Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-2557/12 Головуючий у 1 інстанції: Щаслива О.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2012 року м . Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Гончара О.С.

суддів : Воробйової І.А.

ОСОБА_2

при секретарі Черненко А.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про визнання звільнення незаконним, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2011 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ДП «ЦДЗК» про визнання звільнення незаконним.

В позовній заяві зазначала, що вона працювала у Запорізькій регіональній філії ДП «ЦДЗК» з 16.08.2005 року по 01.04.2011 року включно. На останню посаду секретаря відділу забезпечення документального обігу та архівної роботи була переведена тимчасово 04.04.2011 року за наказом № 65-К, на час відпустки по догляду за дитиною попереднього працівника.

Наказом № 268-К від 01.04.2011 року позивача було звільнено у звязку з закінченням строку трудового договору за п. 2 ст. 36 КЗпП України. В день звільнення їй було видано трудову книжку , але копію наказу про звільнення та належне їй грошове утримання не отримала. Грошові кошти були перераховані ОСОБА_3 на банківську картку тільки 11.04.2011 року.

Звільнення вважає незаконним і необґрунтованим. оскільки її було звільнено в умовах строкового трудового договору, а таке переведення передбачає повернення на попередню роботу після виходу на роботу заміщуваного працівника. Припинення трудового договору, всупереч вимог колективного договору оформлено наказом директора Запорізької філії ДП «ЦДЗК», тоді як повинно провадитись за наказом генерального директора. Також, посаду, з якої звільнено ОСОБА_3 через вихід на роботу іншого працівника, було скорочено до її звільнення.

Вважає звільнення на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України можливе лише при умові переведення працівника на іншу роботу в силу ст. 32 КЗпП України.

На підставі викладеного, просила суд, визнати наказ про звільнення позивача незаконним, поновити її на роботу та стягнути судові витрати.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2012 року позов ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм

матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 прийнята на роботу в Запорізьку регіональну філію державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» на посаду інспектора відділу кадрів на підставі наказу від 18.08.2005 року №267-К. У відповідності до Наказу Філії від 14.04.2009 року №84/28-К позивач працювала на посаді інспектора з організації захисту інформації інформаційного та технічного забезпечення у відділі режимно- секретної роботи.

Наказом Центру ДЗК від 01.07.2009 №339 «Про затвердження та введення в дію змін до структур та штатних розписів працівників філій Центру ДЗК» до штатного розпису працівників Запорізької регіональної філії Центру ДЗК, затвердженого та введеного в дію 01.12.2009 року були внесені зміни, а саме скорочено посаду інспектора з організації захисту інформації відділу РСО та технічного захисту.

У звязку зі зміною у штатному розписі Наказом Філії від 01.07.2010 року №139/7-К ОСОБА_4 на підставі її власної заяви від 05.05.2010 року була переведена на посаду секретаря відділу забезпечення документообігу та архівної роботи тимчасово на час відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку основного працівника.

Зазначену посаду з 14.04.2009 року займала ОСОБА_5, якій наказом Філії від 25.06.2009 року №134-КВ надано відпустку по догляду за дитиною, строк відпустки з 01.07.2009 року до 27.04.2012 року.

Відповідно до Наказу Центру ДЗК від 18.11.2010 року №623 «Про затвердження та введення в дію організаційних структур та штатних розписів працівників філії Центру ДЗК» відбулися зміни в організації виробництва і праці із скороченням штату працівників. Посада секретаря відділу забезпечення документообігу та архівної роботи була скорочена та введена посада секретаря керівника.

У звязку зі зміною у штатному розписі, ОСОБА_4 25.11.2010 року була попереджена про можливість звільнення з посади у строк не раніше двох місяців з дати одержання попередження та їй було запропоновано тимчасово, на час декретної відпустки основного працівника, посаду секретаря керівника.

Наказом Філії від 04.01.2011 року №65-К ОСОБА_4 на підставі її власної заяви від 25.11.2010 року була переведена на посаду секретаря керівника тимчасово на час відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, основного працівника.

31.03.2011 року ОСОБА_6 подала до Філії заяву з бажанням перервати відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку та приступити до виконання своїх обовязків. Згідно із наказом Філії від 04.04.2011 року №285/1-К ОСОБА_6 приступила до виконання обовязків секретаря керівника загального відділу Філії.

У звязку з закінченням строку договору , на підставі п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України ОСОБА_4 наказом Філії від 01.04.2011 року №268-К звільнена з посади секретаря керівника загального відділу Філії..

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4 до державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про визнання наказу про звільнення незаконним та поновлення на роботі, суд першої інстанції посилався на те, що звільнення позивача було проведено з дотриманням вимог закону.

Колегія суддів вважає, що даний висновок суду зроблений на підставі повного, всебічного та об"єктивного дослідження обставин справи, наданих доказів та повністю відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Так, згідно з п.2 ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку, крім випадків, коли трудові відносини тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що наказ про звільнення позивача підписаний неуповноваженою особою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд повно та об"єктивно з"ясував всі обставини справи, надані сторонами докази та дав їм вірну правову оцінку. Наказ про звільнення ОСОБА_4 №268-К від 01.04.2011 року виданий начальником Філії у межах наданих повноважень.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, зібраним доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2012 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: