АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/830/2012
Головуючий по 1-й інстанції Миркушіна
Суддя-доповідач: Пилипчук Л. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2012 року
м.Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області у складі:

головуючого: судді Пилипчук Л.І.

суддів: Дряниці Ю.В., Карнауха П.М.,

при секретарі: Філоненко О.В.,

за участю: позивача ОСОБА_2,
представника позивача -ОСОБА_3,
відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Полтаві апеляційну
скаргу Хорольської міжрайонної
державної податкової інспекції на
рішення Хорольського районного суду
Полтавської області від 05 грудня 2011
року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4
про визнання договору купівлі-продажу
автомобіля дійсним та визнання права
власності на нього,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року ОСОБА_2 звернувся в
суд з позовом до ОСОБА_4 про визнання
договору купівлі-продажу автомобіля
ВАЗ 2109, державний номерний знак НОМЕР_1,
1990 року випуску, укладеного 01.06.2011 року,
дійсним. Посилався на те, що сплативши
відповідачу 22 000 грн. за вказаний
автомобіль той ухилився від
нотаріального посвідчення договору,
тому прохав визнати договір дійсним та
визнати право власності на нього.

Рішенням Хорольського районного суду
Полтавської області від 05 грудня 2011
року позов ОСОБА_2 задоволено повністю.

Визнано договір купівлі-продажу
легкового автомобіля ВАЗ-2109, державний
номерний знак НОМЕР_1, 1990 року випуску,
укладений 01.06.2011 року між ОСОБА_2 та
ОСОБА_4, дійсним.

Визнано за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на легковий автомобіль
ВАЗ-2109, державний номерний знак НОМЕР_1,
1990 року випуску.

Рішення оскаржила в апеляційному
порядку Хорольска міжрайонна державна
податкова інспекція, яка не брала
участі у справі, однак вважає, що
зазначеним рішенням порушено її права.
В апеляційній скарзі зазначала, що МДПІ
є стягувачем за рішеннями Полтавського
окружного адміністративного суду про
стягнення з ОСОБА_4, як суб»єкта
підприємницької діяльності,
заборгованості по податках на загальну
суму 594 473,00 грн. Спірний автомобіль
представниками податкової інспекції
29.10.2008 року описаний та переданий у
податкову заставу. Тому ОСОБА_4 не мав
права продавати автомобіль, що
перебуває у податковій заставі, яка має
пріоритет обтяження. За таких обставин
прохали рішення скасувати та ухвалити
нове про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які брали участь у розгляді
справи, перевіривши доводи апеляційної
карги, колегія суддів приходить до
висновку про задоволення апеляційної
скарги з наступних підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов ОСОБА_2 про визнання договору
купівлі-продажу дійсним та визнання
права власності на автомобіль, виходив
з того, що сторони досягли домовленості
щодо всіх істотних умов договору,
зокрема, про ціну, яку в сумі 22 000грн.
позивач передав відповідачу згідно
письмової розписки. При цьому місцевий
суд керувався ч.2 ст.220, ст.392 ЦК України.

Однак такий висновок суду є помилковим
та ґрунтується на неправильно
застосованих нормах матеріального
права.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_5 є власником автомобіля ВАЗ-2109,
1990 року випуску, реєстраційний НОМЕР_1,
згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ від
07.11.2012 року /а.с.5/.

Відповідно до розписки ОСОБА_4 від
01.06.2011року він продав ОСОБА_2 зазначений
автомобіль за 22 000,00 грн. та
зобов»язався нотаріально посвідчити
договір до 01.07.2011 року /а.с.6/.

Частина 2 ст. 220 ЦК України передбачає
можливість в судовому порядку визнати
договір дійсним, якщо сторони
домовилися щодо усіх істотних умов
договору, що підтверджується
письмовими доказами і відбулося повне
або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення.

Торгівля транспортними засобами
здійснюється відповідно до Правил
роздрібної торгівлі транспортними
засобами і номерними агрегатами,
затверджених Наказом Міністерства
економіки та з питань європейської
інтеграції України від 31 липня 2002 року
№228.

Таким чином, можливість визнати
дійсним відповідно до ч.2 ст.220 ЦК
України передбачена лише щодо
правочинів, які вимагають
обов'язкового нотаріального
посвідчення. Договір купівлі-продажу
транспортного засобу обов'язкового
нотаріального посвідчення не вимагає.

Отже, суд першої інстанції
безпідставно застосував норму ч.2 ст.220
ЦК України, яка не може бути
застосована до даних правовідносин
сторін.

Крім того, неправильним є застосування
місцевим судом норми ст.392 ЦК України,
згідно якої власник майна може
пред»явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Позивач ОСОБА_2 не є власником спірного
автомобіля та не має повноважень,
визначених ст.319 ЦК України щодо
володіння, користування, розпорядження
майном на власний розсуд. Тому
застосування судом положень ст.392 ЦК
України є також безпідставним.

Судом першої інстанції не встановлено
характер спірних правовідносин та
невірно застосовані норми
матеріального права, які привели до
неправильного вирішення справи.

Колегія суддів вважає за необхідне
звернути увагу місцевого суду також на
ту обставину, що при розгляді справи
про визнання правочину дійсним
необхідно було з»ясувати причини
неукладення договору в передбаченому
законом порядку та чи дійсно втрачена
можливість такого посвідчення.

Між тим, як вбачається з доданих до
апеляційної скарги Хорольської МДПІ
документів, спірний автомобіль
перебуває у податковій заставі та
зареєстрований у Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна з 30.10.2008 року.
Таким чином, звернення до суду з
позовом про визнання права власності
на автомобіль, який знаходиться під
забороною відчуження, - є спробою
сторін вивести спірний автомобіль
з-під публічного обтяження.

Отже, суд першої інстанції неповно
з»ясувавши обставини справи щодо
причин не укладення договору у
передбаченому законом порядку,
неправильно застосувавши норми
цивільного права, ухвалив рішення, яким
фактично вирішив питання про права
Хорольської МДПІ на звернення
стягнення на спірний автомобіль як
предмет податкової застави.

Тому колегія суддів приходить до
висновку про задоволення апеляційної
скарги, скасовує рішення районного
суду та ухвалює нове рішення про
відмову в задоволенні позову за
безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, п.п.1,4 ч.1 ст.309,
ст.ст. 314, 316, 317 ЦПК України, колегія
суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Хорольської
міжрайонної державної податкової
інспекції у Полтавській області
-задовольнити.

Рішення Хорольського районного суду
Полтавської області від 05 грудня 2011
року -скасувати та ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання договору
купівлі-продажу автомобіля дійсним та
визнання права власності на нього, -
відмовити за безпідставністю.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено протягом 20 днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

ГОЛОВУЮЧИЙ /підпис/
Л.І. Пилипчук

СУДДІ: /підпис/
Ю.В. Дряниця

/підпис/
П.М. Карнаух

ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області
Л.І. Пилипчук