г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 2-1390/11
Номер провадження 2/416/62/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2012 року, Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Попова В.В.,

при секретарі - Іващенко Н.О.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, позовну заяву Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за надані послуги у вигляді опалення та гарячого водопостачання за період часу з листопада 2004 року по грудень 2008 року включно в розмірі 4 414 грн. 57 коп. з урахуванням сальдо на початок періоду 2 663 грн. 84 коп., а також судові витрати по справі на користь держави.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідач зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 та отримує послуги у вигляді опалення та гарячого водопостачання. Згідно виписки з особового рахунку № НОМЕР_1 за відповідачем рахується заборгованість, яка станом на 01.09.2011 року складає 4 414 грн. 57 коп. Відповідачем частково погашався борг, а саме у грудні 2008 року сплачено 44, 40 грн., такі дії відповідача свідчать про визнання боргу та намагання його погасити, та вказує на перебіг позовної давності.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, просив задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач позов визнала частково, просила суд застосувати положення цивільного кодексу стосовно загального строку позовної давності і стягнути з неї на користь позивача заборгованість за три останні роки з дня звернення позивача до суду, зазначивши, що вона за вищевказаною адресою зареєстрована з серпня 2004 року і позивачем нарахована заборгованість за період часу до 2004 року. Будь яких дій чи сплат, які б свідчили про те, що вона визнала існуючий борг вона не робила, при цьому дана квартира на праві особистої приватної власності належить її чоловіку.

Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи у їх сукупності приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що відповідач зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Згідно виписки з особового рахунку № НОМЕР_1 відкритого на ОСОБА_3 за вказаною адресою рахується заборгованість за отримані послуги у вигляді опалення та гарячого водопостачання за період часу з листопада 2004 року по грудень 2008 року включно в розмірі 4 414 грн. 57 коп. з урахуванням сальдо на початок періоду 2 663 грн. 84 коп. (а.с. 3).

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Таким чином судом встановлено, що позивачем, за вищезазначеною адресою надавались комунальні послуги і він за законом має право вимоги щодо стягнення боргу, який виник у звязку з несплатою споживачем коштів за надані послуги.

Проте, з урахуванням встановлених обставин справи вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

В судовому засіданні відповідачем було заявлене клопотання про застосування строку позовної давності, відповідно до ст. 257 ЦК України. Таким чином, з урахуванням того, що позивач звернувся до суду з судовим наказом в березні 2010 року, строк, у межах якого підлягають вирішенню його вимоги починається з 01.03.2007 року по грудень 2008 року включно. За цей період часу за відповідачем рахується заборгованість по сплаті за опалення та гаряче водопостачання в розмірі 278 грн. 99 коп. з урахуванням часткових сплати (а.с. 3).

Суд не приймає до уваги посилання представника позивача на ту обставину, що відповідачем у грудні 2008 року була проведена сплата в рахунок погашення заборгованості і таким чином відповідач повністю визнала весь наявний борг, та виявила бажання його погасити, оскільки це не підтверджується жодним доказом. Крім того, судом встановлено, що відповідач зареєстрована за вищевказаною адресою лише з 26.08.2004 року (а.с. 5), до цього часу за вказаною адресою не проживала і комунальні послуги від позивача не отримувала у той час як позивач до загальної заборгованості рахує сальдо на початок періоду - борг в розмірі 2 663 грн. 84 коп., який виник до 2004 року. При цьому, згідно довідки про реєстрацію в матеріалах позову за вказаною адресою з 26.11.1973 року зареєстрована споживач ОСОБА_3, на яку саме і був відкритий лицевий рахунок на отримання комунальних послуг (а.с. 3-5), проте позивачем, який просить стягнути заборгованість, що утворилася до 2004 року вимоги про її стягнення до споживача ОСОБА_3 не заявлені. При цьому позивачем не доведено, що сплата в грудні 2008 року заборгованості в розмірі 44 грн. 40 коп. була проведена саме відповідачем по справі, споживачем ОСОБА_2 і що ця сплата свідчить про визнання ОСОБА_2 усього боргу, що б у свою чергу вказувало б на переривання перебігу позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 67, 68 ЖК України, ст.ст. 256, 257, 264 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 14, 15, 57-61, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за комунальні послуги за період часу з березня 2007 року по грудень 2008 року включно в розмірі 278 (двісті сімдесят вісім) грн. 99 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 51 грн. державного мита.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Попов.