Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22 - 2483 / 2012 р. Головуючий у 1-й інстанції: Дмитрієва М.М.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„ 22 травня 2012 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Онищенка Е.А.

Суддів: Подліянової Г.С.

ОСОБА_2

При секретарі: Карацюпі О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 березня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства «Запоріжсортнасіннєовоч», ОСОБА_4, треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, Орендне підприємство «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», про визнання недійсними договорів купівлі - продажу нерухомого майна.

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ВАТ «Запоріжсортнасіннєовоч», ОСОБА_4, треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, Орендне підприємство «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», в якому просить суд визнати недійсними договори купівлі - продажу нерухомого майна, посвідчені 07.06.2011 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстровані за №№ 2957 та 2960, повернути сторони вказаних договорів в стан, який існував до їх укладення, стягнути з відповідача на свою користь судові витрати.

В позові зазначено що ОСОБА_3 є генеральним директором ВАТ «Запоріжсортнасіннєовоч». Між ВАТ «Запоріжсортнасіннєовоч» та відповідачем ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна від 07.06.2011 року, зареєстрований у реєстрі за №2957 та договір купівлі-продажу нерухомого майна від 07.06.2011 року, зареєстрований у реєстрі за №2960. Позивач зазначає, що всупереч п. 2 кожного з зазначених договорів він особисто не отримував грошові кошти. Грошові кошти повинні перераховуватися на поточний рахунок продавця, або внесені в касу, так як майно продавалося від імені юридичної особи. Таким чином вважає, що договори укладені без наміру виконати їх умови щодо оплати за придбане майно. Правовою підставою недійсності правочинів вважає ч. 5 ст. 203, ст. 215, ст. 230 ЦК України.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.03.2012 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст.. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання договорів курівлі-продажу нерухомого майна недійсними, районний суд виходи з того, що ОСОБА_3 не довів, що оскаржувані договори порушують його права, свободи чи інтереси. Наявність обману відповідно до ст.. 230 ЦК України повинна доводити сторона договору, якою позивач ОСОБА_3 не є, а порушення умов договору щодо оплати не може бути підставою для визнання його недійсним.

З таким висновком суду першої інстанції можна погодитись.

Виходячи зі змісту ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним ( оспорюваний правочин).

Судом встановлено, що 07 червня 2011 року між Відкритим акціонерним товариством « Запоріжсотнасіннєовоч», в особі представника позивача ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4 були укладені два договори купівлі-продажу нерухомого майна, які були нотаріально посвідчені та зареєстровані за № № 2957 та 2960 (а.с. 9-10).

Отже сторонами цих договорів є ВАТ « Запоріжсортнасіннєовоч» ( продавець) та ОСОБА_4 ( покупець).

Позов заявлений ОСОБА_3, як фізичною особою, яка не є стороною зазначених договорів. Підставою визнання цих договорів недійсними позивач посилається на те, що відповідач ОСОБА_4 не вніс кошти ВАТ «Запоріжсортнасіннєовоч» за придбане ним нерухоме майно чим вів в оману зазначене підприємство щодо обставин, які мають істотне значення, а саме обовязку покупця сплатити вказану суму безпосередньо зазначеному підприємству, тому на підставі ст. 230 ЦК України такі договори мають бути визнанні недійсними.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Позивач не надав доказів у чому саме полягає порушення відповідачами прав позивача.

Продавець юридична особа ВАТ « Запоріжсотнасіннєовоч» вимог щодо визнання зазначених договорів купівлі-продажу нерухомого майна недійсними, не заявляла, повноважень на представництво інтересів ВАТ « Запоріжсортнасіннєовоч» позивачу не надавала.

Відповідно до ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення ( частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Отже, з даної норми випливає, що наявність обману повинна доводити сторона договору, проте позивач ОСОБА_3 стороною договору не є.

Суд першої інстанції врахував фактичні обставини справи, вимоги закону і обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_3

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що судом повно і всебічно зясовані обставини справи, висновки відповідають цим обставинам і набутим доказам , характер правовідносин між сторонами визначений правильно, норми матеріального і процесуального права при розгляді спору не порушені, застосовані правильно, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, а доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права є неспроможними та необґрунтованими і не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 березня 2012 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляджу цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: