АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2012 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Болтунової Л.М.

суддів - Козлова С.П., Тамакулової В.О.

при секретарі - Куць О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УКРСИББАНК» на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2011 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УКРСИББАНК» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановила:

У жовтні 2010 року позивач звернувся в суд із зазначеними позовними вимогами до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та просив стягнути солідарно з відповідачів 112067,33 грн. заборгованості за кредитним договором, а судові витрати покласти на відповідачів.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2011 року позовні вимоги ПАТ «УКРСИББАНК» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 в сумі 112067 грн. 33 коп., вирішено питання стосовно розподілу судових витрат. В решті позовних вимог відмовлено.

З таким рішенням не погодилось ПАТ «УКРСИББАНК» і подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність і необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, просить змінити вказане рішення, а саме: задовольнити позовні вимоги ПАТ «УКРСИББАНК» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості в повному обсязі. В судовому засіданні апеляційної інстанції представник просила скасувати рішення суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга, підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 22 червня 2006 року між позивачем та ОСОБА_2, укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого остання отримала кредит в сумі 19316 швейцарських франків, що дорівнює еквіваленту 78 896,05 грн. за курсом НБУ, строком до 21 червня 2013 року (а.с. 8-12).

У забезпечення виконання зобовязань за даним договором, укладено від 22 червня 2006 року договори поруки між позивачем і ОСОБА_3 № 0/п/1 (а.с. 14) та ОСОБА_4 № 0/п/2 (а.с. 15), відповідно до умов яких відповідачі 2 і 3 прийняли на себе зобовязання відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_2 всіх боргових зобовязань за кредитним договором перед позивачем.

Станом на 24 вересня 2010 року заборгованість відповідачки за кредитним договором склала 112067, 33 грн., з яких 93131, 49 грн. - заборгованість за кредитом, 13385,98 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3687,27 пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ «УКРСИББАНК», суд першої виходив з того, що ОСОБА_2 просила покласти всю відповідальність на неї, позивач до ОСОБА_4 з вимогами про дострокове повернення грошових коштів за кредитним договором не звертався, а також відповідачі 2 і 3 взагалі не були присутніми при укладанні договорів поруки та кредитного договору.

Проте колегія суддів з таким висновком погодитись не може.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, що спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Пунктом 1.3 договору поруки передбачено, що поручителі відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, в тому числі за повернення основної суми боргу, процентів, за використання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків. За сплату пені і інших штрафних санкцій, передбачених в кредитному договорі.

Згідно п. 1.4. - відповідальність кожного з поручителів і позичальника є солідарною.

Зазначені договори поруки від 22 червня 2006 року не оспорені поручителями та не визнані судом недійсними.

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду, на підставі п.4 ст. 309 ЦПК України,та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «УКРСИББАНК» про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УКРСИББАНК» - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2011 року скасувати.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «УКРСИББАНК» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 в сумі 112067 грн. 33 коп., а також 1120 грн. 67 коп. судового збору на користь держави.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: