Справа № Провадження №22-ц-1157/12 22-ц/1090/1193/12 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Категорія45Доповідач у 2 інстанціїКорзаченко
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 березня 2012 року колегія судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі :

головуючого Лащенка В.Д.,

суддів Корзаченко І.Ф., Кулішенка Ю.М.,

при секретарі Клименко В.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бородянського районного суду від 13 грудня 2011 року у справі позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про визнання шлюбу недійсним, встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна, визнання майна особистою приватною власністю і відшкодування моральної шкоди

та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

встановила:

У квітні 2011 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання шлюбу недійсним, встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна, визнання права власності на особисте майно і відшкодування моральної шкоди. Позов обгрунтовував тим, що з літа 1994 року по березень 2011 року він та ОСОБА_3 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Шлюб вони не реєстрували оскільки в кожного з них не були розірванні попередні шлюби. Свій шлюб він розірвав 17 липня 1997 року. Відповідачка з 19 липня 1997 року по 9 березня 2002 року перебувала у зареєстрованому, але, на його думку, фіктивному шлюбі з ОСОБА_4

У 1996 році вони прийняли до своєї сімї дитину її колишнього чоловіка ОСОБА_4 - ОСОБА_5, яка проживала з ними кілька років.

14 вересня 2001 року за 7000 доларів США вони з відповідачкою спільно купили для спільного проживання житловий будинок в с.Луб'янка Бородянського району Київської області по вул.Короленка, 75. За домовленістю вони оформили договір на імя відповідачки, після чого вона повинна була подарувати йому половину будинку і половину земельної ділянки. У будинку він своїми зусиллями та за допомогою найманих працівників, побудував підвал з опаленням та фундаментом для прибудови і придбав необхідні будівельні матеріали, зробив опалення в будинку, проводив ремонт каналізації та будинку, переробив паркан та виконував інші роботи в будинку.

Однією сім'єю вони проживати до березня 2011 року.

На даний час в будинку відповідачки є його особисті речі: ліжко з двома матрацами вартістю 2000 грн., холодильник "Донбас" вартістю 1500 грн., розкладний диван вартістю 2500 гривень. Також вони за час спільного проживання придбали значну кількість побутової техніки, меблів, будівельних матеріалів.

Після уточнення позовних вимог позивач просив визнати недійсним шлюб, укладений 19 липня 1997 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_3, встановити факт його проживання однією сім'єю з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу з кінця 1999 року по 11 березня 2011 року, визнати їх спільною сумісною власністю пральну машину "SAMSUNG" вартістю 3000 грн., холодильник "Стенол" вартістю 2300 грн.. телевізор "SAMSUNG" вартістю 1200 грн., автомобіль ВАЗ - 2109 "Лада" вартістю 35000 грн. кабіну душову вартістю 2200 грн., електричний водонагрівач (бойлер) вартістю 1000 грн.. газову плиту вартістю 2300 грн., кухонні меблі вартістю 1100 грн., дитячі меблі вартістю 2100 грн.. лічильник газовий вартістю 2500 грн., компресор повітряний "EUROTEC" вартістю 1500 грн., водяну насосну станцію вартістю 1200 грн., фритюрницю "SIEMENS" вартістю 1800 грн., відеокамеру " SAMSUNG " вартістю 2400 грн., компресор повітряний "FІАС" вартістю 3600 грн., бетономішалку електричну вартістю 1500 грн., цеглу будівельну полуторну в кількості 3000 шт. вартістю 4800 грн., шифер плоский 20 листів вартістю 3200 грн,, пиломатеріали в кількості 10 куб.м. вартістю 5800 грн., житловий будинок із земельною ділянкою вартістю 320 000 грн., а всього майна на загальну суму 398500 грн. Поділити вказане майно, визнавши за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку та 1/2 частину земельної ділянки в с.Луб'янка Бородянського району Київської області по вул.Короленка,75, на компресор повітряний "FІАС" вартістю 3600 грн., бетономішалку електричну вартістю 1500 грн., на будівельні матеріали: цеглу, шифер, пиломатеріали загальною вартістю 13860 грн. Інше рухоме майно виділити відповідачці. Визнати його особистою приватною власністю: двоспальне ліжко з двома матрацами вартістю 2000 грн., холодильник "Донбас" вартістю 1500 грн., розкладний диван вартістю 2500 грн. та стягнути з відповідачки на його користь на відшкодування моральної шкоди 10 000 гривень.

ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя. Позов обгрунтовував тим, що він 19 липня 1997 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 і вони разом з його дочкою від першого шлюбу ОСОБА_5 проживали в м.Києві. Під час перебування у шлюбі 14 вересня 2001 року вони за спільні кошти придбали житловий будинок №75 по вул.Короленка в с.Луб'янка Бородянського району Київської області та земельну ділянку, на якій цей будинок розташований. 9 березня 2002 року шлюб між ними розірваний і вони стали проживати окремо, він у своїх батьків, а відповідачка з його дочкою залишилася проживати в спірному будинку. Питання розподілу спільного майна подружжя він не ставив, оскільки ОСОБА_3 ніколи не заперечувала щодо його права на частку в спільному майні. Оскільки ОСОБА_2 безпідставно претендує на його майно, то він з метою захисту своїх прав просить поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя - житловий будинок №75 по вул.Короленка в с.Луб'янка Бородянського району Київської області, розташований на земельній ділянці розміром 0,3000 кв.м. та визнати за ним право власності на 1/2 частину будинку та Ѕ частину земельної ділянки.

Рішенням Бородянського районного суду від 13 грудня 2011 року позов ОСОБА_2 задовлено частково. Постановлено визнати за ОСОБА_2 право власності на компресор повітряний "FІАС" вартістю 3600 грн., електричний бетонозмішувач вартістю 1500 грн., будівельну цеглу полуторну в кількості 3000 шт. вартістю 4800 грн., шифер плоский (3x1,5м) в кількості 20 листів вартістю 3200 грн., пиломатеріали в кількості 10 куб. м. вартістю 5800 грн., які знаходяться в с.Луб'янка Бородянського району Київської області по вул.Короленка,75.

В іншій частині позов ОСОБА_2 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Позов ОСОБА_4 залишити без задоволення.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Апеляційну скаргу необхідно відхилити з теких підстав.

Встановлено, що 17 липня 1997 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_7.

З копій свідоцтв про реєстрацію шлюбу та про розірвання шлюбу, з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу №7 від 13 липня 2011 року і копії акту про розірвання шлюбу №234 від 09 березня 2002 року відділу РАЦСу Святошинського районного управління юстиції у м.Києві вбачається, що 19 липня 1997 року був укладений шлюб між ОСОБА_4 і ОСОБА_3. 9 березня 2002 року шлюб між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 розірваний.

14 вересня 2001 року ОСОБА_3 купила у ОСОБА_8 житловий будинок № 75 по вул.Короленка в с. Луб'янка Бородянського району Київської області та земельну ділянку площею 0,3000 гектара, на якій будинок розташований, що підтверджується нотаріально посвідченими договорами купівлі-продажу.

З копії довідки Лубянської сільської ради Бородянського району Київської області №130 від 23 березня 2011 року вбачається, що ОСОБА_2 проживав з 14 вересня 2001 року в с. Луб'янка Бородянського району Київської області по вул.Короленка,75 без реєстрації.

З копії акта про обстеження житлових умов вбачається, що ОСОБА_2 в період з 2003 року по 2010 рік періодично (наїздами) проживав ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на 30 травня 2011 року ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає, фактично там проживають: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, -дочка ОСОБА_4 та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Відповідно до ст.74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Зазначена норма є чинною з 1 січня 2004 року.

До 9 березня 2002 року ОСОБА_3 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4

ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі між собою не були.

Оскільки на час придбання житлового будинку та земельної ділянки ОСОБА_3 перебувала в шлюбі з ОСОБА_4, то суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання будинку та земельної ділянки спільною власністю ОСОБА_2 і ОСОБА_3

Проведення будівельнирх робіт у будинку не є підставою для визнання за позивачем права власності на 1/2 частину будинку.

Суд також дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задовлення позову ОСОБА_2 про визнання недійсним шлюбу між ОСОБА_3 і ОСОБА_4

Позивачем не доведено факту заподіяння йому моральної шкоди діями відповідачки, тому суд обгрунтовано відмовив ОСОБА_2 в позові про відшкодування моральної шкоди.

Відповідачка визнала позовні вимоги ОСОБА_2 про виділення йому частини рухомого майна, тому суд обгрунтовано задоволив позов у цій частині.

ОСОБА_2 також заявляв вимоги про визнання майна особистою приватною власністю. Ці вимоги позивач обгрунтовував тим, що у відповідачки знаходиться майно, яке належить йому особисто, а саме: двоспальне ліжко з двома матрацами вартістю 2000 грн, диван розкладний вартістю 2500 грн, холодильник «Донбас»вартістю 1500 грн.

Суд не обгрунтував свій висновок про відмову ОСОБА_2 в позові про визнання зазначеного майна особистою приватною власністю.

У засіданні суду апеляційної інстанції відповідачка не заперечувала факт належності особисто позивачу вказаного майна та його вартості, а також того, що це майно знаходиться у гаражі належного їй будинку.

З урахуванням наведеного рішення суду необхідно скасувати в частині спору про визнання майна особистою приватною власністю та ухвалити у цій частині нове рішення.

В іншій частині рішення суду необхідно залишити без змін.

На підставі ст.ст.57 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 309, 316 ЦПК України, колегія,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Рішення Бородянського районного суду від 13 грудня 2011 року скасувати в частині спору про визнання майна особистою приватною власністю та ухвалити у цій частині нове рішення.

Визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на двоспальне ліжко з двома матрацами вартістю 2000 грн, диван розкладний вартістю 2500 грн, холодильник «Донбас»вартістю 1500 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді