АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/9946/12 Справа № 0417/2-313/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Рудь В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Повєткіна В.В., Городничої В.С.

при секретарі: Приймаковій М.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3 представника ОСОБА_2, ОСОБА_4 - представника ОСОБА_2, на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 07 серпня 2012 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання спадкоємцем за законом, за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, третя особа Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання спадкоємцями за законом, -

В с т а н о в и л а :

У липні 2011 року ОСОБА_2 звернулася з позовом, який уточнила в ході розгляду справи(а.с.2-5, 21-24, т.1, а.с.50, 102, 149, т.2), до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання спадкоємцем за законом.

Позивачка зазначала, що 10 серпня 1996 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8, після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові - ОСОБА_7; дружині - ОСОБА_9.

18 квітня 2010 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 загинули під час дорожньо-транспортної пригоди.

Під час шлюбу 28 червня 2002 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за спільні кошти на підставі договору купівлі-продажу від 28.06.2002 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_11, реєстровий № 4754, придбано квартиру № 15, що знаходиться у м.Дніпропетровську по вул.Г.Корольової у будинку № 12-в, та яку згідно реєстраційного посвідчення від 14.08.2002 року, реєстровий № 323-158, виданого Комунальним підприємством "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської області зареєстровано на ім'я ОСОБА_10, яка належала останнім на праві спільної сумісної власності.

21 травня 2008 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за кредитні кошти було придбано автомобіль НОМЕР_1, який відповідно до технічного паспорту серії АЕС 159923, виданого ВРЕВ № 2 ДАІ УМВС України в Дніпропетровської області, зареєстровано на ім'я ОСОБА_7, який належав їм на праві спільної сумісної власності.

Зазначений автомобіль згідно договору страхування, серія ИБ 2157191 від 22.05.2009 було застраховано ЗАТ "Страхова компанія "АХА Україна".

ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за спільні кошти було придбано також наступне майно: пральна машина, шафа купе, душова кабінка, телевізор - 2 шт., кухонні меблі, мобільні телефони - 3 шт., цифровий фотоапарат, шафа стінка, комп'ютер, музичний центр, мікрохвильова піч, DVD - програвач, холодильник, кондиціонер, придбані та встановленні нові вікна та двері.

Після смерті ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на їх власних банківських рахунках залишилися грошові кошти, які також належали померлим на підставі права спільної сумісної власності.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 19 жовтня 2010 року встановлено факт, що ОСОБА_7, який помер 18.04.2010 року є рідним сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Посилаючись на викладені обставини та вказуючи на те, що вона, ОСОБА_2, має право першої черги на спадкування за законом на рухоме та нерухоме майно, що належало сину ОСОБА_7, та що Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з посиланням на відсутність правовстановлюючих документів щодо спадкового майна, ОСОБА_2 в позовній заяві в редакції від 03.06.2012 року просила:

визнати за нею право власності на особисті речі сина: одяг, військовий квиток, атестат зрілості, посвідчення водія, технічний паспорт на автомобіль, свідоцтво про народження, диплом про закінчення військової академії, документ(Нагородний лист) на Державну нагороду України орден «За заслуги», ощадну книжку на грошовий вклад;

визнати за нею право власності на частину приватизованої сином ОСОБА_7 квартири №101 за адресою: м.Дніпропетровськ, пр.Карла Маркса, б.34;

визнати за нею право власності на Ѕ частину автомобіля НОМЕР_1, та на Ѕ частину страхової виплати за автомобіль НОМЕР_1;

визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири за адресою: АДРЕСА_1;

визнати за нею право власності на Ѕ частину пральної машини, шафи-купе, душової кабінки, телевізорів - 2 шт., кухонних меблів, мобільних телефонів - 3 шт., цифровогой фотоапарата, шафи-стінки, комп'ютерного принтера, ксерокса, музичного центру, мікрохвильової печі, DVD - програвача, холодильника, кондиціонера, мяких куточків(2шт.), шафи дитячої, дивану дитячого;

визнати за нею право власності на Ѕ частину банківських рахунків, відкритих на ім'я сина ОСОБА_7 та його дружини ОСОБА_10, відкритих в ПАТ КБ «Приватбанк»(а.с.149, т.2).

У липні 2011 року ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися з позовом, який уточнили в ході розгляду справи(а.с.4-6, 91-93, т.1), до ОСОБА_2, третя особа Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання спадкоємцями за законом.

Позивачі зазначали, що їхня донька ОСОБА_10 загинула 18 квітня 2010 року в дорожньо-транспортній пригоді разом зі своїм чоловіком ОСОБА_7, з яким перебували у шлюбі з 10 серпня 1996 року.

Під час шлюбу з ОСОБА_9 донька фактично проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2, яка приватизована 08 серпня 1997 року. Власниками квартири є померлий ОСОБА_9, його мати ОСОБА_12І та брат ОСОБА_13 зі своєю сім'єю: ОСОБА_14, ОСОБА_15 За домовленістю з чоловіком донька участі у приватизації вказаної квартири не приймала.

У 2000 році ОСОБА_10 придбала на своє ім'я без участі свого чоловіка однокімнатну квартиру АДРЕСА_2, відносно якої 07.05.2002 року уклала договір дарування.

28 червня 2002 року ОСОБА_10 на підставі договору купівлі-продажу від 28.06.2002 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_11, реєстровий № 4754, придбала квартиру АДРЕСА_3. Чоловік доньки ОСОБА_9 участі у придбанні вказаної квартири не приймав, право доньки щодо квартири не оспорював та не заперечував про її одноособове право власності на вказану квартиру.

Посилаючись на викладені обставини та вказуючи на те, що після смерті доньки ОСОБА_10 відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_3 та що вони, батьки померлої є єдиними спадкоємцями після її смерті, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в позовній заяві в редакції від 26 січня 2012 року просили: визнати ОСОБА_6 та ОСОБА_5 спадкоємцями за законом на Ѕ частину квартиру АДРЕСА_3 за кожним після смерті доньки ОСОБА_10, померлої 18 квітня 2010 року(а.с.91-93).

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 07 серпня 2012 року позов ОСОБА_2 задоволено частково(а.с.180-184, т.2).

Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину автомобіля НОМЕР_2 в порядку спадкування за законом.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 державне мито пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 51,00грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Позов ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, третя особа Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання спадкоємцями за законом задоволено.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5, ОСОБА_6 державне мито у розмірі 100,00грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00грн. та державне мито у розмірі 1600,00грн. на користь держави.

В апеляційних скаргах ОСОБА_2, ОСОБА_3 представник ОСОБА_2, ОСОБА_4 - представник ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просять рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити в повному обсязі позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора про:

- припинення права спільної сумісної власності ОСОБА_7 та ОСОБА_10 на квартиру № 15 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Гулі Корольової, б. 12-В, пральну машину, шафу-купе, душову кабінку, телевізори(2 шт.), кухонні меблі, мобільні телефони (З шт.), цифровий фотоапарат, шафу-стінку, комп'ютер, принтер, сканер, ксерокс, музичний центр, мікрохвильову піч, ПУО-програвач, холодильник, кондиціонер, м'які куточки (2 шт.), шафу дитячу, диван дитячий, рахунки в Приватному акціонерному товаристві комерційний банк "Приватбанк";

- встановлення спільної часткової власності і визначення частки ОСОБА_7 в праві спільної сумісної власності на квартиру № 15 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Гулі Корольової, б. 12-В, пральну машину, шафу-купе, душову кабінку, телевізори(2 шт.), кухонні меблі, мобільні телефони (3 шт.), цифровий фотоапарат, шафу-стінку, комп'ютер, принтер, сканер, ксерокс, музичний центр, мікрохвильову піч, БУО-програвач, холодильник, кондиціонер, м'які куточки (2 шт.), шафу дитячу, диван дитячий, рахунки в ПАТ КБ "Приватбанк" - в розмірі Ѕ частини вказаного майна;

- визнати за нею, ОСОБА_2, як належним спадкоємцем за законом право власності на Ѕ частину квартиру № 15 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Гулі Корольової, б. 12-В, пральну машину, шафу-купе, душову кабінку, телевізори(2 шт.), кухонні меблі, мобільні телефони (3 шт.), цифровий фотоапарат, шафу-стінку, комп'ютер, принтер, сканер, ксерокс, музичний центр, мікрохвильову піч, БУЛ-програвач, холодильник, кондиціонер, м'які куточки (2 шт.), шафу дитячу, диван дитячий, рахунки в ПАТ КБ "Приватбанк";

- визнати за нею, ОСОБА_2, як належним спадкоємцем за законом права власності на наступні особисті речі ОСОБА_7: одяг; військовий квиток; атестат зрілості; посвідчення водія; технічний паспорт на автомобіль; свідоцтво про народження; диплом про закінчення військової академії; документ (Нагородний лист) на Державну нагороду України - орден "За заслуги"; ощадну книжку на грошовий вклад;

- визнати за нею, ОСОБА_2, як належним спадкоємцем за законом право власності на частину приватизованої квартири АДРЕСА_4;

- стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6 судові витрати.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 213 ЦПК України встановлено, що рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення, передбачені ст.214 ЦПК України.

Статтями 1216,1217 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Статтею 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Згідно ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось з них.

Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось з них.

Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини(ч.1 ст.1270 ЦК України).

В п.23,24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обгрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 в зазначеній у судовому рішенні частині заявлених ними вимог, суд виходив із доведеності та обгрунтованості таких вимог.

Однак, такі висновки суду не можна визнати обґрунтованими, оскільки рішення суду не відповідає зазначеним вимогам закону.

По справі встановлено, що 10 серпня 1996 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8, після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові - ОСОБА_7; дружині ОСОБА_10(а.с.7, т.2).

18 квітня 2010 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 загинули під час дорожньо-транспортної пригоди(а.с.12,13,14, т.1).

В судовому засіданні апеляційної інстанції досліджені спадкові справи спадкодавців ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Так, із спадкової справи №322/2010 спадкодавця ОСОБА_10, померлої 18.04.2010 року, заведеної 29.04.2010 року Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, номер в ЄРЗСС 49263915, вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_10 до нотаріальної контори 29 квітня 2010 року звернулася ОСОБА_6. Заяв інших спадкоємців спадкова справа не містить.

В заяві ОСОБА_6 зазначила, що все спадкове майно, що залишилось після смерті дочки ОСОБА_10 за законом вона приймає. При цьому сповістила, що інших спадкоємців немає.

Із спадкової справи №651/2010 спадкодавця ОСОБА_7, померлого 18.04.2010 року, заведеної 26.08.2010 року Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, номер в ЄРЗСС 49830422, вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_7 до нотаріальної контори 26 серпня 2010 року звернулася ОСОБА_2.

В заяві ОСОБА_2 зазначила, що все спадкове майно, що залишилось після смерті сина ОСОБА_7 за законом вона приймає. При цьому сповістила, що інших спадкоємців немає.

Разом з тим, спадкова справа містить також заяву ОСОБА_13, який зазначив в заяві від 12 жовтня 2010 року, що все спадкове майно, що залишилось після смерті брата ОСОБА_7, він приймає.

Наведені обставини свідчать, що спадкоємці ОСОБА_6 та ОСОБА_2 звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті спадкодавців ОСОБА_10 та ОСОБА_7 у передбаченому законом порядку, що підтверджується зазначеними заявами у вказаних спадкових справах, які прийняті нотаріусом.

Як видно із справи, доказів, які б свідчили про те, що відсутні умови для одержання спадкоємцями ОСОБА_6 та ОСОБА_2 в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та що їхні права та інтереси щодо спадщини порушені, останні, як це передбачено ст.60 ЦПК України, не надали, в то час як саме сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як видно із справи, станом на час звернення ОСОБА_6 та ОСОБА_2 до суду з зазначеним позовом нотаріусом не виносилась постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій щодо оформлення права на спадщину, таких постанов вказані спадкові справи не містять.

Таким чином, при розгляді справи суд не взяв до уваги правовідносини, що склались між сторонами щодо спадщини, яка відкрилась після смерті спадкодавців ОСОБА_10 та ОСОБА_7, не врахував діюче законодавства, згідно якого за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають, тобто, зазначені обставини свідчать, що заявлені ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вимоги щодо вказаного спадкового майна є передчасиними.

При цьому, суд не врахував, що ст.16 ЦК України, якою передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів, не передбачає такий спосіб захисту як визнання спадкоємцями за законом, про що просили ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Крім того, задовольняючи позов ОСОБА_5 суд не перевірив чи є останній особою, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_10 у встановленому законом порядку, з урахуванням відсутності у спадковій справі №322/2010 відповідної заяви від його імені.

Суд також не з'ясував коло осіб, які предентують на спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_7, та не обговорив питання про залучення до участі у справі ОСОБА_13, заява якого наявна у спадковій справі №651/2010.

При встановлених обставинах колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції на підставі п.3,4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позову до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання спадкоємцями за законом, визнання права власності на Ѕ частину автомобіля НОМЕР_2 в порядку спадкування за законом та про відмову ОСОБА_5, ОСОБА_6 в задоволенні позову до ОСОБА_2, третя особа Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання спадкоємцями за законом, про визнання за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 права власності за кожним на Ѕ частину квартири АДРЕСА_5 в порядку спадкування за законом, як передчасно заявлених.

З наведених мотивів апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 представника ОСОБА_2, ОСОБА_4 - представника ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 07 серпня 2012 року скасувати.

ОСОБА_2 в задоволенні позову до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання спадкоємцями за законом, визнання права власності на Ѕ частину автомобіля НОМЕР_2 в порядку спадкування за законом, відмовити.

ОСОБА_5, ОСОБА_6 в задоволенні позову до ОСОБА_2, третя особа Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання спадкоємцями за законом, про визнання за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 права власності за кожним на Ѕ частину квартири АДРЕСА_5 в порядку спадкування за законом, відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-