АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №2-441/1064/12 Головуючий в першій інстанції
Провадження № 22ц/491/2294/12 ОСОБА_1
Категорія - 27 (І) Доповідач Остапенко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

18 вересня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Остапенко В.О.

суддів: Братіщевої Л.А., Михайлів Л.В.

при секретарі: Бадалян Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 березня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Тернівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про виключення майна з акту опису та звільнення з-під арешту,

Сторони в судове засідання не з'явились, належним чином повідомлені. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалось.

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Тернівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції та просив зупинити виконавче провадження ВП № 26771332, виключити однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 з акту опису та арешту майна.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що Тернівським районним судом м. Кривого Рогу винесено рішення про стягнення з позивача на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 80 933 грн. та видано виконавчий лист № 2-2021 від 29.11.2010 року.

На виконання виконавчого листа № 2-2021 від 29.11.2010 року Тернівським ВДВС Криворізького МУЮ 27.05.2011 року було відкрито виконавче провадження ВП № 26771332 та 01.11.2011 року складено акт опису та арешту однокімнатної квартири АДРЕСА_1, яка належить позивачу на праві приватної власності.

Позивач вважає даний акт незаконним та таким, що підлягає скасуванню, з тих підстав, що він має кредитну заборгованість перед ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», в забезпечення виконання умов кредитного договору, дане нерухоме майно було передано в заставу. Умови даного договору виконуються без порушень строків, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до суду з позовом про стягнення заборгованості або про звернення стягнення на предмет застави, до суду не звертався.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 березня 2012 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на те що, 31.01.2008 року між ним ба ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 71-пк-2008, з метою забезпечення своєчасного виконання договору, ним було передано в заставу нерухоме майно: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Даний договір судом не витребувано та в судовому засіданні не досліджено.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Суд вірно встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і обґрунтовано, відповідно до норм матеріального та процесуального закону відмовив в задоволенні позовних вимог.

Судом встановлено, що Тернівським районним судом м. Кривого Рогу винесено рішення про стягнення з позивача на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 80 933 грн. та видано виконавчий лист № 2-2021 від 29.11.2010 року.

На виконання виконавчого листа № 2-2021 від 29.11.2010 року державним виконавцем Тернівської ВДВС Криворізького МУЮ ОСОБА_4 було відкрито виконавче провадження ВП № 26771332 та 01.11.2011 року складено акт опису та арешту однокімнатної квартири АДРЕСА_1, яка належить позивачу на праві приватної власності, відповідно до договору купівлі-продажу від 13.07.2006 року (а.с.12).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, дав їм належну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку, що законодавством не передбачено заборону накладення арешту на майно, яке знаходиться в іпотеці.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

Відповідно до ст.. 11 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, повязаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно або на окремо визначене майно боржника.

Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису й арешту майна боржника.

Арешт застосовується для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації.

Відповідно до ч.5 ст. 52 зазначеного Закону про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та розяснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту.

ОСОБА_5 України «Про виконавче провадження»не містить заборони вчиняти дії по виконанню рішення суду шляхом винесення постанови про арешт заставленого майна, колегія суддів вважає, що такі дії державного виконавця є правомірними і такими, що не порушують права сторін у виконавчому провадженні по виконанню рішення Тернівського районного суду, щодо стягнення з позивача на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 80 933 грн.

Виходячи з вищевикладеного, суд правильно оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Перевіряючи законність і обгрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення врахував всі факти, що входять до предмета доказування, перевірив підтвердження обставин (факти), якими мотивовано рішення, належними та допустимими доказами, а висновки суду відповідають встановленим фактам і норми матеріального й процесуального права застосовано вірно.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не надав значення вимогам матеріального та процесуального права є не обгрунтованими та нічим не підтвердженні.

А тому, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції, при розгляді спору, було вірно проаналізовано надані сторонами докази та відповідні норми законодавства, і враховано їх при ухваленні рішення, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність судового рішення, а в апеляційній скарзі не наведено підстави, передбачені ст. 309 ЦПК України , і які б давали підстави скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення у справі.

Керуючись ст. ст. 303 , 307 , 308 , 313 , 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 березня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:/підпис/

Судді:/підписи/