Провадження № 2/2508/632/2012 Справа № 2508/4728/2012
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 липня 2012 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді Бузунко О.А.

при секретареві Галюк Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Козелецького району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 сільської ради Козелецького району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що за життя їх батько ОСОБА_4, який помер 2 жовтня 2011 року, залишив заповіт, відповідно до якого спадкоємцям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заповідав все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося. У визначений законодавством строк позивачі прийняли спадщину, проте оформити право власності на домолодіння № 57, що по вул. Леніна в с. Петрівське Козелецького району Чернігівської області, яке і є спадковим майном, не мають можливості, оскільки відсутнє свідоцтво про право власності на нього на імя ОСОБА_4.

В судове засідання позивачі не зявилися. В матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги ними підтримуються повністю.

В судове засідання представник ОСОБА_3 сільської ради Козелецького району Чернігівської області не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від відповідача надійшла заява про можливість розгляду справи за його відсутності. Позов відповідачем визнається повністю.

За таких підстав суд визнав за можливе розглядати справу за відсутності позивачів та відповідача на підставі доказів, наявних в матеріалах справи та відповідно до статті 197 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер 2 жовтня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть. За життя ОСОБА_4 залишив заповіт, посвідчений секретарем виконкому ОСОБА_3 сільської ради Козелецького району Чернігівської області 3 квітня 2001 року, відповідно до якого все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого не складалося, заповідав ОСОБА_2 та ОСОБА_1. За станом на 3 жовтня 2011 року заповіт не змінювався і не відмінявся. 4 жовтня 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали заяви про прийняття спадщини.

На підставі аналізу копії матеріалів спадкових справ, отриманих від Козелецької районної державної нотаріальної контори встановлено таке:

- ОСОБА_4 подав заяву про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті дружини ОСОБА_5 (3 липня 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть). На імя ОСОБА_1 та ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_6 3 квітня 2001 року було залишено заповіт.

- 19 липня 2002 року державним нотаріусом Козелецької державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом щодо спадкового майна у вигляді земельного паю (частки) на імя ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2 (в рівних частинах). Інформація щодо видання свідоцтва про право на спадщину на інше майно, зокрема, домоволодіння, в копіях матеріалів спадкової справи відсутня.

Відповідно до довідки, виданої виконкомом ОСОБА_3 сільської ради Козелецького району Чернігівської області від 27 січня 2012 року ОСОБА_4 вступив в управління спадковим майном до закінчення 6-ти місяців з дня смерті дружини ОСОБА_5, яка померла 3 липня 2001 року: обробляв земельну ділянку, підтримував будинок у належному стані і сплачував платежі.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України.

На час відкриття спадщини 3 липня 2001 року діяли норми ЦК УРСР в редакції 1963 року, тому до спірних правовідносин слід застосовувати норми цього кодексу.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, ОСОБА_4 відповідно до діючого на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 законодавства, прийняв її шляхом вступу в управління спадковим майном, що підтверджується викладеним вище.

Відповідно до довідки, виданої виконкомом ОСОБА_3 сільської ради Козелецького району Чернігівської області від 27 січня 2012 року ОСОБА_4 на день смерті проживав один за адресою: вул. Леніна, 57, с. Перівське Козелецького району Чернігівської області.

Відповідно до довідки, виданої виконкомом ОСОБА_3 сільської ради Козелецького району Чернігівської області від 7 травня 2012 року житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в с. Петрівське по вул. Леніна № 57 Козелецького району Чернігівської області був побудований і введений в експлуатацію та зареєстрований в господарській книзі сільської ради № 333 в 1969 році, що відповідало діючому на той час законодавству (довідка № 212).

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. N 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Зважаючи на те, що житловий будинок, розташований за адресою вул. Леніна, буд. № 57, побудований і прийнятий в експлуатацію, зареєстрований з 1969 р. в сільській раді, він може бути обєктом спадкування.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Перешкодою в отриманні позивачами свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно є те, що за життя спадкодавцем не було оформлено правовстановлюючі документи на домоволодіння.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Враховуючи обставини, викладені вище, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог в повному обсязі та визнати право власності в рівних долях за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на домоволодіння № 57 в с. Петрівське по вул. Леніна Козелецького району Чернігівської області, а саме: житловий будинок (житлова площа 44.1 м.кв.), прибудова (цегла), ганок (бетон), сарай (шл. блок), сарай (дерево), сарай (дерево), сарай (дерево), погріб (бетон), літня кухня (цегла), навіс, колодязь, огорожа, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 (померлого 2 жовтня 2011 року).

В позовній заяві міститься клопотання не стягувати судові витрати з відповідача.

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1216, 1223, 1233, 1235, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст. 10, 15, 57, 60, 174, 197, 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Козелецького району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визначити за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на домоволодіння № 57в с. Петрівське по вул. Леніна Козелецького району Чернігівської області, а саме: житловий будинок (житлова площа 44.1 м.кв.), прибудова (цегла), ганок (бетон), сарай (шл. блок), сарай (дерево), сарай (дерево), сарай (дерево), погріб (бетон), літня кухня (цегла), навіс, колодязь, огорожа, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 (померлого 2 жовтня 2011 року) в рівних долях.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Козелецького районного суду

Чернігівської області ОСОБА_7