Апеляційний суд Житомирської області
Справа №22-ц/0690/3738/11 Головуючий у 1-й інст. Савицький (Нов.-Волинський м.р.с.) 2-361/11
Категорія 20 Доповідач Гансецька І. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2012 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді: Гансецької І.А.

суддів: МикитюкО.Ю.,

ОСОБА_1

при секретарі: Закалюжній І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Марини Вячеславівни, ОСОБА_4, третя особа орган опіки і піклування про встановлення факту проживання у фактичних шлюбних відносинах, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності, встановлення порядку користування квартирою

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28 жовтня 2011 року,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду із даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з жовтня 2006 року проживав з відповідачкою однією сімєю без реєстрації шлюбу. В грудні 2006 року вони разом придбали квартиру АДРЕСА_1. Ним було сплачено половину вартості квартири, але покупцями в договорі купівлі-продажу зазначені ОСОБА_3 та її неповнолітній син ОСОБА_5 З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив встановити факт його проживання з ОСОБА_3 у фактичних шлюбних відносинах з жовтня 2006 року до дня реєстрації шлюбу, 14.08.2007 року; визнати частково недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, як удавану угоду в частині, що стосується кола покупців, визнавши, що фактичними покупцями квартири є він, відповідачка та її син ОСОБА_5; визнати дану квартиру його з відповідачкою спільним майном; визнати за ним право власності на Уг частину зазначеної квартири, право власності на іншу половину квартиривизнати за відповідачкою та ОСОБА_5; встановити порядок користування квартирою та визнати поважною причину пропуску строку звернення до суду з даним позовом.

Судом до участі в справі в якості відповідача було притягнуто продавця спірної квартири ОСОБА_4 та в якості третьої особи орган опіки і піклування.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 28 жовтня 2011 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Апелянт посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що коштів на придбання квартири в грудні 2006 року позивач їй не надавав, фактичні шлюбні відносини між ними виникли в квітні 2007 року. Написання нею нотаріально засвідченої заяви обумовлено складними життєвими обставинами.

Вислухавши доводи осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 28.12.2006 року ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_3 і ОСОБА_5 купили квартиру АДРЕСА_1 в рівних частках. Продаж квартири здійснено за тринадцять тисяч девятсот шістнадцять грн.

27.01.2007 року ОСОБА_3 виготовила нотаріально засвідчену заяву, в якій зазначено, що розуміючи правові наслідки, без будь-якого тиску, відповідно до власного волевиявлення вона заявила, що з ОСОБА_2 проживає у фактичних шлюбних стосунках і веде спільне господарство з жовтня 2006 року. При купівлі нею квартири №8 в м.Новоград- Волинському по вул.Володарського,4 на її імя та імя її неповнолітнього сина ОСОБА_5 були використані кошти, набуті від продажу належної їй та сину квартири АДРЕСА_3 та кошти ОСОБА_2, який надав суму, що становила вартість 1/2 ідеальної частини трикімнатної квартири.

Дана заява відповідача є чинною, в установленому законом порядку не скасовувалась і не визнавалась недійсною.

За таких обставин суд першої інстанції з врахуванням пояснень сторін по справі та опитаних свідків прийшов до обгрунтованого висновку про встановлення факту проживання ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у фактичних шлюбних відносинах з жовтня 2006 року до дня реєстрації шлюбу, 14.08.2007 року.

Із аналізу ст.ст.60,74 СК України вбачається, що в разі, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Підстави для визнання частково недійсним договору купівлі- продажу квартири АДРЕСА_4, як удаваної угоди в частині, що стосується кола покупців та визнання, що фактичними покупцями квартири є позивач, відповідачка та її син ОСОБА_5, відсутні, оскільки в разі, якщо майно придбано під час шлюбу (проживання однією сім'єю чоловіка та жінки, які не перебувають у шлюбі між собою), то реєстрація прав на придбане майно лише на імя одного із подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що виконавчим комітетом Новоград-Волинської міської ради Житомирської області 27.12.2006 року було надано дозвіл на продаж належної неповнолітньому ОСОБА_5 частини власності за умови одночасного придбання на його імя 1/2 частини квартиру АДРЕСА_1. Дане рішення ніким не оспорювалось і було виконане.

За таких обставин, коли на імя дитини було придбано 1/2 частину квартири, позивачем та відповідачем в якості спільної сумісної власності було придбано також 1/2 частину даної квартири.

За змістом ст. 70 СК України та ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частка кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

Відповідно, позивач та відповідач є власниками 1/4 частини спірної квартири кожен.

Згідно вимог ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно.

Вимога щодо встановлення порядку користування квартирою № 8 по вул. Володарського,4 в м.Новоград-Волинський Житомирської області не підлягає задоволенню з тих підстав, що жила площа, що припадає на кожного з співвласників не може бути виділена у вигляді окремого приміщення, оскільки тільки дві з трьох кімнат в даній квартирі є ізольованими.

Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку про часткове скасування рішення суду з ухваленням нового рішення в цій частині.

Судові витрати суд присуджує позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 308,00 грн.(68,00 грн. судового збо- ру+120,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи+120,00 грн. витрат, повязаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача).

Керуючись ст.ст.209,218,303,304,307,309,313,314,316,324,325 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Залишити без змін рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28 жовтня 2011 року в частині встановлення факту проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_3 у фактичних шлюбних відносинах з жовтня 2006 року до дня реєстрації шлюбу, 14.08.2007 року та визнання права власності на Уг частину квартири АДРЕСА_5 за ОСОБА_5.

В решті рішення скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким визнати 1/2 частину квартири АДРЕСА_6 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Вячеславівни.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_6.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_6.

В решті вимог в позові відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 Вячеславівни на користь ОСОБА_2 308,00 грн. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на нього може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: