Номер провадження: 22-ц/1590/9539/12
Головуючий у першій інстанції Рудніцький
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі Павлін О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІДЕР ЮГ ХХІ», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційними скаргами ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 02 серпня 2012 року,

встановила:

У серпні 2011 р. публічне акціонерне товариство «Західінкомбанк»» (далі Банк) звернулося до суду з вищевказаним позовом уточненим в подальшому, в якому вказало, що товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІДЕР ЮГ ХХІ» (далі ТОВ) порушує договірні обовязки з повернення кредиту, сплаті процентів за кредитним договором № 24 від 30.03.07 р. (далі Кредитний договір) про надання кредиту у сумі 300 000 грн. та додаткових угод до нього. Згідно додаткових угод до кредитного договору була досягнута домовленість встановлення відкличної поновлювальної кредитної лінії для поповнення обігових коштів з граничним лімітом - 3 197 900,00 грн., зі сплатою 23% річних. Строк повернення кредиту до 01.09.09 р..

У якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором та додатковими угодами до нього з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були укладені договори поруки та додаткові угоди до них, за умовами яких поручитель несе солідарну відповідальність з боржником за кредитним договором. З ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були укладені іпотечні договори.

Станом на 01.07.11 р. заборгованість складає:- непогашений кредит в сумі - 3 197 900,00 грн.; - несплачені проценти по кредиту в сумі 1 792 406,59 грн.; - пеня за порушення строків сплати процентів та кредиту в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в сумі 842 817,54 грн.; - штраф 30% річних від простроченої суми боргу за кредитом та відсотками в сумі 2 777 207,53 грн.; - інфляційні збитки у сумі - 636 009,64 грн.; - штраф 30% від простроченої суми боргу за кредитом та відсотками в сумі 1 497 091,99 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 527, 549, 553-555, 629, 1049, 1055 ЦК України, Банк остаточно просив стягнути на користь Банку солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 заборгованість у розмірі 10 743 433,29 грн., яка складається з: 1) непогашеного кредиту в сумі - 3 197 900,00 грн.; 2) несплачених процентів по кредиту в сумі 1 792 406,59 грн.; 3) пені за порушення строків сплати процентів та кредиту в розмірі подвійної облікової ставки НБУ у сумі 842 817,54 грн.; 4) штрафу 30% річних від простроченої суми боргу за кредитом та відсотками в сумі 2 777 207,53 грн.; 5) інфляційних збитків у сумі - 636 009,64 грн.; 6) штрафу 30% від простроченої суми боргу за кредитом та відсотками в сумі 1 497 091,99 грн.. Стягнути з відповідачів на користь Банку судові витрати.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 07.03.12 р. (а. с. 157) до участі у справі в якості співвідповідача залучено ТОВ «ЛІДЕР ЮГ ХХІ».

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 02.08.12 р. (а. с. 210) позовні вимоги Банку в частині стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором в сумі 10 473 433,29 грн. з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишено без розгляду. Позовні вимоги Банку в частині стягнення з ТОВ «ЛІДЕР - ЮГ ХХІ», ОСОБА_3, ОСОБА_4 штрафу в розмірі 30% від простроченої суми боргу за кредитом та відсотками в сумі 1 497 091,99 грн. залишено без розгляду.

Представник Банку в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі.

Представник ТОВ у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення непогашеного кредиту в сумі - 3 197 900,00 грн. та несплачених процентів по кредиту в сумі 1 792 406,59 грн.. Інші суми вважав завищеними, просив відмовити в їх стягненні.

Представник ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_3 суми заборгованості, посилаючись на те, що Банк пропустив строк предявлення вимоги до поручителів, а тому порука припинилася.

Відповідач ОСОБА_4М в судовому засіданні позов не визнав, підтримав доводи представника ОСОБА_3.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 02.08.12 р. позовні вимоги Банку задоволено частково. Стягнуто солідарно з ТОВ «ЛІДЕР-ЮГ ХХІ», ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Банку: 1) суму заборгованості по непогашеному кредиту в розмірі - 3 197 900,00 грн.; 2) суму заборгованості по несплаченим відсоткам по кредиту в розмірі 1 792 406,59 грн.; 3) суму пені за порушення строків сплати відсотків та кредиту в розмірі 842 817,54 грн.; 4) суму інфляційних збитків в розмірі - 636 009,64 грн.; 5) суму штрафу в розмірі 1 000 000,00 грн.; 6) судові витрати в розмірі 1 820,00 грн.. В задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційних скаргах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 оскаржують рішення в частині стягнення з них грошових сум. Просять рішення суду першої інстанції в цій частині скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Банку до них відмовити. Посилаються на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального (ст. 559 ЦК України) та процесуального (ст. 213 ЦПК України) права: - вони не брали участі в укладанні неодноразових додаткових угод до кредитного договору, за умовами яких збільшився розмір їх відповідальності: - порука припинилася, оскільки позов подано до суду після спливу шестимісячного строку.

ТОВ «ЛІДЕР-ЮГ ХХІ» рішення суду не оскаржило.

Представник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав доводи та вимоги, які викладені в апеляційній скарзі.

ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань суду не надав.

Банк письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав. Представник Банку в судовому засіданні вважав необхідним апеляційні скарги відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що апеляційні скарги є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційних скарг та заперечень на них, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову Банку і стягнення солідарно з ТОВ «ЛІДЕР-ЮГ ХХІ», ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Банку заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що 30.03.07 р. між КБ «Західінкомбанк», правонаступником якого є ПАТ «Західінкомбанк», та ТОВ «ЛІДЕР-ЮГ ХХІ» було укладено кредитний договір № 24 про надання кредиту в сумі - 300 000 грн., строком на 12 місяців, під 20% річних. В подальшому між Банком та ТОВ «ЛІДЕР-ЮГ ХХІ» було укладено декілька додаткових угод до кредитного договору № 24 від 30.03.07 р... В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором № 24 від 30.03.07 р. між Банком та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 були укладені договори поруки, згідно яких останні поручилися за виконання ТОВ «ЛІДЕР-ЮГ ХХІ» взятих на себе зобовязань солідарно, в повному обсязі. В результаті неналежного виконання позичальником своїх обовязків за кредитним договором, станом на 01.07.11 р. виникла заборгованість, що грубо порушує майнові права Банку. Суд не приймає до уваги доводи відповідачів та їх представників щодо закінчення шестимісячного строку, в межах якого можливо звернутися з позовними вимогами до поручителів та щодо безпідставно нарахованих штрафних санкцій, оскільки відповідно до п. 5.1 кредитного договору від 30.03.07 р. вказаний договір діє до повного погашення кредитору суми кредиту, сплати відсотків, штрафів, збитків та іншої заборгованості згідно умов кредитного договору. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 достовірно було відомо про порушення позичальником умов кредитного договору (а. с. 254 - 255).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, наявність заборгованості за кредитним договором у результаті неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором. Однак, погодитися з вищевказаним висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для покладення відповідальності на поручителів не можна, цих висновків суд дійшов при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Статтями 213, 214 ЦПК передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що відповідно до п. 1.2 кредитного договору № 24 від 30.03.07 р. кредит було надано строком до 28.03.08 р. (а. с. 7). В подальшому укладеними додатковими угодами (а. с. 9 10, 11 12, 13, 14, 15, 16) строк надання кредиту змінювався. Згідно п. 2 Додаткової угоди № 4 до кредитного договору № 24 від 30.03.07 р. (а. с. 14) п. 1.2 кредитного договору викладений у наступній редакції: « Термін погашення кредитних коштів встановлюється згідно графіку до кредитного договору до 01.09.2009 р. включно, а разі невиконання (неналежного виконання) «ПОЗИЧАЛЬНИКОМ» будь-якої з умов кредитного договору до першої вимоги «КРЕДИТОРА». Подальшими додатковими угодами до кредитного договору (а. с. 15, 16) цей строк повернення кредиту не змінювався. В апеляційному суді представник Банку також підтвердив цей строк повернення кредиту.

Пунктом 5 кредитного договору № 24 від 30.03.07 р. (а. с. 8) встановлено, що даний кредитний договір набуває чинності з моменту фактичного надання «КРЕДИТОРОМ» кредитних коштів «ПОЗИЧАЛЬНИКУ» і діє до повного погашення суми кредиту, вказаної в п. 1.1 даного кредитного договору, сплати відсотків, штрафів, збитків та іншої заборгованості згідно умов даного кредитного договору.

Згідно п. п. 1.1, 1.2, 2.2 укладених Банком 30.03.07 р. з ОСОБА_4 (а. с. 29) та ОСОБА_3 (а. с. 33) договорів поруки ПОРУЧИТЕЛЬ та ПОЗИЧАЛЬНИК відповідають перед КРЕДИТОРОМ як солідарні боржники. Пунктом 3.2 вказаних договорів поруки передбачено, що дія договору припиняється в момент повного виконання ПОЗИЧАЛЬНИКОМ чи ПОРУЧИТЕЛЕМ усіх зобовязань ПОЗИЧАЛЬНИКА перед КРЕДИТОРОМ за кредитним договором та додатковими до нього договорами.

За правилами, передбаченими ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

В п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.12 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. При цьому в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобовязання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Встановлено, що відповідно до умов кредитного договору та додаткових угод до нього сторони узгодили строк повернення кредиту до 01.09.09 р. включно (а. с. 14). Ці обставини визнав в апеляційному суді представник Банку. Таким чином, Банк міг предявити вимоги до поручителя і звернутися до суду протягом шести місяців, тобто до 01.03.10 р.. З вимогою про повернення кредиту за кредитним договором № 24 від 30.03.07 р. Банк звернувся до позичальника, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 - 06.12.10 р. (а. с. 42, 43, 52, 54, 55), тобто через девять місяців після спливу строку, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України. Про це вказує і сам Банк в позові: «…06.12.10 р. позичальнику було направлено вимогу про повернення кредиту за кредитним договором № 24 від 30.03.07 р. у семиденний строк…» (а. с. 4 другий абзац зверху, с. а. 124 третій абзац зверху). З позовом до суду Банк звернувся 09.08.11 р. (а. с. 2). тобто через сімнадцять місяців після спливу строку, передбаченого ч. 2 ст. 559 ЦК України.

На підставі встановленого, колегія суддів вважає, що договори поруки з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 припинилися. Доводи апелянтів в цій частині є обґрунтованими. Суд першої інстанції неправильно застосував ч. 4 ст. 559 ЦК України, порушив ст. ст. 212, 213 ЦПК України щодо оцінки доказів та обґрунтованості рішення.

Заперечення представника Банку щодо дії договорів поруки до повного виконання умов кредитного договору з повернення кредиту, відсотків за користування кредитом є неспроможними, оскільки вони не засновані на нормах закону.

Доводи апелянтів про припинення договорів поруки у звязку із тим, що збільшився обсяг їх відповідальності у звязку з укладенням без їх згоди додаткових угод до кредитного договору № 24 від 30.03.07 р. є необґрунтованими. Додаткові угоди до кредитного договору № 24 від 30.03.07 р. (а. с. 9 10, 11 12, 13, 14, 15, 16) підписані ОСОБА_4 та ОСОБА_3. Вимог про визнання цих додаткових угод з тих підстав, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 не підписували вказані додаткові угоди останні в суді не заявляли.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Підставами для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення по суті позовних вимог є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Виходячи з встановленого, приймаючи до уваги, що невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення ним норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи в оскарженій частині, колегія суддів вважає, що рішення суду першої в частині солідарного стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про повну відмову в задоволенні позову Банку про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 02 серпня 2012 року в частині солідарного стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - скасувати.

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повністю відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. Є. Федорова

ОСОБА_2