РІШЕННЯ

Іменем України

15.03.2012 року Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого - судді Козюренка Р.С.

при секретарі Франків А.В.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

та третьої особи - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Одеської національної академії звязку ім. О.С. Попова в особі Науково-дослідного інституту інфокомунікацій ОНАЗ ім. О.С. Попова з участю третьої особи ОСОБА_3 про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом, уточнивши його, в якому просить поновити його на роботі, виплатити за робітню плату за час вимушеного прогулу, стягнути грошові втрати, повязані із невидачею трудової книжки, стягнути завдану моральну шкоду та зобовязати відповідача відновити трудову книжку без запису про звільнення за прогул. В обґрунтування позовних вимог позивач, покликався на те, що з 21.06.1996 року працював у Державному науково-дослідному інституті інформаційної інфраструктури. З 05.06.2008 року працював на посаді керівника відділу №25 та керівником інформаційно-аналітичного центру (посада заступника директора), виконуючи науково-дослідні роботи. Наказом відповідача від 22.01.2010 року №5-К ОСОБА_4 був звільнений за прогул. Позивач вважає звільнення протиправним і незаконним, оскільки, на думку позивача, відповідачем було порушено порядок накладення дисциплінарного стягнення, причини звільнення, наведені в наказі не відповідають дійсним обставинам, а він виходив на роботу та виконував свої трудові обовязки, а наказ про його звільнення оформлено на місяць пізніше від вказаної в цьому наказі дати. Такими діями відповідача було порушене гарантоване Конституцією право позивача на працю та завдано йому моральної шкоди.

У судовому засіданні позивач та його представник пояснення дали аналогічні позову, просять такий задовольнити.

Представник відповідача позов заперечив та пояснив, що в період з 2006 по 2008 рік директором ДНДІІІ був ОСОБА_4, який є батьком позивача. В цей період на підприємстві виникла значна заборгованість перед працівниками по заробітній платі, за борги на підприємстві відключили електропостачання та теплопостачання, а тому підприємство фактично простоювало. ОСОБА_4 в період з 02.01.2009р. по 22.01.2010р. на роботу в ДНДІІ не виходив, жодних робіт за завданням інституту не проводив, відділу в своєму підпорядкуванні не мав. Табелювання ОСОБА_4 проводилося відповідно до фактично відпрацьованого часу, а тому, зважаючи на триваючу неявку ОСОБА_4 на роботу та відсутність інформації про причини такої неявки в табелі ОСОБА_4 ставили нуль годин. Заяв про надання відпустки або листів непрацездатності за вказаний період ОСОБА_4В не надавав. Коли в січні 2010 року ОСОБА_4В, прийшов на роботу, йому було запропоновано надати пояснення про причини його неявки на роботу. Оскільки ОСОБА_4 від дачі пояснень з приводу відсутності на роботі не надав, його було звільнено на підставі п.4 ст.40 КЗпП України за прогул. Від отримання розрахункових та трудової книжки в день звільнення ОСОБА_4В, відмовився, однак в подальшому подав заяву, в якій просив видати йому розрахункові та трудову книжку 18.02.2010 р. У вказаний працівником день з ним було проведено розрахунок та видано йому трудову книжку, за отримання якої позивач так і не розписався. На підтвердження факту прогулу представник відповідача покликався на дані ОСОБА_5 перевірки інституту контролюючими органами, доповідні працівників ДНДІІІ, табелі обліку робочого часу, а також інформацію Закарпатського державного університету, де ОСОБА_4 працював за сумісництвом, а також займався викладацькою практикою та їздив у відрядження, в які ДНДІІІ його не направляв. Вважає звільнення законним, обґрунтованим, та проведеним з дотриманням всіх норм чинного законодавства.

Третя особа ОСОБА_3 проти позову заперечила, пояснила, що ОСОБА_4 був звільнений за прогул, оскільки в період з 02 січня 2009 року по 22 січня 2010 року на роботу не виходив. Після звільнення на адресу ОСОБА_4 неодноразово направлялись листи з вимогою надати затверджені Вченою радою інституту плани та звіти науково-дослідних робіт, що можливо виконувались ОСОБА_4 І хоча такі листи інституту ОСОБА_4 були отримані, відповіді він не надав, про зроблену роботу не відзвітувався, як і не надав пояснень про причини його відсутності на роботі протягом всього 2009 року.

Заслухавши сторін, їхніх представників, дослідивши матеріали справи, суд відмовляє у позові з наступних підстав.

ОСОБА_4 був прийнятий в Державний науково-дослідний інститут інформаційної інфраструктури у відділ №22 на посаду інженера, що підтверджується копією наказу від 21 червня 1996 р. №29-К.

Відповідно до п.9 Правил внутрішнього трудового розпорядку, затверджених у 2007 році Директором інституту Членом-кореспондентом НАУ ОСОБА_4, в Державному науково-дослідному інституті інформаційної інфраструктури встановлено режим роботи щоденно з 09:00 год. до 18:00 год., обідня перерва з 13:00 до 14:00 год. За порушення трудової дисципліни адміністрація застосовує такі дисциплінарні стягнення: догану та звільнення.

Наказом директора ДНДІІІ від 05.06.2008 р. №8К-1 старшого наукового співробітника, кандидата технічних наук ОСОБА_4 було призначено керівником інформаційно-аналітичного центру Компютерний зірз покладанням на нього функціональних обовязків заступника директора з інформаційно-аналітичних систем з науковим напрямком фундаментальних, прикладних, дослідно-конструкторських досліджень розпізнавання даних і прийняття рішень та управління в рамках штучного інтелекту. Доказів ознайомлення ОСОБА_4 з покладеними на нього функціональними обовязками сторонами не подано.

Відповідно до наказу директора ДНДІІІ ОСОБА_4 від 01.07.2008 р. № 10-К штатним розписом для керівника відділу передбачався оклад 2500 гривень. Оклад заступника директора з інформаційно-аналітичних систем штатним розписом не передбачався.

З пояснювальної записки в.о. директора ДНДІІІ ОСОБА_6, адресованої в Територіальну державну інспекцію праці у Львівській області вбачається, що у 2009 році в інституті відсутнє теплопостачання, електропостачання. Нарахування заробітної плати здійснюється тільки працівникам, які безпосередньо задіяні у підтриманні функціонування інституту: в.о. директора, головний бухгалтер, головний механік, керівник відділу кадрів, сторожі, прибиральниця. Табелювання проводиться згідно відпрацьованого часу. У звязку з відсутністю обсягів робіт решта працівників інституту написала заяви про надання відпусток без збереження заробітної плати за винятком працівників: ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_4 (мол.), ОСОБА_5 Звільнити вказаних працівників у в.о. директора немає можливості в звязку із відсутністю щодо перебування їх на лікарняному. Нарахування заробітної плати цим працівникам не проводиться, табелювання проводиться відповідно до відпрацьованого часу. Вказані відомості підтверджуються і матеріалами перевірки Територіальної Державної інспекції праці у Львівській області, оформлені ОСОБА_5 перевірки № 13-01-063/0789 від 10.06.2009 р., №13-01-063/1077 від 28.07.2009 р. за результатами яких в.о.директора ДНДІІІ ОСОБА_6 був притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.188-6 КУпАП.

Як підтверджується доданою до матеріалів справи копією пояснювальної записки заступника директора ОСОБА_6 від 25.11.2009 р., адресованої в.о. директора ОСОБА_3, нарахування заробітної плати в інституті проводиться працівникам, безпосередньо зайнятим у функціонуванні інституту, а саме: в.о.гол.бухгалтера ОСОБА_8, гол.механіку ОСОБА_9, нач.відділу кадрів ОСОБА_10, сторожам ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, прибиральниці ОСОБА_14 Керівник відділу №21 ОСОБА_4, керівник відділу №25 ОСОБА_4 та керівник сектору ОСОБА_5 заяв про надання відпусток без збереження заробітної плати не писали і не звертались з вимогами про надання їм завдань на виконання робіт. На своїх робочих місцях за місцем основної роботи у 2009 році вказані працівники не знаходились. Табелювання працівників інституту проводиться відповідно до фактичного виходу на роботу.

З аналізу фінансово-господарської діяльності підприємства, викладеного в ОСОБА_5 про результати перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності в ДП Державний науково-дослідний інститут інформаційної інфраструктури від 18.12.2009 р., який оформлений Департаментом фінансового контролю та протидії корупції Міністерства транспорту та звязку України вбачається, що за 10 місяців 2009 року господарська діяльність підприємства відсутня, проте витрати склали 114 869,84 грн., в тому числі витрати по заробітній платі з нарахуваннями до соціальних фондів 86 578,95 грн.

При аналізі законності та достовірності витрат на оплату праці перевіряючими особами встановлено, що починаючи з січня 2009 року повний робочий день 8 годин працювали лише 8 осіб: ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_14, ОСОБА_8 (за сумісництвом), ОСОБА_13, ОСОБА_11, ОСОБА_12 В той же час, відповідно до фінансової звітності за 2007, 2008 та 9 міс.2009 року підприємство не вело ніякої господарської діяльності. Відсутність комунікацій: електроенергії, водопостачання, опалення, а також незадовільний стан приміщень свідчать про те, що на підприємстві взагалі не проводилась будь-яка господарська діяльність, тобто був факт простою не з вини працівників.

Факт простою підприємства у період 2007-2010 роки підтвердили в судовому засіданні і представник відповідача та третя особа ОСОБА_3

Як вбачається з поданих представником відповідача табелів обліку робочого часу за січень грудень 2009 року, та січень 2010 року позивач ОСОБА_4 на роботу не виходив, в табелі робочого часу проставлено нуль годину звязку з тим, що в ДП ДНДІІІ не було інформації про причини неявки ОСОБА_4 на роботу та інформації про наявність в нього лікарняних листків тимчасової непрацездатності.

Вищезазначені обставини підтверджуються поясненнями, викладеними у доповідній записці від 31.12.2009р. в.о. головного бухгалтера ОСОБА_8 та у доповідній записці заступника директора ОСОБА_6 від 20.01.2010р.

Факт відсутності на роботі ОСОБА_4 у вищевказаний період було також підтверджується актом від 21.01.2010р., що був складений заступником директора ОСОБА_6, бухгалтером ОСОБА_15 та юрисконсультом ОСОБА_16

Факт відсутності ОСОБА_4 на роботі в ДП ДНДІІІ підтверджується також копією листа Закарпатського державного університету від 18.02.2010 р. №172/01-19, з якого вбачається, що ОСОБА_4 з 03 березня 2009 р. по 20 січня 2010 року працював на посаді заступника директора з наукової і грантової роботи Львівського навчально-наукового інституту ЗакДУ на 0,5 ставки за сумісництвом, а також на посаді доцента з погодинною оплатою праці з 03 березня 2009 р. по 30 червня 2009 року. При цьому розмір погодинної оплати становив: за березень 1864,20 грн., квітень 1864,20 грн., травень 745,00грн., червень 1056,38 грн. У відрядженнях від Закарпатського державного університету ОСОБА_4 перебував у такі періоди: з 15.05.09р. по 24.05.09р. ОСОБА_4 перебував у відрядженні в Євпаторії з метою участі у міжнародній конференції; з 15.09.09р. по 24.09.09р. в м.Криниця Здруй (ОСОБА_17) з метою участі в міжнародній конференції, і м.Бельсько Бяла у Вищій школі інформатики та управління з метою проведення сумісної науково-дослідної роботи та участі в міжнародній конференції.

Перебування ОСОБА_4 у травні 2009 року у м. Євпаторія додатково підтверджується показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_5

При цьому відповідач заперечив направлення ОСОБА_4 у відрядження в 2009 році через відсутність фінансово-господарської діяльності ДНДІІІ.

Позивачем доказів поїздки у відрядження м. Євпаторію, м. Криніца Здруй, Бельсько Бяла від Державного науково-дослідного інституту інфраструктури чи надання йому завдань на роботу не подано.

З повідомлення Львівського навчально-наукового інституту Закарпатського державного університету від 21 жовтня 2010 р. №183 на адресу ДНДІІІ, вбачається що ОСОБА_4 з 02.03.2009 р. працював на посаді заступника директора з наукової і грантової роботи Львівського навчально-наукового інституту ЗакДУ на 0,5 ставки за сумісництвом, а також на посаді доцента з погодинною оплатою. При цьому, як доцент, ОСОБА_4В, проводив лекційні та практичні заняття згідно розкладу та графіку навчального процесу, зокрема по вівторках 8 годин, по четвергах 6 або 4 годин згідно розкладу. Листом від 10.01.2011 р. №195 Львівський навчально-науковий інститут Закарпатського державного університету уточнив, що графік розклад занять, по якому працював ОСОБА_4 був встановлений: по вівторках: х 09:00 год. по 15 год. 20 хв., по четвергах з 14:00 год по 16 год. 50 хв. З вказаного випливає обєктивна неможливість ОСОБА_4 у вказаний робочий час читати лекції в Львівському навчально-науковому інституті Зак.ДУ та виконувати свої трудові обовязки в ДП ДНДІІІ.

Слід критично оцінити покази свідка ОСОБА_5, з огляду на стосунки свідка з ДНДІІІ та третьою особою - директором ОСОБА_3, оскільки ОСОБА_5 було звільнено за прогул. Зокрема, не заслуговують на довіру покази ОСОБА_5, що він особисто бачив ОСОБА_4 на робочому місці в Державному науково-дослідному інституті інформаційної інфраструктури, оскільки вказаний свідок не зміг точно вказати періоди, коли саме він бачив ОСОБА_4 на роботі. Самі обставини роботи щодо роботи ОСОБА_4 з персональним ноутбуком суперечать поясненням самого ОСОБА_4, котрий в судовому засіданні дав пояснення, що в звязку із відсутністю в інституті електроенергії ходив працювати в інтернет-кафе. Окрім цього, як вбачається з табелів обліку робочого часу, актів перевірки ДП ДНДІІІ контролюючими органами, вказаний свідок був відсутній на роботі у той самий період, що і ОСОБА_4

Відповідно до вимог ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Відповідна вимога законодавства була дотримана відповідачем, що підтверджується вимогою в.о. директора ДНДІІ ОСОБА_3 від 22.01.2010 р. та ОСОБА_5 про відмову від дачі пояснень від 22.01.2010 р.

В звязку із відсутністю профспілки на підприємстві згода відповідного органу на звільнення ОСОБА_4 адміністрацією не запитувалась.

Як вбачається з копії наказу №5-К від 22.01.2010 р. з 22 січня 2010 року за вчинений прогул (відсутність на роботі без поважних причин з 02.01.2009 р. по 22.01.2010 р. ОСОБА_4 (1973 р.н.) було звільнено з роботи в ДНДІІІ за вчинений прогул згідно п.4 ст.40 КЗпП України. З вказаним наказом ОСОБА_4 було ознайомлено 22.01.2010 р., що підтверджується відповідним актом від 22.01.2010 р. складений за підписом заступника директора ОСОБА_6, бухгалтера ОСОБА_15 та юрисконсульта ОСОБА_16, від підпису про ознайомлення з яким позивач відмовився.

Відповідно до вимог ст.47, 116 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Зважаючи, що ОСОБА_4 в день звільнення відмовився отримати розрахункові кошти, копію наказу про звільнення та трудову книжку, що підтверджується актом від 22.01.2010 р., нараховані при звільненні ОСОБА_4 кошти було депоновано на підтвердження чого відповідачем подано копію банківської виписки за 22.01.2010 р. та копію Квитанції №76 від 22.01.2010 р.

В подальшому ОСОБА_4 звернувся до директора ДП ДНДІІІ ОСОБА_3 з письмовою заявою про виплату йому заборгованої заробітної плати на 18.02.2010 р. на 12600 год. Копія заяви долучена до матеріалів справи.

Як вбачається з листів №04 від 25.01.2010 р. та №15 від 10.02.2010 р., які були вручені позивачу 27.01.2010 р. та 12.02.2010 р. відповідно, керівник ДП ДНДІІІ зверталась до ОСОБА_4 подати підтвердження фактичного виконання ним науково-дослідних робіт за завданням інституту.

18.02.2010р. ОСОБА_4 з`явився у ДНДІІ та подав заяву про виплату йому заробітної плати. ОСОБА_4 було повторно запропоновано підписатись про ознайомлення з Наказом №20-к від 24.1.2009р. Про нарахування. Після підпису про ознайомлення з вказаним Наказом №20-к, ОСОБА_4 було виплачено розрахункові кошти та запропоновано повторно отримати на руки трудову книжку та копію наказу №5-к від 22.01.2010р. про його звільнення. Після отримання на руки трудової книжки і копії Наказу №5-к 22.01.10р. ОСОБА_4 покинув приміщення, не розписавшись про ознайомлення з Наказом №5-к 22.01.10р. та про отримання трудової книжки у книзі обліку руху трудових книжок, про що був складений ОСОБА_16 від 18.02.2010р., за підписом заступника директора ОСОБА_6, бухгалтера ОСОБА_15 та юрисконсульта ОСОБА_16, начальника ЦТЕ РФ ВАТ УкртелекомОСОБА_18, інженера ВАТ УкртелекомОСОБА_19

Факт отримання ОСОБА_4 трудової книжки позивачем не заперечувався.

Відповідно до вимог ч.4 ст.235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

З обставин даної справи вбачається, що вина адміністрації підприємства у затримці видачі трудової книжки ОСОБА_4 відсутня.

Таким чином покликання позивача на його звільнення без законних підстав та оформлення наказу №5-К від 22.01.2010 р. про звільнення з роботи позивача 18 лютого 2010 року не знайшли свого підтвердження та спростовуються зібраними доказами по справі.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З урахуванням обставин даної справи, пояснень сторін, їх представників, пояснень третьої особи, поданих доказів, звільнення ОСОБА_4 з роботи на підставі п.4 ст.40 КЗпП України є законним і обґрунтованим, а позов у цій частині до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Позивачем не доведено факту завдання йому моральної шкоди діями відповідача.

Відповідно до ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи.

Враховуючи наведене, а також наявність достатніх законних підстав для звільнення та дотримання адміністрацією передбаченої законодавством процедури звільнення працівника за вчинений прогул, вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, неотриманого прибутку та відшкодування моральної шкоди, а також відновлення трудової книжки не підлягають до задоволення.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. ст. 10-11, 60-61, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_4 до Одеської національної академії звязку ім. О.С. Попова в особі Науково-дослідного інституту інфокомунікацій ОНАЗ ім. О.С. Попова з участю третьої особи ОСОБА_3 про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя Козюренко Р.С.