Справа № 0418/5047/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2012 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Маймур Ф.Ф.,

при секретарі Авраменко А.М.,

за участю: представника позивача Перехрест В.Е.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра`до Тузової Людмили Леонідівни, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

26 липня 2012 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач через свого представника із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 08 серпня 2007 року між сторонами у справі було укладено договір «Автопакет»№8/2007/840-К/1203-АП, який за своїм характером є змішаним договором, поєднуючи кредитний договір та договір поруки. Посилаючись на те, що відповідачі не виконують належним чином свої договірні зобов`язання за вказаним договором, повертати кредит дострокового на обґрунтовану вимогу позивача не бажають, останній просив суд стягнути з відповідачів суму кредитної заборгованості станом на 19 червня 2012 року в розмірі 96482,82 гривень, а також покласти на відповідачів судові витрати у справі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, пославшись в своїх письмових поясненнях (а.с.34) та в судовому засіданні на те, що укладений між ним та позивачем договір поруки припинив свою дію на підставі положень ст.559 ч.4 ЦК України, оскільки позивач протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, а також у зв`язку із тим, що позивач не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Вислухавши пояснення учасників розгляду справи та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 08 серпня 2007 року між ВАТ КБ «Надра», як кредитодавцем, правонаступником якого є позивач, та відповідачем ОСОБА_2 , як позичальником, відповідачем ОСОБА_1 , як поручителем, було укладено договір «Автопакет»№8/2007/840-К/1203-АП. За умовами даного договору позичальник отримала кредит в розмірі 12264,36 доларів США, зобов`язавшись його повернути в термін до 20 липня 2014 року шляхом сплати ануїтетних щомісячних платежів в розмірі 232,35 доларів США, а також 1,2% на місяць за користування кредитом та інші обов`язкові платежі. За порушення термінів повернення кредиту та/або процентів за кредит та/або комісій позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. Також договором передбачено право кредитора вимагати дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитом у випадку порушення позичальником строків та порядку повернення кредиту. Викладене підтверджується копією зазначеного договору, копією довідки з ЄДРПОУ, копією заяви на видачу готівки №NL-1 (а.с.5, 8-15).

Також судом встановлено, що положеннями того ж договору «Автопакет»№8/2007/840-К/1203-АП від 08 серпня 2007 року виконання позичальником взятих на себе договірних кредитних зобов`язань забезпечено в повному обсязі порукою відповідача ОСОБА_1 . За умовами цієї поруки останній, як поручитель, зобов`язався перед кредитодавцем відповідати солідарно та в повному обсязі із позичальником за невиконання останньою взятих на себе договірних зобов`язань із повернення кредиту (а.с.9-15).

Із матеріалів справи встановлено, що позичальник не виконує належним чином взяті на себе грошові зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку кредитодавець, скориставшись правом вимагати дострокове повернення кредиту та плати за нього, своїми письмовими претензіями від 04 липня 2012 року просив відповідачів погасити, здійснивши дострокове повернення кредиту. Відповідачі вказані вимоги не виконали, а розмір заборгованості за договором станом на 19 червня 2012 року склав 12071,67 доларів США, що за курсом НБ становить 96482,82 гривень, з яких 8793,89 доларів США (70285,17 гривень) заборгованість по тілу кредиту, 1390,02 доларів США (11109,74 гривень) заборгованість по відсотках, 661,32 доларів США (5285,6 гривень) пеня, 1226,44 доларів США (9802,31 гривень) штраф (а.с.6-7, 16, 17).

Правовідносини, які виникли між сторонами у справі, окрім положень зазначеного вище договору, врегульовані нормами ЦК України.

Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (ст.1054, 1055 ЦК України), а також договір поруки (ст.553 ЦК України).

Згідно ст.628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Так, нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до норми ст.1050 ЦК України, в контексті положення ст.1054 ч.2 ЦК України, якщо кредитним договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась зі сплатою процентів.

При цьому відповідно до норми ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, різновидом якої є пеня (ст.549 ЦК України).

За змістом ст.ст.546, 547 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватись порукою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобов`язання в повному обсязі.

Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Нормою ст.625 ч.1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі.

Отже, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за первісним позовом про стягнення заборгованості за договором «Автопакет»№8/2007/840-К/1203-АП від 08 серпня 2007 року, приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є позивач, та відповідачами даного договору, а також встановлено невиконання відповідачами, на відміну від позивача, своїх зобов`язань за даним договором та встановлено наявність у позивача права вимагати дострокове повернення кредиту, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за даним позовом є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

До заперечень відповідача ОСОБА_1 щодо припинення договору поруки на підставі ст.559 ч.4 ЦК України суд ставиться критично і не приймає їх до уваги, вважаючи такими, що не ґрунтуються на законі, та спрямованими на уникнення даним відповідачем грошової відповідальності за невиконання свого договірного зобов`язання. Правова оцінка суду таких заперечень ґрунтується на наступному.

Так, відповідно до ст.559 ч.4 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. При цьому пред`явленням вимог до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу, так і пред`явлення до нього позову, що також узгоджується із висновками ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справи, викладеними в абзаці третьому п.24 постанови Пленуму №5 від 30 березня 2012 року. За змістом положень пунктів 1.1.4, 1.2.4, 4.2.5 договору «Автопакет»№8/2007/840-К/1203-АП від 08 серпня 2007 року його сторони на підставі домовленості і шляхом вільного волевиявлення визначили строк виконання основаного зобов`язання через зазначення остаточного терміну його виконання 20 липня 2014 року, що повністю узгоджується з нормами ст.ст.3, 6, 627, 1054 ЦК України і тим самим не суперечить вимогам цивільного законодавства. Отже, приймаючи до уваги викладене і те, що кредитодавцем було надіслано одночасно відповідачам ОСОБА_1 , як поручителю, та ОСОБА_2 , як позичальнику, письмові претензії про дострокове погашення заборгованості за кредитом 04 липня 2012 року, до суду позивач звернувся із даним позовом 26 липня 2012 року, а строк виконання основного зобов`язання за договором 20 липня 2014 року, в суду відсутні підстави вважати поруку відповідача ОСОБА_1 припиненою в порядку ст.559 ч.4 ЦК України в зв`язку із пропуском шестимісячного строку на пред`явлення вимоги до поручителя.

Не підлягає застосуванню до спірних правовідносин і положення ст.559 ч.4 ЦК України, якими визначено, що порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги. Такий висновок суду заснований на тому, що, як зазначалось вище, п.1.1.4, 1.2.4 договору «Автопакет»№8/2007/840-К/1203-АП від 08 серпня 2007 року строк виконання основного зобов`язання фактично є встановленим.

Крім того, оцінюючи заперечення відповідача ОСОБА_3 на предмет їх відповідності положенням укладеного між сторонами договору та закону, суд звертає увагу на суперечливість таких заперечень. ОСОБА_1 посилається одночасно на всі передбачені ст.559 ч.4 ЦК України підстави для припинення поруки, що є неможливим, оскільки такі підстави мають взаємовиключні умови для застосування відсутність/наявність строку дії договору поруки, відсутності/наявності строку виконання основного зобов`язання.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача понесені ним при зверненні до суду із даним позовом судові витрати в розмірі 964,83 гривень (а.с.1).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.3, 6, 11, 15, 16, 525, 526, 546, 547, 553, 554, 559, 610-612, 625, 627, 628, 629, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57-60, 64, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ), ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра»() заборгованість за кредитним договором «Автопакет»№8/2007/840-К/1203-АП від 08 серпня 2007 року у сумі 96482,82 гривень, судові витрати у справі в розмірі 964,83 гривень, а всього 97447,65 гривень.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ф.Ф. Маймур