Справа № 1010/1479/2012
Провадження № 2/1010/345/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2012 року, Володарський районний суд Київської області, в складі:

головуючого судді Юзвик М. М.,

при секретарі Поліщук 1. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Володарка справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2, ОСОБА_3

про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з названим позовом, мотивуючи його тим, 17 травня 2011 року помер його дідусь ОСОБА_4. Після його смерті відкрилась спадщина за заповітом, до якої входить: земельна ділянка площею 3,27 га, яка розташована на території Косівської сільської ради Володарського району Київської області, посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку серії Р1 №213308 від 26 березня 2001 року, який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №41. За життя, померлий ОСОБА_4 склав заповіт, відповідно до якого спадкоємцем вищезазначеної ділянки є ОСОБА_1.

ОСОБА_1 вважає, що має право на спадщину, оскільки є спадкоємцем за заповітом. Спадкоємцями за законом першої черги є дочки померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_2, ОСОБА_3. Інших спадкоємців ні за заповітом, ні за законом не має.

Оскільки в державному акті зроблені виправлення, позивач не має змоги отримати свідоцтво про прийняття спадщини у нотаріуса. В звязку з даними обставинами позивач змушений звернутися до суду.

ОСОБА_1 просить суд, визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, після ОСОБА_4, що складається із земельної ділянки площею 3,27га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Косівської сільської ради Володарського району Київської області, що належала спадкодавцеві на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії Р1 №213308 від 26 березня 2001, який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №41.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав.

Відповідачі ОСОБА_3 під час судового засідання позовні вимоги позивача визнала, ОСОБА_2, в судове засідання не з'явилася, подавши до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі.

Із пояснень позивача, відповідача та матеріалами справи встановлено, що 17 травня 2011 року помер - ОСОБА_4 (а.с.15). Після його смерті відкрилась спадщина за заповітом, до якої входить: земельна ділянка площею 3,27 га, яка розташована на території Косівської сільської ради Володарського району Київської області, посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку серії Р1 №213308 від 26 березня 2001 року, який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №41(а.с.20). За життя, 20.04.2010 року, померлий ОСОБА_4 склав заповіт, відповідно до якого спадкоємцем вищезазначеної ділянки є ОСОБА_1 (а.с. 16).

Позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки державний акт містить виправлення, що стверджено спадковою справою № 164/2011 року до майна померлого 17 травня 2011 року ОСОБА_4, яка приєднана до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

ОСОБА_5 8 п.1 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (затвердженого наказом Мінюсту № 282/20595 від 22.02.2012 року), нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, що мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші не застережені виправлення, документи, текст яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також які написані олівцем.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», в разі смерті особи, підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду стосовно речових прав не нерухоме майно, що набрало законної сили.

Позивач фактично прийняв спадщину, поскільки вступив у володіння та користування спадковим майном.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

ОСОБА_5 ст. 125 Земельного кодексу України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Померлий ОСОБА_4 за життя отримав на своє імя державний акт на право власності на вказану земельну ділянку і даний державний акт не визнаний судом недійсним.

Ст. 126 ЗК України вказує, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

У відповідності ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Ст. 1222 ч. 1 ЦК України вказує, що спадкоємцями за законом і за заповітом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Позивач по справі є спадкоємцем за заповітом відповідно до ст. 1223 ЦК України.

Відповідачі по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які являються спадкоємцями за законом першої черги, на спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_4, не претендують.

Інших спадкоємців ні за законом ні за заповітом немає.

ОСОБА_5 спадкової справи № 164/2011 до майна померлого 17 травня 2011 року ОСОБА_4, позивач звертався до державного нотаріуса з приводу оформлення спадщини, але в звязку з тим, що державний акт містить виправлення, позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

ОСОБА_5 ст. 1268 ч. 1 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Таким чином, визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Керуючись ч. 5 ст. 3 Закону України „ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, Главою 8 п.1 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (затвердженого наказом Мінюсту № 282/20595 від 22.02.2012 року), ст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1268 ЦК України, ст.ст. 3, 208, 209, 212 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом -задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, після ОСОБА_4, що складається із земельної ділянки площею 3,27га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Косівської сільської ради Володарського району Київської області, що належала спадкодавцеві на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії Р1 №213308 від 26 березня 2001, який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №41, в порядку спадкування за заповітом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть надати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М. М. Юзвик