Справа № 227/2160/12
Номер рядка звіту 19
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

19.06.2012 року м. Хмільник

Суддя Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області Слободонюк М.В., розглянувши позовну заяву заступника прокурора Вінницької області, діючого в інтересах держави в особі Хмільницької обєднаної державної податкової інспекції до товариства з обмеженою відповідальністю Акарамбус, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, -

В С Т А Н О В И В :

Заступник прокурора Вінницької області діючи в інтересах держави в особі Хмільницької обєднаної державної податкової інспекції звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Акарамбус, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Подані позовні вимоги мотивує тим, що договір купівлі продажу нерухомого майна будівлі споруди хлібзаводу загальною площею 1701,6 кв.м. від 09.11.2011 року, укладений між ТОВ Акарамбуста ОСОБА_1, ОСОБА_2 з метою, завідомо суперечною інтересам держави та суспільства, тобто є нікчемним.

Відтак, на думку прокурора, до даних відносин мають бути застосовані положення ч. 1 ст. 216 ЦК України, а тому ним заявлено вимогу про зобовязання відповідачів: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повернути все отримане за нікчемним договором ТОВ Акарамбус, оскільки останнє відчужило основні засоби підприємства з метою унеможливлення стягнення податкової заборгованості за рахунок зазначеного майна.

Ознайомившись з матеріалами позову суд дійшов висновку, що правовідносини які виникли між позивачем та відповідачами не є приватноправовими, так як податковий орган за вимогами про застосування наслідків нікчемності правочину виступає як субєкт владних повноважень, що реалізує свою компетенцію у сфері публічно правових відносин з метою запобігання спробам ухилення товариства від оподаткування та забезпечення стягнення податкової заборгованості. Тобто даний спір є публічно-правовим, а тому на нього не поширюється юрисдикція місцевих загальних судів.

До такого висновку суд приходить зважаючи на наступне.

Так, у позовній заяві прокурором зазначено, що договір купівлі-продажу нерухомого майна від 09.11.2011 року укладений з метою уникнення від оподаткування, чим порушені інтереси суспільства та держави, а посадові особи ТОВ Акарамбусв момент укладання даного договору мали умисел на приховування активів підприємства, які є джерелами погашення податкового боргу.

Дійсно, частина 1 статті 216 ЦК України, на яку посилається прокурор як підставу звернення до суду, передбачає, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Разом з тим прокурором залишено поза увагою частину 3 даної статті згідно якої правові наслідки, передбачені частинами першої та другої статті 216 ЦК, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Такі особливі умови застосування правових наслідків до правочинів вчинених з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства регламентовано Господарським кодексом України (далі ГК України), зокрема статтями 207 та 208.

Згідно ч. 1 ст. 207 ГК України господарське зобовязання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосубєктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині. Наслідки визнання господарського зобовязання недійсним як такого, що вчинене з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, передбачені ч. 1 ст. 208 цього Кодексу.

Зокрема, за даною нормою якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Вказані положення слід застосовувати з урахуванням того, що відповідно до ст. 228 ЦК України правочин, учинений з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, водночас є таким, що порушує публічний порядок, а отже є нікчемним, тобто недійсним в силу закону, у зв'язку з чим визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

В такому разі органи державної податкової служби можуть на підставі п. 11 ст. 10 Закону України Про державну податкову службу в Українізвертатись до судів із позовами про стягнення в доход держави коштів, одержаних за правочинами, вчиненими з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, посилаючись на їхню нікчемність. Висновок суду стосовно нікчемності правочину має бути викладений у мотивувальній, а не в резолютивній частині судового рішення.

Тобто, законодавчими нормами Цивільного та Господарського кодексів України встановлений окремий порядок застосування правових наслідків нікчемного правочину, укладеного з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства. І вимога про застосування таких наслідків може бути предявлена податковим органом не з будь-яких підстав, так як останній не є стороною договору та учасником відповідних цивільних відносин, а лише у випадку прямо передбаченому п. 11 ст. 10 Закону України Про державну податкову службу в Україні.

А отже справи щодо застосування адміністративно-господарських санкцій за нікчемними правочинами, де мета сторін направлена на ухилення від сплати податків, інших грошових зобовязань учасників спірної угоди, що має місце у даному випадку, підвідомчі адміністративним судам, оскільки позивач як орган державної податкової служби виступає у спірних правовідносинах як субєкт владних повноважень, здійснюючи владні управлінські функції щодо відповідача у справі в межах своєї компетенції.

Натомість, законодавством України (зокрема, пунктом 11 статті 10 Закону України Про державну податкову службу в Україні) не передбачено право податкового органу подавати позови про застосування реституції шляхом повернення отриманого однією стороною майна на користь іншої за нікчемною угодою, що виключає і можливість звернення прокурора з таким позовом в інтересах податкового органу як і розгляд зазначених вимог у судовому порядку взагалі.

Таким чином заявляючи позов про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину договору купівлі продажу нерухомого майна укладеного 09.11.2011 року між ТОВ Акарамбуста ОСОБА_1, ОСОБА_2 з підстав, передбачених ч. 1 ст. 216 ЦК України, заступник прокурора Вінницької області визначив неналежний спосіб захисту порушеного права, який, за обставин викладених у позовній заяві, не може бути реалізований у судовому порядку, оскільки жодних цивільних прав та інтересів позивача оспорюваним договором порушено не було, спору про право в цьому випадку не має.

Навпаки, обгрунтування позовної заяви нормами Податкового кодексу України, матеріалами проведеної документальної невиїзної перевірки та податковою звітністю ТОВ "Акарамбус" свідчить про те, що звернення до суду обумовлене необхідністю забезпечення стягнення податкової заборгованості - узгодженого податкового зобовязання в сумі 2911470 грн., тобто реалізацією позивачем, як субєктом владних повноважень, своїх владних управлінських функцій, що вказує на публічно-правовий характер даного спору.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі якщо заява не підлягає розгляду у судах у порядку цивільного судочинства.

Разом з тим суд розяснює позивачу та прокурору, що позовні вимоги органів державної податкової служби про застосування наслідків нікчемності правочину, вчиненого з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, можуть заявлятися з підстав, передбачених ст.ст. 207, 208 ГК України та на які поширюється юрисдикція адміністративних судів п. 5 ч. 2 ст. 17 КАС України.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 2 ст. 122, 210, 293 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

відмовити у відкритті провадження у справі за позовом заступника прокурора Вінницької області діючого в інтересах держави в особі Хмільницької обєднаної державної податкової інспекції до товариства з обмеженою відповідальністю Акарамбус, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Копію ухвали невідкладно надіслати прокурору разом із заявою та всіма доданими до неї документами.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області через Хмільницький міськрайонний суд протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Слободонюк М. В.