, оскільки поїхали на відпочинок до м. Одеса. Про факт залиття позивач дізнався з телефонного дзвінка сусідки. Повернувшись додому з відпочинку, ОСОБА_1 13.07.2011 року звернувся до ЖРЕО № 413 із заявою про обстеження квартири та складання акту за наслідками її залиття. Представник позивача зауважив, що за аналогічним випадком порушення відповідачем ОСОБА_5 утримання жилих будинків та прибудинкових територій 06.07.2009 року, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27.05.2010 року стягнуто з відповідача на користь позивача матеріальну та моральну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири позивача.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі, просив в позові відмовити, пояснив, що актом, складеним комісією ЖРЕО № 413 від 19.07.2011 року, встановлено пошкодження в квартирі позивача, однак в день проведення очисних робіт відповідачем 24.06.2011 року позивач із заявою щодо обстеження належної йому квартири на предмет залиття не звертався, письмова заява позивача про обстеження квартири саме 19.07.2011 року надійшла 13.07.2011 року на адресу ЖРЕО № 413, а тому за минуванням вказаного проміжку часу неможливо встановити причини виявлених комісією пошкоджень в квартирі позивача, що свідчить про безпідставність звернення останнього з вимогами про відшкодування шкоди саме до відповідача.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. (а.с. 85)

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. (а.с. 83)

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_6, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпровською районною державною адміністрацією м. Києва від 03.12.1998 року та технічного паспорту, трикімнатна квартира АДРЕСА_2, загальною площею 66 кв.м. належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та членам його сімї: ОСОБА_2, ОСОБА_7. (а.с. 7, 38-39)

За даними Довідки Форми № 3а від 10.08.2011 року № 806, виданої Житловою ремонтно-експлуатаційною організацією № 413, в квартирі АДРЕСА_2, зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, якою після укладення шлюбу 19.04.2003 року змінено прізвище на «Бондарчук», ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5. (а.с. 6, 84)

Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

27.05.2010 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва стягнуто солідарно з КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва та КП «Дирекція управління та обслуговуваня житлового та нежитлового фонду»Дніпровської районної у м. Києві ради на користь ОСОБА_1 15 863,00 грн. матеріальної шкоди, 1 000,00 грн. моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок залиття квартири, що відбулось внаслідок некваліфікованих дій слюсара сантехніка ЖРЕО № 413 по прочистці каналізації. (а.с. 48)

ОСОБА_11 п. 1 договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладеного між КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва в особі начальника ЖРЕО № 413 та ОСОБА_1 у 2011 році, предметом цього договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у квартирі АДРЕСА_2, а споживачем забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором. (а.с. 9-10)

13.07.2011 року ОСОБА_1 звернувся до Житлової ремонтно-експлуатаційної організації № 413 із заявою про направлення 19.07.2011 року на 09 год. 00 хв. на адресу його проживання комісії ЖРЕО № 413 з метою обстеження належної йому квартири на предмет залиття та складання відповідного акту щодо завданої позивачу шкоди. (а.с. 49-50)

19.07.2011 року на підставі заяви ОСОБА_1 від 13.07.2011 року комісією у складі працівників ЖРЕО № 413 складено ОСОБА_11, відповідно до якого, перевіривши заявки ОДС ЖРЕО № 413 стало відомо, що 24.06.2011 року о 13 год. 35 хв. надійшла заявка про залиття квартири № 185, слюсарями-сантехніками ЖРЕО був перекритий стояк по квартирі № 180, аварійною службою о 17 год. 30 хв. були проведені роботи по очистці кухонного стояка у квартирі АДРЕСА_3. 19.07.2011 року під час обстеження квартири АДРЕСА_4 було виявлено пошкодження паркетного покриття підлоги в кімнаті площею 17,2 кв.м. та коридорі. ОСОБА_1 з 24.06.2011 року із зверненням щодо обстеження своєї квартири на предмет залиття не звертався, його письмова заява з вказівкою на обстеження квартири 19.07.2011 року надійшла лише 13.07.2011 року. З моменту залиття до моменту обстеження квартири ОСОБА_1 минуло 26 діб, що свідчить про те, що за даний проміжок часу визначити, по якій причині була пошкоджена підлога з паркету неможливо. (а.с. 37, 49)

Відповідно до Звіту про незалежну оцінку ринкової вартості матеріальних збитків, після залиття квартири № 188 в житловому будинку, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Райдужна, 11 літера «А», складеного оцінювачем ОСОБА_12, від 01.09.2011 року, ринкова вартість комплексу ремонтно-відновлювальних робіт, необхідних для усунення наслідків залиття, станом на 01 вересня 2011 року, з урахуванням ПДВ, становить 17 442,00 грн. (а.с. 16-31)

ОСОБА_11 здачі-приймання від 15.09.2011 року вартість робіт по договору № 4/2011 від 05.09.2011 року з визначення ринкової вартості розміру відшкодування збитків (у грошовому вираженні), понесених власником майна під час залиття житлової квартири № 188, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Райдужна, 11-А, становить 300,00 грн. (а.с. 13-14, 15)

За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Деліктне зобовязання це зобовязання, в якому особа, що протиправно і винно заподіяла шкоду особистості громадянина або його майну, зобовязана її відшкодувати, а потерпілий має право на відшкодування заподіяної шкоди у повному обсязі.

У деліктних цивільних правовідносинах реалізуються зобовязально-правові засоби захисту абсолютних прав. Потерпілий набуває права вимоги про відшкодування збитків, і він має право предявити позов про збитки. ОСОБА_5 потерпілого відповідає обовязок заподіювача шкоди відшкодувати заподіяну шкоду.

Відповідно до ст. 179 Житлового кодексу України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обовязковим додержанням вимог ОСОБА_5 користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 18 ОСОБА_5 користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572, власники квартир зобовязані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної безпеки. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємства по обслуговуванню житла.

Як убачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1, власник квартири АДРЕСА_1, просить стягнути з відповідача КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва на свою користь суму матеріального збитку, завданого внаслідок залиття квартири, в розмірі 17 442,00 грн., вказуючи причиною залиття засмічення кухонного стояка внаслідок проведення очисних робіт працівниками ЖРЕО № 413, що є предметом позовних вимог.

Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч.1 ст.64 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини.

За змістом цієї статті обовязок відшкодувати заподіяну шкоду покладається на особу, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи. Крім застосування принципу вини шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного звязку між неправомірними діями особи, яка заподіяла шкоду, і самою шкодою. Відсутність хоча б одного з елементів складу цивільного правопорушення виключає настання відповідальності, передбаченої ст. 1166 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності, приймаючи до уваги пояснення сторони позивача, заперечення уповноваженого представника відповідача, суд дійшов висновку про відсутність складу деліктного зобовязання відповідача щодо відшкодування на користь позивача матеріальної шкоди, завданої останньому внаслідок залиття належної йому на праві власності квартири, оскільки матеріали справи не містять доказів вини відповідача у спричиненні позивачу пошкоджень, відновлювальна вартість яких становить предмет спору, та позивачем не надано доказів наявності причинно-наслідкового звязку між діями відповідача щодо проведення очисних робіт кухонного стояка в квартирі АДРЕСА_5, проведених 24.06.2011 року, та пошкодженнями в квартирі позивача, встановленими відповідно до ОСОБА_11 ЖРЕО № 413 від 19.07.2011 року, оскільки за даний проміжок часу визначити причину встановлених пошкоджень не виявляється можливим, ураховуючи той факт, що позивач, вказуючи датою залиття квартири саме 24.06.2011 року, звернувся до відповідача із заявою про проведення обстеження квартири лише 13.07.2011 року, зазначивши датою проведення обстеження 19.07.2011 року з причини його перебування за межами міста Києва, що підтверджено позивачем в судовому засіданні, тому твердження позивача щодо причини залиття його квартири внаслідок проведення 24.06.2011 року очисних робіт стояка відповідачем, суд визнає таким, що ґрунтується на припущеннях позивача внаслідок обставин, що відбулись з приводу усунення відповідачем 24.06.2011 року залиття квартири АДРЕСА_6, інших доказів на підтвердження вини відповідача щодо залиття квартири позивача та, відповідно, завдання за його наслідками останньому шкоди, позивачем суду не надано, що також свідчить про відсутність зобовязання відповідача по відшкодуванню на користь позивача матеріальної шкоди та понесених ним витрат на проведення незалежної оцінки ринкової вартості матеріальних збитків в сумі 300,00 грн.

Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, наведені сторонами доводи та заперечення з предмету позову, суд вважає, що відповідачем не порушено жодних прав, законних інтересів позивача та вимог чинного законодавства України, а тому правові підстави позивача, наведені на обґрунтування позовних вимог, суд вважає безпідставними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, яке регулює деліктні правовідносини, що виникли між сторонами у справі.

В частині стягнення моральної шкоди суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Виходячи з положень діючого цивільного законодавства України, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Правовідносини, що виникають із заподіяння позадоговірної моральної шкоди, регулюються ст.ст. 23, 1167 ЦК України, зі змісту яких випливає, що моральна шкода компенсується лише винною особою.

ОСОБА_11 розяснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»від 31 березня 1995 року № 4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Однак, під час судового розгляду справи, позивачем не доведено факт наявності вини з боку відповідача, що могло призвести до фізичних та душевних страждань, або позбавлення можливості позивача у реалізації його прав та законних інтересів, настання негативних явищ та існування причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та шкодою, також позивачем не надано жодного доказу на користь підтвердження душевного дискомфорту, та позивачем не обґрунтовано принцип визначення грошового еквівалента моральних страждань, тому вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

В порядку положення ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України не підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення на його користь понесених ним судових витрат по сплаті судового збору та витрат на правову допомогу, ураховуючи також відсутність в матеріалах справи доказів оплати позивачем витрат на правову допомогу в сумі 2 000,00 грн. за умовами договору про надання юридичних послуг № 04-10/1 від 04.10.2011 року. (а.с. 11-12)

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири є необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 23, 269, ст. 1166, ст. 1167 Цивільного кодексу України, ст.179 Житлового кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»від 31 березня 1995 року № 4, п. 18 ОСОБА_5 користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, ст.ст. 10, 57, 58, 60, 64, 88, 143, 208-209, 212-215, 218, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_1 до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я :