Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2012 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,при секретарі Лупінос Є.А., розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району,Комунального ремонтно-будівельного підприємства «Зеленбуд»(далі КП «Зеленбуд»)про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2011 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом,уточненим в процесі розгляду справи,в якому заначає,що 11.10.2011 р.приблизно о 13 год.25 хв. на його автомобіль «HONDA CR-V»р.н. НОМЕР_1 під час руху на проїзній частині напроти буд. 54 по вул.Карпенка-Карого в м.Запоріжжі впала тополя ,яка пошкодила автомобіль, в результаті чого йому як власнику завдано матеріальну шкоду на суму 75268 гр.18 коп.

Крім того зазначає,що в зв*язку з пошкодженням автомобіля він пережив нервовий струс та зазнав душевних страждань через неможливість ним користуватись,змушений був змінити звичайний спосіб життя та відкласти раніше заплановані ділові справи,чим йому завдано моральної шкоди,яку позивач оцінив в 10000 гривень.

Посилаючись на те,що тополя,падіння якої стало причиною ДПТ,є власністю Запорізької міської ради,перебувала на балансі районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, обслуговувалась КП «Зеленбуд»,заподіяння йому шкоди позивач вважає наслідком спільної бездіяльності відповідачів і просить суд стягнути з відповідачів солідарно матеріальну шкоду в сумі 75268 гр.18 коп.,витрати по проведенню товарознавчого дослідження в сумі 500 гр.,витрати по направленню телеграм з викликом відповідачів до експертної установи в сумі 177 гр.93 коп.,відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 гр.та судові витрати.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав з посиланням на вказані в позовній заяві обставини і просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 вважає вимоги свого довірителя законними та доведеними доказами з обгрунтуванням на те,що органи місцевого самоврядування зобов*язані забезпечити належне утримання та обслуговування елементів благоустрою,до яких належать зелені насадження,шкода позивачу заподіяна внаслідок спільної бездіяльності відповідачів ,які не вжили всіх необхідних та достатніх заходів для запобігання падіння дерева,підлягає відшкодуванню на підставі ст.1166,1167 ЦК України в повному обсязі.

Представник Запорізької міської ради в процесі розгляду справи проти позову до цього відповідача заперечувала з посиланням на те,що Запорізька міська рада,яка є власником тополі,що впала на автомобіль позивача 11.10.2011 р.,визначила балансоутримувачем об*єктів благоустрою комунальної власності в Шевченківському районі,в тому числі дерев,в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району,яка і повинна була виконувати всі необхідні роботи по поточному утриманню закріплених за нею об*єктів зеленого господарства.Вважає,що Запорізька міська рада є неналежним відповідачем за позовом ОСОБА_1 ,який має бути пред*явлений до районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району.

Представник районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району в процесі розгляду справи проти позову до цього відповідача заперечувала з посиланням на те,що на виконання делегованих районній адміністрації повноважень як балансоутримувачу об*єктів благоустрою та в межах виділених асигнувань з міського бюджету був визначений виконавець поточних робіт по утриманню в належному стані зелених насаджень на території Шевченківського району,в тому числі по вул.Карпенка-Карого,в особі КП «Зеленбуд»,про що були укладені відповідні договори.Протягом 2011 р.КП «Зеленбуд`виконувались роботи по обрізанню,звалюванню,кронуванню,знищенню сухих та аварійно-небезпечних дерев ,в тому числі по вул.Карпенка-Карого,які районною адміністрацією Запорізької міської ради по Шевченківському району як замовником були повністю оплачені.Просила відмовити в позові до районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району як в заявленому до неналежного відповідача.

Представник КП «Зеленбуд`в процесі розгляду справи проти позову до цього відповідача заперечувала і просила відмовити в позові як в заявленому до неналежного відповідача,оскільки вул.Карпенка-Карого не входить в перелік об*єктів,які обслуговуються підприємством в Шевченківському районі,КП «Зеленбуд`не є власником або балансоутримувачем зелених насаджень і самостійно не визначає об*єкти благоустрою,які підлягають поточному обслуговуванню.

Всебічно вивчивши обставини справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників , дослідивши надані письмові докази у сукупності, допитавши свідків, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано, підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин, виходячи з наступного.

З матеріалів справи суд встановив, що 11.10.2011 р. приблизно о 13 год.25 хв. на автомобіль «HONDA CR-V»р.н. НОМЕР_1 під час руху на проїзній частині напроти буд.54 по вул.Карпенка-Карого в м.Запоріжжі впала тополя ,яка пошкодила автомобіль,що підтверджуються довідкою ДАІ про ДТП.

Відповідно до висновку № 1892 від 24.12.2011 р.,внаслідок технічного пошкодження вказаного автомобіля позивачу як власнику завдано матеріальну шкоду на суму 75268 гр.18 коп.

Обставини заподіяння шкоди та її розмір в процесі розгляду справи відповідачами не оспорювались.

Позивачем також були за власний рахунок понесені витрати на оплату проведення автотехнічного дослідження в сумі 500 гр.та виклик телеграмами відповідачів до експертної установи в сумі 177 гр.93 коп.,про що надані квитанції.

Таким чином,загальний розмір матеріальних збитків,які зазнав позивач внаслідок пошкодження його власності,складає суму 75 946 гр.11 коп.(з розрахунку 75268 гр.18 коп.+500 гр.+177 гр.93 коп.)

Позивач свої вимоги про солідарне стягнення з відповідачів завданих йому матеріальних збитків обгрунтував з посиланням на те,що спільна бездіяльність власника,балансоутримувача та виконавця послуг по обслуговуванню зелених насаджень призвела до падіння аварійного дерева та заподіяння йому шкоди.

Однак суд з такою позицією позивача не погоджуються.

Як встановлено ст.1190 ЦК України,солідарну відповідальність перед потерпілим несуть особи,спільними діями або бездіяльністю яких була заподіяна шкода.

За змістом цієї норми закону спільною розуміється шкода як неподільний наслідок неправомірних дій або бездіяльності двох та більше осіб, коли неможливо встановити, які дії та в якій мірі спричинили наслідки, при цьому причинний зв*язок між кожною дією окремо повинен бути прямим, а не опосередкованим.

В судовому засіданні суд встановив,що на підставі інвентарної картки № 45 групового обліку основних засобів в бюджетних установах, зелені насадження, в тому числі тополі, по ул.Карпенка-Карого в м.Запоріжжі,висаджені в 1972 році,є комунальною власністю територіальної громади в особі Запорізької міської ради.

Статтею 319 ЦК України передбачено,що власність зобов*язує.Власник не може використувати право власності на шкоду правам,свободам та гідності громадян,інтересам суспільства,погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно з підпунктом 7 пункту «а`ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»,до відання виконавчих органів міських рад належать:організація благоустрою населених пунктів;здійснення контролю за станом благоустрою виробничих територій,організація озеленення,охорона зелених насаджень і водойм тощо.

Згідно п.5.1 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України,затверджених Наказом Міністрества будівництва,архітектури та житлово-комунального господарства України № 105 від 10.04.2006 р.,зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.07.2006 р.за № 880/12754,органи державної влади та органи місцевого самоврядування визначають на конкурсних засадах із числа спеціалізованих підприємств ,організацій балансоутримувачів об*єктів зеленого господарства державної та комунальної власності.

З наведеного суд встановив, що безпосереднє управління зеленим господарством міст здійснюється відповідними структурними підрозділами органів державної влади,на які покладаються функції контролю за станом експлуатації та утримання об*єктів зеленого господарства незалежно від власності та відомчого підпорядкування в межах території міст.Власник об*єктів благоустрою не звільняється від обов*язку відшкодувати шкоду,завдану майну чи здоров*ю громадян внаслідок дій чи бездіяльності інших осіб, яких він визначив балансоутримувачем об*єктів благоустрою або виконавцем поточних робіт по їх утриманню.

З наведеного суд встановив,що саме Запорізька міська рада є належним відповідачем за позовом та несе відповідальність за заподіяння позивачеві шкоди,правовідносини між районною адміністрацією Запорізької міської ради по Шевченківському району, КП «Зеленбуд» і Запорізькою міською радою щодо утримання та поточного обслуговування об*єктів зеленого господарства регулюються відповідно Положенням про районну адміністрацію та господарськими договорами,позивач не є учасником цих правовідносин і підстав для солідарного стягнення заподіяної йому шкоди з усіх відповідачів суд не встановив.

Відповідно до ст.22,ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (зі змінами), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна із сторін має довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що Запорізька міська рада як власник об*єктів благоустрою в межах м.Запоріжжя,до яких належать і зелені насадження по вул.Карпенка-Карого в м.Запоріжжі , належним чином не забезпечила дотримання вимог законодавства щодо утримання та експлуатації об*єктів благоустрою в м.Запоріжжі та не проконтролювала дії балансоутримувача об*єктів благоустрою в цій частині, а тому має місце порушення Правил благоустрою міста Запоріжжя, затверджених Рішенням міської ради № 41 від 22.06.2011 р., п.1.4 яких встановлено,що організацію благоустрою міста Запоріжжя забезпечують органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень,встановлених законом,їх положеннями,статутом.

Відповідачами зазначене не спростовано.

Будь-яких доказів тому, що спричинення майнової шкоди позивачеві стало не з його вини,або цьому сприяв своїми діями позивач, відповідачем Запорізькою міською радою не надано.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що між протиправною бездіяльністю відповідача Запорізької міської ради та спричиненням майнової шкоди позивачеві вбачається причинний зв`язок та встановлена вина відповідача у заподіянні майнової шкоди позивачеві у зв`язку з пошкодженням його майна, що сталося з вини відповідача,тому позивач обґрунтовано звернувся до суду за захистом порушених прав у спосіб, передбачений ст.16 ЦК України.

В процесі розгляду справи представник відповідача районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району в своїх запереченнях проти позову вказувала, що дерево,яке впало на автомобіль позивача, безпосередньо на місці було оглянуто комісією,за висновками якої дерево знаходилось в задовільному стані,не було аварійним,пошкоджень не мало,не досягло граничного віку експлуатації,тому ймовірною причиною його падіння є погодні умови,про що був складений акт.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 показали,що вони у складі комісії 11.10.2011 р.оглянули на вул.Карпенка-Карого дерево тополю,яке впало на проїзну частину та пошкодило автомобіль,однак встановити причину падіння дерева не змогли,оскільки явних видимих пошкоджень дерево не мало,такий випадок трапився вперше,тому комісія припустила,що причиною падіння є порив вітру.

Однак з матеріалів справи видно,що ДТП сталася 11.10.2011 р.о 13.30 год.в умовах ясної погоди без опадів,швидкість вітру становила за даними Запорізького обласного центру з гідрометеороголії 3 м/с.,такий вітер за шкалою Бофора є легким,тому посилання на погодні умови як причину падіння дерева та обставини непереборної сили не знайшли свого підтвердження доказами.

Крім того,за змістом акту огляду та оцінки кореневої системи і загального стану тополі,який проводився спеціалістами кафедри садово-паркового господарства та генетики рослин біологічного факультету ЗНУ,причиною падіння дерева могло бути руйнування деревини грибами-руйнівниками,на що вказує фактура та колір тканин поверхні зламу стовбура.

Довід відповідача про те ,що дерево знаходилось в задовільному технічному стані, а тому його падіння не могло бути передбачено і в такому разі відповідачі звільняються від відповідальності за наслідки,що настали, є неприйнятним, оскільки незалежно від стану дерева як об*єкта благоустрою його існування має бути безпечним для громадян та їх власності.

Доказів про відшкодування матеріальної шкоди в добровільному порядку або на спростування вимог позивача відповідачем не надано, тому заподіяна позивачу матеріальна шкода підлягає стягненню з відповідача Запорізької міської ради в повному обсязі.

Вирішуючи позов в частині відшкодування моральної шкоди ,суд встановив наступне.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Виходячи із фактичних обставин справи та оцінивши в сукупності згідно вимог ст. 10,60,212 ЦПК України підтверджуючи їх докази суд дійшов висновку, що внаслідок пошкодження рухомого майна, що належить позивачеві на праві власності і має значну вартість, він безперечно зазнав моральної шкоди у вигляді нервових хвилювань, переляку та тимчасового розладу нервової системи в момент ДТП.

Ці обставини підтвердив свідок ОСОБА_7 ,який суду показав, що 11.10.2011 р.він на власному автомобілі рухався по вул.Карпенка-Карого безпосередньо за автомобілем позивача та на його очах трапилося падіння тополі та цей автомобіль. Оскільки він є лікарем, після зупинки автомобілів оглянув позивача, який хоча і не мав фізичних ушкоджень, однак за психічним станом перебував у ступорі, не міг дати відповіді на прості питання, втратив орієнтацію і лише через 15-20 хвилин потроху відновлювався його нормальний нервовий стан,такий нервовий струс не міг не мати в подальшому негативних наслідків для стану здоров*я.

Відповідно до листка непрацездатності,в період з 24.01.2012 р.по 09.02.2012 р.позивач знаходився на стаціонарному лікуванні і, за його поясненнями суду, госпіталізація була вимушеним кроком,оскільки після ДТП він тривалий час не міг відновити стан здоров*я в інший спосіб.

Таким чином,негативний вплив на здоров*я,позбавлення можливості використовувати своє пошкоджене майно за призначенням, витрачання позивачем тривалого часу на захист своїх прав вказують на наявність обставин, визначених у ст. ст. 23, 1167 ЦК України, за сукупності яких суд приймає рішення про відшкодування моральної шкоди.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить із вимог ст. 1167 ЦК України та роз`яснень, що викладені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31 березня 1995 року N4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" та вважає, що заявлена до відшкодування сума 10000 гр. явно не співмірна з розміром заподіяної матеріальної шкоди, в такому розмірі не підтверджується доказами і не відповідає фактичним обставинам, які встановив суд.

Суд визначає суму відшкодування, яка відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставин, при яких було спричинено моральну шкоду, ступеня вини відповідача, характеру та тривалості душевних страждань позивача, відмови відповідача добровільно відшкодувати заподіяну шкоду та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3000 гр., що відповідає завданій немайновій шкоді.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача Запорізької міської ради на користь позивача стягується грошова сума 905 гр.39 коп.по витратам на оплату судового збору,яка підтверджена квитанцією.

На підставі ст. 16,22,23,1166,1167 ЦК України, ст.3,10,11,57-60,88, 208- 209, 212-215,218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Запорізької міської ради на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди в сумі 75 946 гр.11 коп., відшкодування моральної шкоди в сумі 3000 гр.,судові витрати в сумі 905 гр.39 коп.,а всього стягнути 79 851(сімдесят дев*ять тисяч вісімсот п*ятдесят одну)гривню 50 копійок.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.А.Галущенко