Справа №22-ц-720/12Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія45Доповідач у 2 інстанції Кулішенко
УХВАЛА

Іменем України

15 лютого 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Лащенка В.Д.,

суддів: Корзаченко І.Ф., Кулішенка Ю.М.,

при секретарі : Соловйову А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та служби у справах дітей Богуславської РДА на рішення Богуславського районного суду Київської області від 08 грудня 2011 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Побережківська сільська рада Богуславського району Київської області, Ліплявська сільська рада Канівського району Черкаської області, служба у справах дітей Богуславської РДА Київської області, служба у справах дітей Канівської РДА Черкаської області, прокуратура Богуславського району Київської області про відібрання дитини та відшкодування моральної шкоди та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Побережківська сільська рада Богуславського району Київської області, Ліплявська сільська рада Канівського району Черкаської області, служба у справах дітей Богуславської РДА Київської області, прокуратура Богуславського району Київської області про зміну місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2011 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відібрання дитини та відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свій позов тим, що з 27.06.2000 року вона з відповідачем перебувала у шлюбі. Від цього шлюбу 11.12.1998 року народилась донька ОСОБА_4 Однак, подружні відносини не склалися і з 2005 року вони почали проживати окремо та розлучилися.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 31.03.2009 року місцем проживання дочки визнане с. Ліпляве, Канівського району Черкаської області. Це рішення ухвалою Апеляційного суду Київської області залишено без змін.

В липні 2010 року відповідач самовільно, без погодження з позивачкою, змінив місце проживання дитини, забравши її до себе в с. Закутинці, Богуславського району Київської області.

На даний час відповідач рішення суду не виконує, добровільно повернути дитину відмовляється.

Відповідач звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про зміну місця проживання дитини, посилаючись на те, що позивачка неналежним чином виховує доньку, дуже часто залишається на нічній зміні, не турбується про стан її здоров'я.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 08 грудня 2011 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 задоволено частково. Відібрано малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 від її батька ОСОБА_2 та повернуто її матері ОСОБА_3. Стягнуто з ОСОБА_2 1000 гривень моральної шкоди, 171 грн. понесених судових витрат.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 та служба у справах дітей Богуславської районної державної адміністрації звернулися з апеляційними скаргами в яких просять це рішення скасувати та постановити нове.

Апеляційні скарги не підлягають до задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним та обґрунтованим і відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги? Якими доказами вони підтверджуються? Які факти установлені, що мають значення для вирішення справи? Які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин?

Згідно із ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, надавши докази відповідно до ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 161 СК, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 народилась 11.12.1998 року і батьками дитини записано сторін по справі. Встановлено, що ОСОБА_3 працює на посаді бригадира вирощування птиці в ПАТ Миронівська птахофабриката її дохід за період квітень 2011 року по вересень 2011 року становить 56642 грн. 78 коп., а відповідач в свою чергу працюючи різноробочим в СТОВ Добробут Плюсза той самий період отримав 1080 грн. 25 коп..

Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач має велике хазяйство, що підтверджується відповідною довідкою сільради від 01.11.2011 року № 607.

Відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов проживання, то позивач та відповідач проживають у власних будинках. Умови проживання в обох сторін добрі, але у позивачки на думку суду першої інстанції більш кращі умови для виховання та проживання дитини, оскільки позивачка має постійне місце роби ще з 2007 року, позитивну характеристику, та значно більшу ніж у відповідача заробітну плату.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3 судом першої інстанції не встановлено виняткових обставин, які б компрометували позивачку і вказували б на її неналежне ставлення до виконання своїх батьківських обов'язків. Жодних доказів, які б свідчили про недбале або жорстоке ставлення до дитини, негативний вплив на її особистість, за яких дівчинка має бути розлучена зі своєю матір'ю судом не здобуто.

Відповідно до прав та обов'язків батька та його бажання виховувати дитину особисто і зважаючи на вищенаведене та приймаючи до уваги конкретні обставини справи, вік дитини, стать дитини, перехідний період доньки, суд першої інстанції посилався на те, що в інтересах дитини буде не розлучати малолітню дочку з матір'ю, тобто змінювати її місце проживання, яке було визначено згідно до рішення суду.

Судом першої інстанції було встановлено, що дитина в зв'язку з тим, що її батько забрав до свого місця проживання, була змушена звернутись до іншої, місцевої школи. Офіційно ж дитина рахується за визначеним судом місцем проживання позивачки. Відповідач офіційно на даний час визначеного місця роботи не має, повинен сплачувати аліменти позивачці на утримання дитини.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що не встановлено жодної з підстав порушення прав відповідача збоку позивача.

Доводи апеляційних скарг ОСОБА_2 та служби у справах дітей Богуславської РДА, що проживання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 разом з її матірю призведе до погіршення стану здоровя дочки та сильних душевних страждань не ґрунтуються на матеріалах справи та висновків суду не спростовують.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів не знайшла підстав для скасування рішення суду першої інстанції і відхиляє апеляційні скарги ОСОБА_2 та служби у справах дітей Богуславської РДА та залишає рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та служби у справах дітей Богуславської РДА - відхилити.

Рішення Богуславського районного суду Київської області від 08 грудня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді :