АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/447/2012 Головуючий у 1-й інстанції Окунь Т.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2012 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М. суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3 при секретарі: Ачкасовій О.Н. за участю адвоката ОСОБА_4.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5

на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 08 листопада 2011 року

у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 /треті особи: Дмитрівська сільська рада, Комсомольська державна нотаріальна контора, Третя Кременчуцька державна нотаріальна контора/ про визнання заповіту недійсним.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2009 року позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про визнання недійсним заповіту ОСОБА_8, посвідченого 20 червня 2008 року секретарем Дмитрівської сільської ради м. Комсомольська. В позовній заяві позивач вказував, що 13 листопада 2008 року померла його мати - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, після смерті якої відкрилась спадщина. За п»ять місяців до своєї смерті ОСОБА_8 склала заповіт на другого сина - ОСОБА_7 - відповідача у справі, хоча мала намір заповісти все майно на нього /позивача/, оскільки за життя висловлювала таку думку.

Позивач вважає, що його матір ввели в оману, вона не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними на час складання заповіту через ускладнення зі здоров»ям, яке вона мала внаслідок зловживання спиртним, що є підставою для висновку, що заповіт не був проявом її свідомого рішення, а тому має бути визнаний недійсним.

22 серпня 2009 року відповідач у справі ОСОБА_5 помер.

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 01 червня 2010 року до участі у справі залучено правонаступника відповідача - його дружину - ОСОБА_6, яка прийняла спадщину після померлого ОСОБА_5

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 08 листопада 2011 року у задоволенн позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним - відмовлено.

He погодившись з даним рішенням суду, позивач ОСОБА_5 оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати оскаржуване ним рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Колегія судців, заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно п.1. ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними у справі доказами що 13 листопада 2008 року померла ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 - мати сторін у справі. Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина - належний померлій на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: с. Дмитрівна вул. Шевченка, 93 м. Комсомольська. За життя ОСОБА_8 зробила заповіт, згідно з яким все належне їй майно заповіла своєму синові - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вказаний заповіт 20 червня 2008 року посвідчено секретарем Дмитрівської сільської ради м. Комсомольська Полтавської області, зареєстровано в реєстрі №266.

Позивач після смерті ОСОБА_8 подав до Комсомольської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом, та, вважаючи заповіт недійсним, з підстав, що ОСОБА_8 на момент вчинення правочину була в такому стані, що не могла усвідомлювати значення своїх дій, - звернувся до суду з відповідним позовом.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

У відповідності з ч.І ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повного цивільною дієздатністю.

Згідно положень ч. 2 ст. 1257 ЦК України суд може визнати заповіт недійсним, якщо встановить, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Дієздатність ОСОБА_8 та її вільне волевиявлення на час складання заповіту підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 - секретар Дмитрівської сільської ради, яка посвідчувала заповіт померлої; допитаний у судовому засіданні сімейний лікар - ОСОБА_10, який неодноразово оглядав ОСОБА_8, пояснив, що виражених розладів психіки у покійної не було.

Показання інших свідків, допитаних в судовому засіданні за клопотанням обох сторін позбавлені будь-якого опису фізичного стану ОСОБА_8 на час вчинення правочину та різняться за своїм змістом щодо вживання ОСОБА_8 алкоголю.

За висновком посмертної судово-психіатричної експертизи /акт №50 від 24 травня 2011 року/, проведеної судово-психіатричною експертною комісією Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні на виконання ухвали суду від 01 вересня 2010 року - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, на час складання заповіту 20 червня 2008 року будь-яким психічним розладом не страждала, тому могла усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Експертна комісія не знайшла у ОСОБА_8 ознак медичного критерію недієздатності чи обмеженої дієздатності станом на 20 червня 2008 року.

З урахуванням наведених обставин, а також виходячи з того, що надані позивачем докази показання свідків та інформація головного лікаря, /яка за висновком експертизи не знайшла свого підтвердження в медичній документації/, з огляду на відсутність в них даних щодо стану ОСОБА_8 та її спроможності усвідомлювати значення своїх дій під час складання заповіту, не є тими доказами в контексті вимог ст. ст. 58, 59 ЦПК України, які можуть свідчити про те, що під час складання заповіту існували та/або діяли такі фактори, які викликали такий тимчасовий стан спадкодавця, що позбавляв її можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними, - місцевий суд дійшов правильного висновку, що вимоги позивача про визнання заповіту недійсним не є доведеними та задоволенню не підлягають. З цих підстав суд обґрунтовано відмовив ОСОБА_5 у задоволенні його позову.

Матеріали справи не містять даних, а позивачем не надано доказів, які б свідчили, що спадкодавець ОСОБА_8 в момент складання заповіту - 20 червня 2008 року знаходилась під впливом фізичного або психічного насильства або мала стійкий розлад здоровя, через який могла не усвідомлювати значення свої дій.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду та не дають правових підстав для її задоволення.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.І ст. 307, ст. ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області в ід 08 листопада 2011 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: