Провадження № 2/2020/447/2012 Справа № 2-3138/11
РІШЕННЯ

12 січня 2012 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Боговського Д.Є.

при секретарі Бєловій Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь половину коштів, витрачених на навчання повнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період 2010-2011 роки в сумі 3500,00 грн., стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки згідно діючого законодавства, посилаючись на те що відповідач є батьком дитини, однак ухиляється від обовязку щодо її утримання під час її навчання, не надає у добровільному порядку матеріальної допомоги.

У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі, зазначивши, що вона працює в Харківському обласному управлінні лісничого та мисливського господарства, отримує дохід, недостатній для належного забезпечення своєї доньки, оплати її навчання, відповідач має постійний заробіток, на її погляд достатній для сплати аліментів під час навчання дитини на денному відділенні Харківської гуманітарно-педагогічної академії та відшкодування витрат по оплаті навчання, оскільки донька навчається на платній основі, перебуває на диспансерному обліку та потребує коштів на лікування.

Відповідач ОСОБА_2 заперечував проти заявлених позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що на його утриманні перебуває малолітня донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, його дружина ОСОБА_5, яка перебуває у декретній відпустці, доглядає маленьку доньку та не працює, а також його престаріла мати, яка також потребує матеріальної допомоги, погашає заборгованість по кредитному договору. При цьому від отримує дохід, який дорівнює приблизно 2000,00 грн. щомісячно, тому не має можливості утримувати ще і свою повнолітню працездатну доньку, при цьому з ним не обговорювалось питання щодо навчання доньки на платній основі саме в цьому навчальному закладі.

Представник відповідача також заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, пояснюючи, що ст.. 199 Сімейного кодексу України передбачає обовязок батьків щодо утримання ними свої повнолітніх дітей, які продовжують навчання та потребують матеріальної допомоги, але лише за умови, що батьки можуть надавати матеріальну допомогу. Також позивачем не надано доказів щодо необхідності лікування доньки на дату звернення із позовом до суду. Що стосується позовних вимог щодо відшкодування половини витрат на навчання за попередній рік, то вони не ґрунтується на положеннях закону, оскільки їх не можна віднести до категорії аліментів, оскільки останні мають стягуватися лише з дня подачі позову до суду. Віднести їх до категорії боргу також не має підстав, оскільки між позивачем та відповідачем не укладалось жодних правочинів, ні письмових ні усних, щодо відшкодування витрат на оплату навчання, тому і жодних зобовязань у відповідача ОСОБА_2 не має.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

28.01.1993 народилась ОСОБА_3, про що в Книзі реєстрації народжень 03.03.1993 зроблено відповідний актовий запис № 1173. Батьком дитини зазначений ОСОБА_2, відповідач у справі.

Згідно довідки Харківського гуманітарно-педагогічного інституту від 17.10.2011 за № 649 ОСОБА_3 є студенткою 2 курсу денного відділення, навчання на контрактній основі, стипендію не отримує.

Відповідно до вимог ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітня дитина продовжує навчання і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Однак право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник не представили суду переконливих доказів щодо відсутності у ОСОБА_2 можливості надавати своїй повнолітній дочці матеріальну допомоги на час її навчання, враховуючи, що дружина відповідача отримує державну соціальну допомогу на малолітню дитину, мати відповідача також отримує пенсією, тому їх утримання повністю на відповідача не покладається, при цьому позивач просила стягувати аліменти на утримання доньки в розмірі, встановленому діючим законодавством, покладаючись на розсуд суду.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 щодо відшкодування половини коштів, витрачених на навчання повнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період 2010-2011 роки в сумі 3500,00 грн., вони не ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, тому задоволенню не підлягають.

Стаття 191 Сімейного кодексу України встановлює, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказах.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 191, 199, 200 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утриманні повнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання, в розмірі 300 (триста) гривень щомісячно, починаючи з 25 жовтня 2011 року та до закінчення навчання.

В задоволенні інших вимог відмовити.

В межах суми платежу за 1 місяць допустити негайне виконання рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 214,60 грн.

Рішення може бути оскаржено до судової палати апеляційного суду Харківської області через місцевий Комінтернівський районний суд м. Харкова шляхом подачі у 10-ти денний термін, починаючи з наступного дня після його проголошення, апеляційної скарги або в порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_6