БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/1007/449/2012, справа № 2-4122/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«02» квітня 2012 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

при секретарях: Лобко А.С., Богдан Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Броварського району Київської області, треті особи: директор цієї школи ОСОБА_3 й заступник директора школи з господарської частини ОСОБА_4, Броварська районна державна адміністрація Київської області, про скасування наказів щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовувала тим, що вона із 18 грудня 2007 року по 26 жовтня 2010 року працювала у ОСОБА_2 загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Броварського району Київської області на посаді заступника директора з господарської частини. Наказом директора цієї школи від 26 жовтня 2010 року № 229 звільнено її із роботи на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України у звязку із систематичним невиконанням без поважних причин обовязків, покладених на неї трудовим договором. Звільнення із роботи є неправомірним, оскільки про накладені на неї дисциплінарні стягнення їй нічого не було відомо, згода профспілкового комітету на її звільнення із роботи відсутня. Крім того, її ніхто не повідомляв у встановлені чинним законодавством строки про звільнення із роботи. Просить суд: - поновити строк на звернення до суду із позовом; - скасувати наказ директора ОСОБА_2 загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 07 грудня 2009 року № 245 про притягнення її до дисциплінарної відповідальності; - скасувати наказ директора ОСОБА_2 загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 26 березня 2010 року про притягнення її до дисциплінарної відповідальності № 65; - скасувати наказ директора ОСОБА_2 загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 13 травня 2010 року про притягнення її до дисциплінарної відповідальності; - скасувати наказ директора ОСОБА_2 загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 26 жовтня 2010 року № 229 про звільнення її із роботи; - визнати незаконним її звільнення на підставі наказу директора школи від 26 жовтня 2010 року з посади заступника директора з господарської частини ОСОБА_2 загальноосвітньої школи; - поновити її на посаді заступника директора з господарської частини ОСОБА_2 загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів; - стягнути із ОСОБА_2 загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів на її користь середній заробіток в сумі 1 250 грн. 00 коп. за місяць за час вимушеного прогулу із 26 жовтня 2010 року; - стягнути із ОСОБА_2 загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів на її користь 5 000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 заявлені позовні вимоги підтримали й просили їх задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів й третя особа директор цієї школи ОСОБА_3 позов не визнала й просила у його задоволенні відмовити.

У судове засідання треті особи: заступник директора ОСОБА_2 загальноосвітньої школи з господарської частини ОСОБА_4 та Броварська районна державна адміністрація Київської області не зявилися, своїх представників до суду не направили. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки не повідомолені.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та зявилися у судове засідання, дослідивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні факти й відповідні їм правовідносини.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України чітко визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала із 18 грудня 2007 року по 26 жовтня 2010 року в ОСОБА_2 загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Броварського району Київської області на посаді заступника директора з господарської частини (а.с. 45-46, 158-160). Звільнена із роботи 26 жовтня 2010 року на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України за систематичне невиконання посадових обовязків без поважних причин (а.с.8).

З матеріалів справи вбачається, що за час роботи ОСОБА_1 притягалася до дисциплінарної відповідальності.

Зокрема, наказом директора ОСОБА_2 загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 07 грудня 2009 року № 245 оголошено догану заступнику директора з господарської частини цієї школи ОСОБА_1 у звязку із не проведенням інвентаризації шкільного майна (наказ від 16 жовтня 2009 року) й через самочинне проведення навчання операторів, які не працюють у школі (а.с.110).

Наказом директора ОСОБА_2 загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 26 березня 2010 року № 65 оголошено догану заступнику директора з господарської частини ОСОБА_1 за невиконання посадових обовязків, а саме через не виставлення інвентаризаційних номерів на обладнанні, яке придбане у 2008 році згідно із відомостями за 2010 рік й не поновлення інвентаризаційних номерів на обладнанні та меблях (а.с.118).

Наказом директора ОСОБА_2 загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 13 травня 2010 року № 106 оголошено догану заступнику директора з господарської частини ОСОБА_1 за невиконання посадових обовязків на час перевірки, а саме непромаркування притирального інвентарю із 01 вересня 2009 року, а також через відсутність контролю за станом прибирання туалетів, класних кімнат, чистотою дверей, підвіконня та наявності миючих засобів у туалетах (а.с.127).

Наказом директора ОСОБА_2 загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 28 вересня 2010 року № 208 звільнено ОСОБА_1 з роботи на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України за систематичне невиконання посадових обовязків без поважних причин із 28 вересня 2010 року (а.с.6).

Наказом директора ОСОБА_2 загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 28 вересня 2010 року № 210 скасовано наказ від 28 вересня 2010 року № 208 й прийнято рішення про поновлення питання про звільнення заступника директора школи з господарської частини ОСОБА_1 після отримання від профспілкового комітету школи рішення про погодження чи непогодження із звільненням (а.с.149).

Наказом директора ОСОБА_2 загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 26 жовтня 2010 року № 229 звільнено ОСОБА_1 з роботи за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, які покладені на неї трудовим договором, тобто на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України. Підстави: 1. дисциплінарні стягнення від 07 грудня 2009 року № 245, від 26 березня 2010 року № 65, від 13 травня 2010 року № 106; 2. заява директора школи ОСОБА_3 від 29 вересня 2010 року голові профспілкового комітету ОСОБА_6 про згоду на звільнення ОСОБА_1 (а.с.152).

Згідно із наказом директора ОСОБА_2 загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 02 листопада 2010 року № 238 на посаду заступника директора із господарської частини призначено ОСОБА_4 з 02 листопада 2010 року (а.с.167).

У судовому засіданні в цій справі були допитані в якості свідків: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

Свідок ОСОБА_6 (голова профспілкового комітету) дала покази про те, що на перше засідання профспілкового комітету 29 вересня 2010 року директором школи було надано лише накази без письмових пояснень ОСОБА_1 По першому звільненню не проводилося засідання профспілкового комітету. Матеріалів для прийняття відповідного рішення було недостатньо. Не було нікому відомо про те, що звільнення ОСОБА_1 анульоване. Розгляд питання про звільнення ОСОБА_1 було відкладено. На друге засідання профспілкового комітету було додано ще декілька наказів, однак знову ж таки без письмових пояснень ОСОБА_1 Також остання на той час перебувала на лікарняному. За таких обставин питання щодо погодження звільнення ОСОБА_1 не вирішувалося й залишилося відкритим.

Свідок ОСОБА_7 (секретар профспілкового комітету) дала покази про те, що 29 вересня 2010 року вона одержала від директора школи заяву й копії наказів щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності. Письмових пояснень ОСОБА_1 по дисциплінарним проступкам не було. Директор відмовилася надати відповідні акти про відмову працівника від ознайомлення з наказами про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Матеріалів для прийняття рішення профспілковим комітетом було недостатньо. Про те, що перший наказ директора школи щодо звільнення ОСОБА_1 із роботи анульовано профспілковий комітет не було повідомлено. Повторно директором школи були надані такі самі документи як і в перший раз. На друге засідання профспілкового комітету ОСОБА_1 не зявилася, оскільки перебувала на лікарняному. За наслідками розгляду питання про звільнення ОСОБА_1 із роботи не було прийнято жодного рішення.

Свідок ОСОБА_8 (член профспілкового комітету) дала покази про те, що на першому засіданні профспілкового комітету хотіли вирішити питання мирним шляхом, запропонувавши ОСОБА_1 звільнитися із роботи за власним бажанням. Жодне рішення не було прийняте. На друге засідання ОСОБА_1 не зявилася. Директор школи надала відповідні документи, накази, акти про відмову працівника від ознайомлення із наказами про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Із документами ознайомлювалися всі члени профспілкового комітету. Особисто вона була присутня під час оголошення ОСОБА_1 наказу директора школи про її звільнення. Наказ зачитала директор школи й запропонувала ОСОБА_1 ознайомитися із ним й поставити про це підпис. Також було запропоновано забрати трудову книжку. Однак ОСОБА_1 відмовилася поставити підпис про те, що вона ознайомлена із наказом про її звільнення.

Свідок ОСОБА_9 (член профспілкового комітету) дала покази про те, що вона була членом інвентаризаційної комісії, бачила як проводилася інвентаризація. Інветаризаційних номерів не було, комісією було виявлено нестачу матеріальних цінностей на значну суму, була відсутня відповідна нумерація, багато речей не були списані, про що складалися акти. Також складено було акт про відмову ОСОБА_1 поставити свій підпис у документах, що складалися за наслідками перевірки. На перше засідання профспілкового комітету директором школи були надані не всі документи. Вона показала лише накази, а інші документи не надала, оскільки вони в неї були в оригіналі без копій. Надати оригінали документів директор школи відмовилася через недовіру до окремих членів профспілкового комітету. Письмових пояснень ОСОБА_1 не було, оскільки вона відмовлялася підписатися про ознайомлення з цими документами. На друге засідання профспілкового комітету були подані всі документи. На цьому засіданні ОСОБА_1 була відсутня.

Свідок ОСОБА_10 (член профспілки) дала покази про те, що до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 притягалася за невиконання посадових обовязків. По звільненню ОСОБА_1 проводилося два засіданні профспілкового комітету. Перше засідання закінчилося тим, що на ньому частково було надано пояснення ОСОБА_1 Кожен із членів профспілкового комітету висловив свою точку зору з приводу звільнення ОСОБА_1 із роботи. З документами, які стали підставою для порушення питання про її звільнення ознайомлювалися. Оригінали документів директор школи не залишила. На другому засіданні ОСОБА_1 не була присутньою, оскільки перебувала на лікарняному. ОСОБА_1 зі своїми посадовими обовязками не справлялася. Навіть санітарно-епідеміологічною станцією було складено акт про знаходження шкільного закладу у неохайному стані. Також свідок ОСОБА_10 дала покази про те, що вона була членом інвентаризаційної групи, якою встановлено відсутність інвентаризаційних номерів на значній кількості матеріальних цінностей, речі не були збережені. Пропонували ОСОБА_1 звільнитися за власним бажанням. Також вона була присутньою при оголошенні директором школи наказу ОСОБА_1 щодо її звільнення, остання розписалася у ньому й вказала про те, що із звільненням вона не погоджується. Також директором школи їй було запропоновано забрати трудову книжку.

З матеріалів справи вбачається, що від ознайомлення із наказами директора школи про накладення дисциплінарних стягнень ОСОБА_1 відмовлялася, про що складені відповідні акти.

Звернення директора ОСОБА_2 загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів до профспілкової організації з приводу звільнення позивача із роботи було залишене без відповідного реагування й профспілковим комітетом жодного рішення з цього питання не було прийнято.

За змістом статей 148, 149 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у звязку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Накази директора ОСОБА_2 загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 не оскаржувалися останньою й на час розгляду цієї цивільної справи у суді не скасовані.

Згідно із статтею 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у пятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору.

Відповідно до пункту 3 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 пропустила визначений статтею 233 КЗпП України строк на звернення до суду із позовом про вирішення трудового спору, оскільки про підставу звільнення із роботи вона дізналася відразу після видання відповідного наказу з цього питання від 26 жовтня 2010 року, а до суду із позовом звернулася лише у листопаді 2011 року, однак суд вважає за необхідне, розглянувши справу по суті, відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову з підстав необґрунтованості заявлених позовних вимог, а не з підстав пропуску строку на звернення до суду за захистом порушеного права. Звернення позивача до правоохоронних органів стосувалися дій директора школи щодо виконання остатньою посадових обовязків, а не оскарження дій, пов'язаних із притягненням її до дисциплінарної відповідальності та звільненням із роботи.

Керуючись ст.ст. 209, 212 215 ЦПК України Броварський міськрайонний суд Київської області,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин