АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/5956/12 Справа № 2/412/2540/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2012 року м. Дніпропетровськ 09 серпня 2012 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого

суддів:

при секретарі

ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_6 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2012 року позивач звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що 17 жовтня 2010 року 17 жовтня 2010 року о 16 годині 55 хвилин водій ОСОБА_6, керуючи автомобілем «ГАЗ 53», державний номер НОМЕР_1, рухався біля будинку № 83 по вул. Радісній в м. Дніпропетровську та перед здійсненням маневру - рух заднім ходом, не пересвідчився, що це буде безпечно, грубо порушуючи вимоги п.п. 2.10 є, 2.9 а і 10.9 Правил дорожнього руху України, допустив зіткнення з належним позивачу автомобілем «Міцубісі», державний номер НОМЕР_2, чим заподіяв їй, позивачу, матеріальну та моральну шкоду. На момент вказаної ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 була застрахована ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», у зв»язку з чим позивачу страховиком виплачено страхове відшкодування в сумі 17273 грн. 76 коп. за відрахуванням безумовної франшизи в сумі 510,0 грн. Тому позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь франшизу 510,0 грн., вартість втрати товарного вигляду пошкодженого автомобіля у сумі 1625,52 грн., моральної шкоду у сумі 2000,0 грн., витрати на оплату автотоварознавчого дослідження спеціаліста в сумі 450,0 грн., витрати на оплату судового збору у розмірі 321 грн. 90 коп.та 4000,0 грн. за отримання правової допомоги.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2012 року позовні вимоги задоволені частково, з відповідача на користь позивачки стягнуто матеріальну шкоду в сумі 2585 грн. 52 коп. (не відшкодована шкода - величина втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля, франшиза, витрати на проведення експертизи), моральну шкоду в сумі 1000,0 грн., витрати на правову допомогу в сумі 4000,0 грн. та витрати на сплату судового збіру в розмірі 321 грн. 90 коп., а всього - 7907 грн. 42 коп.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у звязку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржуване рішення змінити в частині розміру стягнутих витрат на правову допомогу, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 17 жовтня 2010 року о 16 годині 55 хвилин водій ОСОБА_6, керуючи автомобілем «ГАЗ 53», державний номер НОМЕР_3, рухався біля будинку № 83 по вул. Радісній в м. Дніпропетровську та перед здійсненням маневру - рух заднім ходом, не пересвідчився, що це буде безпечно, проявивши крайню неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, грубо порушуючи вимоги п.п. 2.10 є, 2.9 а і 10.9 Правил дорожнього руху України, не впорався з керуванням свого автомобіля та допустив зіткнення з належним позивачу автомобілем «Міцубісі», державний номер НОМЕР_2, який стояв без руху.

Вина відповідача у даній ДТП та наявність прямого причинно-наслідкового зв»язку між протиправними діями відповідача і пошкодженням автомобіля позивача підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення, складеним працівниками ДАЇ у відношенні ОСОБА_6, постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2010 року, якою ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні правопршуення передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на два роки. Вказана постанова відповідачем була оскаржена, але апеляційної інстанцією залишена без змін, набрала законної сили та виконана.

У зв»язку з неправомірними діями відповідача у даній ДТП було пошкоджено автомобіль позивача «Міцубісі», державний номер НОМЕР_2, що спричинило ОСОБА_7 матеріальну та моральну шкоду.

Також судом встановлено, що на момент вказаної ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 була застрахована ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», що стверджується полісом № ВЕ/3669170 від 02 квітня 2010 року.

У відповідності до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» виплатила позивачу страхове відшкодування в сумі 17273 грн. 76 коп. за відрахуванням безумовної франшизи в розмірі 510,0 грн.

Страховиком позивачу не виплачена вартість втрати товарного вигляду пошкодженого автомобіля у сумі 1625,52 грн., що визнано сторонами. Вказаний розмір вартість втрати товарного вигляду пошкодженого автомобіля підтверджується висновком автотоварознавчого дослідження від 21 січня 2011 року.

Крім того, страховиком не виплачена позивачу моральна шкода, що визнано у судовому засіданні представниками ОСОБА_7, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та відповідачем.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв»язку зі знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частинами 1, 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 рок, з відповідними змінами та доповненнями, об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Статтею 9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції, що діяла на час укладення вказаного вище договору страхування передбачено, що обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 25500 гривень на одного потерпілого. До договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності та виплат страхового відшкодування за цими договорами застосовуються норми щодо ліміту відповідальності страховика, які діяли на дату укладення договору.

Статтею 12 вказаного закону передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров'ю потерпілих, не застосовується.

Згідно ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 29 вказаного Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Пунктом 7 статті 32 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує, зокрема, шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу.

Пунктом 5 статті 37 Закону встановлено, що страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, потерпілому має бути компенсована сума франшизи у повному обсязі одночасно з виплатою страховиком страхового відшкодування.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги невідшкодування потерпілій особі страховиком франшизи та шкоди, пов'язаної із втратою товарного вигляду транспортного засобу, місцевий суд дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди 510,0 грн. франшизи та 1625,52 грн. за втрату товарного вигляду пошкодженого автомобіля.

Також районний суд дійшов правильного висновку про заподіяння ОСОБА_7, яка є власником автомобіля «Міцубісі», державний номер НОМЕР_2, моральної шкоди, що пов»язана з перенесенням хвилювань у зв»язку з пошкодженням автомобіля, неможливістю його експлуатації на протязі тривалого часу (п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України), тому, враховуючи характер, тривалість та ступінь моральних переживань позивача, суд обґрунтовано визначив розмір заподіяної моральної шкоду у сумі 1000,0 грн. та стягнув її з відповідача на користь позивача, що відповідає наведеним вище вимогам законодавства.

Крім того, з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню витрати на оплату автотоварознавчого дослідження спеціаліста в сумі 450,0 грн., витрати на оплату судового збору у розмірі 321 грн. 90 коп.

Колегія звертає увагу, що при визначенні розміру компенсації витрат на правову допомогу місцевий суд не взяв до уваги вимоги статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, якою передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Виходячи з викладеного, матеріалів даної цивільної справи, колегія дійшла висновку, що особою, яка надавала правову допомогу позивачу, витрачено по даній справі у загальному обсязі три години, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація витрат на правову допомогу у сумі 1322,4 грн. (3,0 години х 440,8 грн. (1102,0 грн х 40 : 100) = 1322,4 грн.).

У зв»язку з цим оскаржуване рішення підлягає зміні в частині суми стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу з 4000,0 грн. до 1322,4 грн., що, відповідно, тягне зменшення загальної суми стягнення з 7907,42 грн. до 5229,82 грн.

В іншій частині оскаржуване рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін.

Доводи апелянта правильність наведених вища висновків не спростовують, зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Колегія звертає увагу, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.ч. 1 4 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення - частковій зміні.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2012 року в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 витрат на правову допомогу в сумі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп. змінити, зменшивши суму до 1322 (одна тисяча триста двадцять дві) грн. 40 коп. та змінити в частині розміру загальної суми, що підлягає стягненню з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7, зменшивши її з 7907 (сім тисяч девятсот сім) грн. 42 коп. до 5229 (пять тисяч двісті двадцять девять) грн. 82 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді