Справа № 1805/6212/2012
Провадження № 2/1805/1708/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2012 року

Зарічний районний суд міста Суми

в складі головуючого судді - Прокудіної Н.Г.

при секретарі - Дєдушкіній Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального правління Українського товариства сліпих , Сумського учбово-виробничого підприємства УТОС , 3-тя особа ОСОБА_2 про поновлення строку звернення, поновлення на роботі, визнання неправомірною постанови та наказу про звільнення від займаної посади,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.04.2010 року на підставі контракту про найм на роботу керівника підприємства відповідно до наказу 9-К від 13.04.2010 року він був призначений на посаду директора Сумського УВП УТОС.

Постановою Президії центрального правління УТОС 11-1 від 10.11.2011 року та наказу Сумського УВП УТОС № 47 від 10.11.2011 року його було звільнено з займаної сади на підставі ст. 38 КЗпП України. Вказане звільнення з посади директора вважає незаконним та безпідставним.

Дійсно 08.11.2011р. він написав власноруч заяву про звільнення з займаної посади директора за власним бажанням. Проте, після подання заяви вирішив не звільнятися і продовжувати роботу на займаній посаді і мав намір 09.11.2011 року відкликати свою заяву про звільнення від 08.11.2011 року, про що телефоном повідомив керівництво.

09.11.2011р. він подав заяву про відкликання своєї заяви про звільнення, вказана заява подана безпосередньо до УВП УТОС та отримана 09.11.2011р. менеджером персоналу ОСОБА_3, про що свідчить її підпис на примірнику заяви про відкликання, яка знаходиться у його розпорядженні.

09.11.2011 року та 10.11.2011 року він продовжував працювати та не залишав місця роботи і не вимагав розірвання трудового договору, виходив на роботу у ці дні, що підтверджується табелем обліку робочого часу.

Проте, 10.11.2011 року його повідомили, що Постановою президії центрального правління УТОС К 11-1 від 10.11.2011 року та наказу Сумського УВП УТОС № 47-0 від 10.11.2011 року його звільнено з займаної посади згідно ст. 38 КЗпП України. Складання та посвідчення такої Постанови є передчасним та таким, що винесено з порушенням чинного КЗпП України, тому просить поновити строк звернення до суду, визнати неправомірною постанову Президії Центрального правління УТОС № 11-1 від 10.11.2011 року та Наказ Сумського УВП УТОС 34 47-0 від 10.11.2011 року «Про звільнення ОСОБА_1 від займаної посади директора Сумського учбово-виробничого підприємства УТОС за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України та поновити його на посаді директора Сумського учбово-виробничого підприємства УТОС.

Представники відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та вважають, що позовна заява є такою, що не підлягає задоволенню , оскільки ст. 233 Кодексу

законів про працю України унормовано, що у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного

у місті, міського чи міськрайонного суду.

Враховуючи, що позивачем наказ про звільнення був підписаний 10.11.2011 року, трудова книжка отримана ним 10.11.2011 року, ОСОБА_1 мав право до 10.12.2011 року звернутися до суду із відповідними позовними вимогами, чинним законодавством не передбачено можливості продовження строку, вказаного в ст. 233 КЗпП України. Проте, позивачем установлені законодавством строки для звернення до суду були пропущені, що позбавляє його права на звернення до суду.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду, позивач вказує, що з 02.12.2012 року по 08.05.2012 року він відбував покарання у Кременчуцькій виправній колонії.

Проте, вказана обставина не позбавляла позивача можливості звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Заява про звільнення позивачем була подана 08.11.2011 року з проханням звільнити його 09.11.2011 року за власним бажанням у зв'язку з погіршенням стану здоров'я. Оскільки звільнення ОСОБА_1 повинно бути погодженим із Центральним правлінням Українського товариства сліпих шляхом прийняття відповідної Постанови Президії, розгляд даного питання повинно бути розглянуто на відповідному засіданні Президії. Оскільки Президія є колегіальним органом, засідання якого проводяться за певним планом, то між позивачем та відповідачем було досягнуто домовленості про те, що питання щодо його звільнення буде вирішено на найближчому засіданні Президії, яке відбудеться 10.11.2011 року.

10.11.2011 року Президією Центрального правління УТОС було прийнято відповідне рішення, при цьому жодних заяв про відкликання заяви про звільнення від відповідача не надходило, розгляд питання про його звільнення він просив розглядати без нього, жодних належних доказів, які б спростували дані обставини позивачем не надано.

Позивач в своїх поясненнях вказує на порушення відповідачем ст. 38 КЗпП України в частині не дотримання відповідачем двотижневого строку для звільнення позивача за власним бажанням.

При цьому слід зазначити, що обов'язок звільнення працівника лише після закінчення двотижневого строку з дня отримання відповідного попередження для уповноваженого органу законодавством не встановлений.

Натомість ч. 1 ст. 38 КЗпП України встановлений обов'язок роботодавця розірвати трудовий договір у строк про який просить працівник при наявності поважних причин (їх перелік є невичерпним), що унеможливлюють продовження роботи.

Так, як позивач причиною звільнення за власним бажанням з займаної посади вказав погіршення стану здоров'я, то це є, безперечно, поважною причиною, в контексті ч.1 ст. 38 КЗпП України для звільнення працівника в строк, який він вказує в заяві про звільнення.

Отже, відсутні будь-які порушення в діях відповідача в тому, що ОСОБА_1 було звільнено до закінчення двотижневого строку з дня подання відповідної заяви.

3-тя особа ОСОБА_2 пояснив у судовому засіданні, що в даний час працює директором Сумського УВП УТОС і підстав для задоволення позову не вбачається.

Суд, заслухавши учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав:

Судом встановлено, що відповідно до наказу № 4-К від 15 лютого 2010 року ОСОБА_1 був прийнятий на посаду заступника директора з маркетингу Сумського учбово-виробничого підприємства в м. Суми та прийнятий на посаду заступника директора з юридичних питань Сумського учбово-виробничого підприємства в м. Суми.

Наказом від 13 квітня 2010 року № 9-к за підписом директора Сумського УВП УТОС ОСОБА_1 зазначено, що згідно постанови Президії Центрального правління УТОС №5-1 від 13 квітня 2010 року Про призначення номенклатурних працівників системи УТОС

наказує призначити заступника директора з маркетингу Сумського УВП УТОС ОСОБА_1 директором Сумського УВП УТОС з 13 квітня 2010 року.

08.11.2011 року ОСОБА_1 звернувся до Голови президії ЦП УТОС з заявою

про звільнення його за власним бажанням з 09 листопада 2011 року в звязку з погіршенням здоровя.

Згідно заяви від 08.11.2011 року ОСОБА_1 просив звільнити його за власним бажанням 09.11.2011 року за станом здоровя, прибути до Центрального правління не має можливості у звязку з погіршенням стану здоровя, вирішити питання про його звільнення просить без нього. Про те представник відповідача пояснив, що дана заява не надходила і в журналі обліку вхідної кореспонденції відсутній запис про надходження даної заяви, відсутні докази відправлення, не надано суду доказів того, що заява була відправлена за належністю.

Оскільки звільнення ОСОБА_1 повинно бути погодженим із Центральним правлінням Українського товариства сліпих шляхом прийняття відповідної Постанови Президії, розгляд даного питання повинно бути розглянуто на відповідному засіданні Президії. Оскільки Президія є колегіальним органом, засідання якого проводяться за певним планом, то питання щодо звільнення позивача було вирішено на найближчому засіданні Президії, 10.11.2011 року, про те, що буде засідання Президії з ряду інших питань, саме10.11.2011 року був сповіщений і позивач, по даному питанню у журналі вхідної кореспонденції зазначено, що лист про сповіщення було розподілено ОСОБА_1, позивач у судовому засіданні пояснив, що він не отримував даний лист, не має його підпису, однак в даному журналі при огляді було встановлено, що розподілялись ряд документів на позивача та інших осіб і раніше, однак тільки був запис прізвища без підпису, це свідчить про те, що була така практика на підприємстві, також позивач пояснив, що даний журнал йому приносили, якщо була якась кореспонденція і він, як керівник повинен був ретельно вивчати, яка кореспонденція надходить до підприємства, з яких питань, розподіляти між відповідним працівниками. Також в матеріалах справи є відповідь на заяву позивача про надання йому відпустки, де його повідомляли, що 10.11.2011 р. буде розглядатись питання Про стан справ на Сумському УВТз його участю , про що його було повідомлено окремим листом, та зазначено від якої дати даний лист.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що позивач після звільнення з посади працював, в нього була справа у суді.

Однак свідок ОСОБА_3 пояснила, що 09.11.11 ввечері, позивач звернувся з питанням чи може відкликати заяву про звільнення, потім надав заяву про відкликання зави від 08.11.2011 р., однак факс не працював, а 10.11.11 р. вранці надійшла заява з Центрального правління УТОС про звільнення позивача з роботи, довела йому постанову Президії Центрального правління УТОС, він сказав писати наказ про звільнення, потім його підписав, отримав розрахунок, обовязків позивач після звільнення з роботи ніяких не виконував, а тільки цікавився чи створена комісія по прийняттю матеріальних цінностей. 10.11.2011 р. розписався за отримання трудової книжки.

Наказом від 10.11.2011 року по Сумському УВП УТОС № 47 ОСОБА_1 був звільнений 10.11.2011 від займаної посади за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України з виплатою компенсації за невикористану відпустку за період з 15.02.2011 року по день звільнення , 27 календарних днів та 7 календарних діб згідно колдоговору. Даний наказ за підписом ОСОБА_1, даний факт позивач підтвердив у судовому засіданні.

Дійсно в справі є заява ОСОБА_1, де він зазначає, що про те, що відкликає заяву про звільнення з посади директора від 09.11.2011 р.. Однак позивач повинен був переконатись, що дана заява надійшла до відповідного органу. Позивач зазначає, що в заяві про звільнення він зазначав, щоб звільнили з 09.11.2011, а його звільнили з 10.11.2011, однак всі подальші його дії свідчать про те, що він погодився з цим і сам власноручно підписав наказ про звільнення з 10.11.2011 р.. Той факт, що позивач пояснює, що він ходив на роботу не свідчить про те, що він працював, бо всі дії позивача свідчать протилежне, як слідує з матеріалів справи наказ про звільнення з посади за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України від 10.11.2011 року по Сумському УВП УТОС № 47 , який оскаржує позивач за його власним підписом, якщо він був не згоден і мав намір і далі працювати, то мав можливість даний наказ не видавати та не підписувати, однак він видав його,

власноручно підписав і забрав трудову книжку. В подальшому позивач звертався з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі та вказував, що в день звільнення з ним не було проведено повний розрахунок по заробітній платі. Наказом від 12.12.2011 р. призначено ОСОБА_2 директором Сумського УВП УТОС з 12.12.2011 р., наказ за підписом ОСОБА_2. відповідно до довідки Сумського УВП УТОС ОСОБА_1 за період з 10.11.2011 р. по 05.12.2011 р. не підписував документи, листи, накази, бухгалтерські рахунки, розпорядження, договори, інструкції, дані документи підписувала головний бухгалтер, реалізації готової продукції не відбувалось, в табелі обліку робочого часу зазначено, що позивач звільнений.

Згідно ст.. 60 ЦПК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач не надав суду доказів на підтвердження своїх вимог.

Тому необхідно поновити строк звернення до суду, так як дійсно у позивача булу поважна причина несвоєчасного звернення до суду, а саме з 02.12.2011 р. по 08.05.2012 р. відбував покарання, що підтверджується довідкою про звільнення та відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в повному обсязі за необґрунтованістю позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 88, 213-215, 218 ЦПК України, ст. 38 КЗпП України, -

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_1 строк зверненя до суду з позовом.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в повному обсязі за необґрунтованістю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст виготовлено та підписано 26 листопада 2012 року.

Суддя