РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 0616/3709/12

провадження у справі № 2/0616/1045/12

09 серпня 2012 року м. Новоград-Волинський

Новоград - Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Романюк Ю.Г., за участю секретаря Орлової Т.М. та осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не зявився,

відповідача: представник не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Місцевої територіальної громади в особі Токарівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

24 липня 2012 року в суд звернувся позивач - ОСОБА_1 з позовною заявою до Місцевої територіальної громади в особі Токарівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно.

У позовній заяві позивач просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на житловий будинок з господарськими будівлями номер 42, який знаходиться в селі Токарів Новоград-Волинського району Житомирської області по вулиці Партизанській, та належав його батькові ОСОБА_2.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що після смерті батька ОСОБА_2, який помер 04.09.2011 року, відкрилась спадщина, яка складається з вищезазначеного житлового будинку, в якому постійно проживав померлий. Як спадкоємець за законом після смерті батька прийняв спадщину, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, який би підтверджував право власності його батька на вищезазначений житловий будинок. Хоч на вказаний будинок і не виготовлялось свідоцтво про право власності, однак він належав його батьку, був у володінні, користуванні і розпорядженні останнього. Оскільки суцільна інвентаризація обєктів нерухомого майна в сільській місцевості на той час не проводилась, а чинне на час будівництва законодавство встановлювало, що індивідуальне житлове будівництво здійснювалось з метою забезпечення житловою площею громадян та членів їх сімей, яким у встановленому законом порядку надано в безстрокове користування земельну ділянку для будівництва будинку, просить визнати за ним право власності на зазначений житловий будинок з господарськими будівлями.

Представник позивача у судове засідання не зявилася, подала письмову заяву/ клопотання, в якому, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, просила про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач участь представника у судовому засіданні не забезпечив, подав клопотання, в якому, зазначивши, що позов визнає в повному обсязі, просить про розгляд справи без участі представника Токарівської сільської ради.

Судом не визнавалася обовязковою участь сторін у судовому засіданні.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.09.2011 року помер ОСОБА_2 батько позивача (а.с.3,4) і після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями номер 42, який знаходиться в селі Токарів Новоград-Волинського району Житомирської області по вулиці Партизанській, який належав померлому та згідно довідки Токарівської сілької ради (а.с.12) значився як житловий будинок і рахувався за померлим ОСОБА_2. Останній, на момент смерті, був там зареєстрованим та проживав разом з дружиною - ОСОБА_3 та сином - ОСОБА_1 (а.с.11).

Позивач - ОСОБА_1 - син померлого та дружина померлого ОСОБА_3 є його спадкоємцями за законом першої черги. Остання, в свою чергу, на підставі ч. 2 ст. 1274 ЦК України, відмовилась від належної їй частки у спадщині, що підтверджується долученою до матеріалів справи заявою від 02.03.2012 року вх. № 37 у спадковій справі № 17/2012 р. (а.с.25).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.07.2012 року, винесеною приватним нотаріусом Новоград-Волинського нотаріального округу, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями номер 42, що знаходиться в селі Токарів Новоград-Волинського району Житомирської області по вулиці Партизанській, після смерті батька ОСОБА_2, померлого 04.09.2011 року, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього (а.с.13).

Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Однією з таких підстав, відповідно до статті 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

А відповідно до ч. 2 ст. 1275 ЦК України, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну.

Судом встановлено, що відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення права власності у спадкодавця батька позивача даній справі, реєстрації підлягали лише індивідуальні будинки та домоволодіння у містах і селищах міського типу Української РСР (Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затерджена Наказом Мінкомунгоспу УРСР від 31 січня 1966 р., яка втратила чинність 13.12.1995 р.). Отже, у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося наступним чином: після закінчення будівництва у по господарську книгу сільської ради вносився відповідний запис та відкривався особистий рахунок на ім'я забудовника. Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало.

На підставі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Після чого, відповідно до ст.1299 ЦКУ, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Відповідно до п. 4.15. ч. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Правовстановлюючі документи про належність будинку спадкодавцеві батькові позивача у справі, наявні лише ті, про які йдеться у позовній заяві технічний паспорт на зазначений будинок та відповідний запис у по господарській книзі сільської ради, що відповідало вимогам чинного на той час законодавства.

Щодо сучасної правової оцінки цих правовстановлюючих документів, слід звернутись до п.4 ст.З Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-IV від 01.07.2004 року, яким встановлено - права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом (тобто до 01.07.2004 року), визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умови, зокрема, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Чинне на момент виникнення права власності у спадкодавця батька позивача у даній справі, законодавство такої реєстрації зазначеного будинку не передбачало.

Оскільки до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріуса, у звязку з тим, що правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями номер 42, що знаходиться в селі Токарів Новоград-Волинського району Житомирської області по вулиці Партизанській, - відсутні, хоча згідно по господарської книги будинок значився як житловий будинок і рахувався за померлим ОСОБА_2, визнання права власності на зазначений житловий будинок можливе лише в судовому порядку.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись статтями 3, 10, 11, 15, 57-60, 88, 209, 212215 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 328, 392, 1216-1218, 1223, 1261, 1268-1270, 1274, 1275 Цивільного кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями номер 42, який знаходиться в селі Токарів Новоград-Волинського району Житомирської області по вулиці Партизанській, що належав його батьку ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Романюк Ю.Г.