АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Куценко Т.Р., Повєткіна В.В.

при секретарі: Приймаковій М.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 28 березня 2012 року за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Банк "ОСОБА_3 та Кредит", треті особи приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Закрите акціонерне товариство "Акціонерна страхова компанія "ОМЕГА", ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання удаваним кредитного договору, застосування наслідків удаваного правочину, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, визнання недійсним положень кредитного договору, за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "ОСОБА_3 та Кредит" до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за позовом ОСОБА_8 до Публічного акціонерного товариства "Банк "ОСОБА_3 та Кредит", третя особа ОСОБА_2, про визнання договору поруки припиненим, -

В с т а н о в и л а :

У жовтні 2009 року ОСОБА_2 звернувся з позовом, який уточнював в ході розгляду справи, до ПАТ "Банк "ОСОБА_3 та Кредит", треті особи приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Закрите акціонерне товариство "Акціонерна страхова компанія "ОМЕГА", ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання удаваним кредитного договору, застосування наслідків удаваного правочину, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, визнання недійсним положень кредитного договору(а.с.4-5, 88-89, 130-135, т.1; а.с.4-7, т.2; а.с.101-104, 108-110 т.3).

Позивач зазначав, що 11.07.2008 року між ним та ВАТ "Банк "ОСОБА_3 та Кредит" укладений кредитний договір №029/08/ФЛ/12, за яким банк надав йому в тимчасове користування кредитні ресурси у розмірі 43 297,00 доларів США за цільовим призначенням - для придбання автомобіля, зі сплатою процентів за користування кредитом відповідно до умов договору.

В забезпечення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором між ним та банком укладений договір застави автомобіля від 11.07.2008 року №029/08/01/12, відповідно до умов якого передав банку в заставу автомобіль марки АLFA RОМЕО 159, тип легковий-седан-В, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований ВРЕР-1 ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 10.07.2008 року.

Також в забезпечення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором від 11.07.2008 року №029/08-ФЛ/12 між банком, ним та ОСОБА_7 укладено договір поруки № 029/08/03/12 від 11.07.2008 року та договір поруки № 029/08/02/12 від 11.07.2008 року з ОСОБА_6

При укладанні вказаного кредитного договору вказав банку не невідповідність вимогам діючого законодавства України положень п.7.10 договору та зазначив про намір застрахувати автомобіль в страховій компанії "Страхова компанія "Арсенал-Днепр". На час укладання кредитного договору банк не заперечував проти страхування автомобіля в зазначеній страховій компанії, тому 10.07.2009 року він здійснив страхування автомобіля в СК "Страхова компанія "Арсенал-Днепр".

Враховуючи, що строк дії договору страхування автомобіля закінчився 10.07.2009 року, він 06.07.2009 року знову уклав договір із вказаною страховою компанією та передав примірник договору страхування банку, де його повідомили, що до нього не буде застосоване пониження процентів за користування кредитними ресурсами, що передбачено п.4.1.2. договору у розмірі 14,6%, а навпаки, як за порушення умов кредитного договору буде встановлена підвищена процентна ставка у розмірі 19,5% річних.

Не погоджуючись з діями банку, він неодноразово направляв листи на його адресу, вказуючи на невідповідність дій останнього вимогам діючого законодавства.

30.07.2009 року за вих.№2-10/3943 банк направив йому листа, в якому наполягав на страхуванні автомобіля в ЗАТ "Акціонерна страхова компанія "Омега", та попереджав про дострокове розірвання кредитного договору, а згодом він отримав письмову вимогу про дострокове повернення кредитних коштів.

Посилаючись на незаконність дій ПАТ "Банк "ОСОБА_3 та Кредит", порушення останнім вимог ст.581 ЦК України, ст.55 Закону України "Про банки та банківську діяльність", ст.6 Закону України "Про страхування" та вимог Законів України "Про захист від недобросовісної конкуренції", "Про захист економічної конкуренції" та вказуючи на те, що банк безпідставно підвищив процентну ставку по кредитному договору та почав нараховувати штрафні санкції, внаслідок чого два місяці він сплачував щомісячні платежі у більшому розмірі, а тому припинив здійснювати щомісячні платежі до врегулювання розбіжностей, оскільки не згоден оплачувати безпідставне підвищення процентної ставки та незаконні штрафні санкції та що не досягли врегулювання питань, які виникли щодо сплати кредитних сум, ОСОБА_2 просив:

визнати недійсними п.7.10 кредитного договору №029/08-ФЛ/12 від 11.07.2008 року, укладеного між ним та банком та визнати недійсними п.4.7., 4.8., абзац другий пункту 5.1. кредитного договору №029/08-ФЛ/12 від 11.07.2008 року, викладеного у новій редакції згідно Додаткової угоди №2 від 04.02.2009р.

В позовній заяві від 18.03.2010 року ОСОБА_2 зазначив, що 12.03.2010 року йому стало відомо про відкриття щодо нього виконавчого провадження Ленінським ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції на підставі виконавчого напису, виданого 16.02.2010 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого за № 596, який вчинено на підставі заяви ПАТ "ОСОБА_3 та Кредит" від 16.02.2010 року за № 2-773/193.

Вказуючи на те, що розрахунок суми заборгованості, наданий банком приватному нотаріусу ОСОБА_5 для вчинення виконавчого напису, не є безспірним, виконавчий напис вчинено в порушення норм діючого законодавства, що регулює порядок його вчинення, ОСОБА_2 просив визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, вчинений 16.02.2010 року та зареєстрований в реєстрі за № 596 про звернення стягнення на кредитні ресурси, таким, що не підлягає виконанню(а.с.4-7, т.2).

В заяві про доповнення позовних вимог від 20 квітня 2010 року(а.с.130-134, т.1) ОСОБА_2 також зазначив, що банк в порушення діючого законодавства надав кредит в іноземній валюті, у зв'язку із зміною курсу валюти значно зросла сума боргу, чим порушені його права та інтереси, а тому просив:

визнати недійсним договір №029/08-ФЛ/12 від 11 липня 2008 року, укладений між ним та філією «Дніпропетровське регіональне управління» ПАТ "ОСОБА_3 та Кредит", яке є правонаступником ВАТ "ОСОБА_3 та Кредит";

визнати недійсним договір застави №029/08/01/12 від 11 липня 2008 року, укладений між ним та філією «Дніпропетровське регіональне управління» ПАТ "ОСОБА_3 та Кредит", яке є правонаступником ВАТ "ОСОБА_3 та Кредит", посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №5671 від 11 липня 2008 року;

визнати недійсним договір поруки №029/08/03/12 від 11 липня 2008 року, укладений між філією «Дніпропетровське регіональне управління» ПАТ "ОСОБА_3 та Кредит", яке є правонаступником ВАТ "ОСОБА_3 та Кредит", та ОСОБА_7 та ОСОБА_2;

визнати недійсним договір поруки №029/08/02/12 від 11 липня 2008 року, укладений між філією «Дніпропетровське регіональне управління» ПАТ "ОСОБА_3 та Кредит", яке є правонаступником ВАТ "ОСОБА_3 та Кредит", та ОСОБА_6 та ОСОБА_2;

зобов'язати ПАТ "ОСОБА_3 та Кредит", яке є правонаступником ВАТ "ОСОБА_3 та Кредит", прийняти у нього, ОСОБА_2, суму у розмірі 96 883,92грн. з розстрочкою платежів на 60 місяців, за таких умов, що місячний платіж буде складати 1614,73грн.;

зобов'язати приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 виключити з обтяжень рухомого майна запис про приватне обтяження рухомого майна та заборону відчуження майна, яке було передано у заставу за договором застави від 11 липня 2008 року, а саме майно - автомобіль марки АLFA RОМЕО 159, тип легковий-седан-В, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований ВРЕР-1 ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 10.07.2008 року, який належить йому, ОСОБА_2, на праві власності.

В заяві про зміну предмету позову від 31 травня 2011 року ОСОБА_2 зазначив, що укладений з банком кредитний договір є удаваним, оскільки по суті він отримав грошові кошти у гривні, а тому є підстави для застосування наслідків удаваного правочину(а.с.101-104, т.3) та просив:

визнати кредитний договір №029/08-ФЛ/12 від 11 липня 2008 року, укладений між ним та філією «Дніпропетровське регіональне управління» ПАТ "ОСОБА_3 та Кредит", яке є правонаступником ВАТ "ОСОБА_3 та Кредит" удаваним правочином;

застосувати наслідки удаваного правочину та визнати кредитний договір №029/08-ФЛ/12 від 11 липня 2008 року, укладений між ним та ПАТ "ОСОБА_3 та Кредит" таким, що укладений в національній валюті України гривні, а саме вважати, що кредит був наданий в сумі 209 631,08грн. на умовах, визначених в договорі;

заяву про визнання недійсним кредитного договору №029/08-ФЛ/12 від 11 липня 2008 року та договору застави від 11 липня 2008 року залишити без розгляду.

В заяві в редакції від 11 липня 2011 року ОСОБА_2 зазначив, що його позовні вимоги складаються із наступного(а.с.108-110 т.3):

визнати недійсними п.7.10 кредитного договору №029/08-ФЛ/12 від 11.07.2008 року; визнати недійсними п.4.7., п.4.8, абзац другий пункту 5.1. кредитного договору №029/08-ФЛ/12 від 11.07.2008 року, викладеного у новій редакції згідно Додаткової угоди №2 від 04.02.2009 року;

визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, вчинений 16.02.2010 року та зареєстрований в реєстрі за № 596 про звернення стягнення на автомобіль марки АLFA RОМЕО 159, тип легковий-седан-В, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований ВРЕР-1 ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 10.07.2008 року, який належить йому, ОСОБА_2, на праві власності, таким, що не підлягає виконанню;

визнати кредитний договір №029/08-ФЛ/12 від 11 липня 2008 року, укладений між ним та ПАТ "ОСОБА_3 та Кредит" удаваним правочином;

застосувати наслідки удаваного правочину та визнати кредитний договір №029/08-ФЛ/12 від 11 липня 2008 року укладений між ним та ПАТ "ОСОБА_3 та Кредит" таким, що укладений в національній валюті України гривні, а саме вважати, що кредит був наданий в сумі 209 631,08грн.;

заяву про визнання недійсним кредитного договору №029/08-ФЛ/12 від 11 липня 2008 року та договору застави від 11 липня 2008 року залишити без розгляду.

У липні 2010 ПАТ "Банк "ОСОБА_3 та Кредит" звернулось з зустрічним позовом до ОСОБА_2С, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором(а.с.247-248, т.1, а.с.76,124,138, т.2).

В обґрунтування позовних вимог ПАТ "Банк "ОСОБА_3 та Кредит" зазначило, що 11.07.1008 року між ВАТ "Банк "ОСОБА_3 та кредит" та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №029/08-ФЛ/12, згідно п.2.1 якого банк надав ОСОБА_2 в тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, терміновості, платності кредитні ресурси в сумі 43 297.00 доларів США.

11.07.2008 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір про відкриття та обслуговування банківського рахунку №NМВКL-4250, згідно п.1.1. якого банк відкрив ОСОБА_2 поточний рахунок №01.

11.07.2008 року ОСОБА_2 отримав в повному обсязі від банку передбачені кредитним договором грошові кошти, після чого здійснив їх обмін на гривню та зарахував на свій власний поточний рахунок, з якого за його дорученням кошти були перераховані на рахунок автосалону в якості оплати за автомобіль.

Відповідно до п.п.3.2., 3.3. кредитного договору ОСОБА_2 зобов'язався повернути кредитні ресурси в строк до 10.07.2015 року. Погашення заборгованості мало здійснюватися щомісячно в термін з 1 по 10 число кожного місяця у розмірі не менше 515 доларів США 44 центи згідно Графіку зниження розміру заборгованості.

Пунктом 4.1 кредитного договору передбачено сплату процентів за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту, а саме: - з дати укладання договору до 10.07.2009 року - 15% річних; з 11.07.2009 року по 10.07.2010 року - 14,6% річних; з 11.07.2010 року по 10.07.2011 року - 14,2% річних; з 11.07.2011 року по 10.07.2012 року 13,8% річних; з 11.07.2012 року по 10.07.2013 року - 13,5% річних; з 11.07.2013 року по 10.07.2014 року - 13,0% річних; з 11.07.2014 року по 10.07.2015 року - 12,0% річних.

04.02.2009 року між банком та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої були змінені умови п.4.8. договору та встановлено, що у випадку порушення зобов'язань, передбачених п.5.2. застосовується процентна ставка у розмірі діючої плюс 2% річних.

Відповідно до п.4.3 ОСОБА_2 зобов'язався сплачувати вказані відсотки щомісячно в термін з І по 10 число кожного місяця.

За прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів ОСОБА_2 зобов'язався сплачувати банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожень день прострочення(п.6.1.кредитного договору).

11.07.2008 року в якості забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору були укладені договори поруки: №029/08/02/12 між банком, ОСОБА_2 та ОСОБА_6; № 029/08/03/12 між банком, ОСОБА_2 та ОСОБА_7

Згідно п.1.1. та п.2.1 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зобов'язалися перед банком солідарно відповідати в повному обсязі за своєчасне і повне виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором.

Пунктом 3.5 кредитного договору передбачено право банку вимагати дострокового повернення кредитних коштів, сплати нарахованих відсотків та неустойки у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором, банк 28.09.2009 року та повторно 29.10.2009 року направив відповідачам відповідно вимоги про дострокове повернення коштів: №10-018/02-322, №10-018/02-323, №10-018/02-324 від 24.09.2009 року та №10-018/02-342, №10-018/02-343, №10-018/02-344 від 28.10.2009 року, які ними отримані, однак виконані не були.

Станом на 20.04.2010 року заборгованість за кредитним договором становить 35 050,04 доларів США, заборгованість по сплаті відсотків 3 394,00 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків - 40 821,96грн.

Уточнивши вимоги в ході розгляду справи, ПАТ "Банк "ОСОБА_3 та Кредит" в позовній заяві в редакції від 03.10.2011 року(а.с.138, т.3) просило стягнути з відповідачів солідарно: заборгованість за кредитом - 35 050,04 доларів США(279390грн.88 коп), заборгованість по сплаті відсотків 10 134,78 доларів США(80786грн.36коп.), пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків - 457818грн.04коп., всього 817 995грн.28коп.(за курсом НБУ на дату розрахунку 7,9712).

У квітні 2011 року ОСОБА_7 звернувся з позовом до ПАТ "Банк "ОСОБА_3 та Кредит", третя особа ОСОБА_2, про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію(а.с.87 т.3).

В обгрунтування вимог ОСОБА_7 зазначив, що із позовних вимог ПАТ "Банк "ОСОБА_3 та Кредит" йому стало відомо, що банк в порушення вимог діючого законодавства в односторонньому порядку підвищив процентну ставку, на що він, як поручитель виконання ОСОБА_2 зобов'язань по кредитному договору, згоди не давав. При укладенні договору поруки розраховував на забезпечення поступового повернення кредиту позичальником протягом семи років і дострокове стягнення з нього всієї суми кредиту за позовом банку, до того ж з процентами у підвищеному розмірі та необгрунтованому розмірі штрафних санкції, суттєво збільшило розмір його відповідальності.

Посилаючись на викладені обставини та вказуючи на те, що банк не довів до його відома про зміну умов кредитного договору та не одержав його згоди на продовження договору поруки на нових умовах, пов'язаних зі збільшенням відповідальності поручителя, ОСОБА_7 просив визнати договір поруки №029/08/03/12 від 11 липня 2008 року таким, що припинив свою дію.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 28 березня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_2 та ПАТ "Банк "ОСОБА_3 та Кредит" задоволені частково(а.с.188-198, т.3).

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 16.02.2010 року, зареєстрований в реєстрі за № 596, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про звернення стягнення на автомобіль АLFА RОМЕО 159, тип легковий седан-В, 2007 року випуску, колір темно-червоний, VIN-ZAR 1048, реєстраційний номер НОМЕР_1.

ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог до ПАТ "Банк "ОСОБА_3 та Кредит" про визнання кредитного договору удаваним, застосування наслідків удаваного правочину, визнання недійсними положень кредитного договору, відмовлено.

ОСОБА_7 у задоволенні позовних вимог до ПАТ "Банк "ОСОБА_3 та Кредит" про визнання договору поруки припиненим, відмовлено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ПАТ "Банк "ОСОБА_3 та Кредит" суму заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 410 177 грн. 24 коп., понесені витрати по справі - сплачені судовий збір в сумі 1700 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., а всього 411 997 грн. 24 коп.

Стягнуто з ПАТ "Банк "ОСОБА_3 та Кредит" на користь ОСОБА_2 понесені витрати по справі - судовий збір в сумі в 17,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37,00 грн., а всього 54,00 грн.

Додатковим рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 жовтня 2012 року зазначено, що сума 410 177 грн.24 коп. складається з: заборгованості за кредитом 35 050,04 доларів США, що становить 27 9390 грн.88 коп, заборгованості по сплаті відсотків 10 134,78 доларів США, що становить 80 786 грн.36 коп., пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків у розмірі 50 000грн. 00коп.(а.с.247-249, т.3).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити рішення суду та задовольнити позовні вимоги в частині визнання недійсним окремих положень кредитного договору; припинення договорів поруки з поручителями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та визнання кредитного договору удаваним правочином, посилаючись на неповне зясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права(а.с.203-207, т.3).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно ст.ст.3,11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст.554 ЦК України, згідно якої у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну)відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання(неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

По справі встановлено, що 11.07.1008 року між ВАТ "Банк "ОСОБА_3 та кредит", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Банк "ОСОБА_3 та Кредит"(а.с.35-56, т.1), та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №029/08-ФЛ/12, за умовами п.2.1 якого банк надає позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 43 297,00 доларів США з оплатою за процентними ставками, встановленими п.4.1 цього договору(а.с.6-9, т.1).

Згідно п.2.3 кредитного договору отримані позичальником кредитні ресурси використовуються для придбання автомобіля марки АLFA RОМЕО 159, тип легковий-седан-В, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований ВРЕР-1 ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 10.07.2008 року(а.с.6-9, т.1).

Строк погашення кредиту встановлено договором до 10 липня 2015 року(п.3.2).

Додатком №1 до кредитного договору №029/08-ФЛ/12 від 11.07.1008 року передбачено графік погашення кредиту(а.с.10, т.1).

11.07.2008 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №029/08-ФЛ/12 від 11.07.1008 року укладено договори поруки: між ВАТ "Банк "ОСОБА_3 та кредит", ОСОБА_2 та ОСОБА_6 - № 029/08/02/12 та між банком, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 - № 029/08/03/12, за умовами яких ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зобов'язалися перед банком солідарно відповідати в повному обсязі за своєчасне і повне виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором(а.с.152-155, т.1).

По справі встановлено, що 11.07.1008 року позивач отримав визначену кредним договором суму(а.с.156) та придбав автомобіль марки АLFA RОМЕО 159, тип легковий-седан-В, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований ВРЕР-1 ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 10.07.2008 року, на який за ним зареєстровано право власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу(а.с.63, т.1).

04.02.2009 року між ВАТ "Банк "ОСОБА_3 та кредит" та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої змінені умови п.4.7, п.4.8., п.5.1 щодо відповідальності позичальника у випадку порушення зобов'язань, передбачених кредитним договором(а.с.149, т.1).

Як видно із справи, суд перевірив обставини щодо укладання кредитного договору, додаткової угоди до кредитного договору, згідно якої внесені зазначені зміни, з якими письмово погодився ОСОБА_2, підписавши їх, у тому числі відносно страхування автомобіля, та дійшов до правильного висновку, що при укладанні останніх дотримані норми діючого законодавства, які регулюють дані правовідносини.

Обставин, які б свідчили про недійсність п.7.10 кредитного договору №029/08-ФЛ/12 від 11.07.2008 року; п.4.7., 4,8., абз.2 п.5.1. кредитного договору №029/08-ФЛ/12 від 11.07.2008 року, викладеного у новій редакції згідно Додаткової угоди №2 від 04.02.2009 року, в ході розгляду справи не встановлено. Доказів в підтвердження доводів про недійсність останніх ОСОБА_2, як це передбачено ст.60 ЦПК України, не надав.

Крім того, суд встановив, що станом на час укладання кредитного договору №029/08-ФЛ/12 від 11.07.2008 року, ОСОБА_2 не заперечував проти укладання останнього в іноземній валюті та не заперечував право банку здійснювати операції з надання кредиту в іноземній валюті.

Як видно із справи, ВАТ "Банк "ОСОБА_3 та кредит" станом на 11.07.2008 року мав відповідні ліцензію та дозвіл на здійснення операцій в іноземній валюті(а.с.41-43, т.3), що не суперечить вимогам чинного законодавства України, заборони на використання іноземної валюти як засобу платежу, чинне законодавства України не містить.

Таким чином, наведені обставини та докази в їх підтвердження свідчать, що при укладанні спірного кредитного договору позичальник з'ясував умови, на яких він укладається, на момент отримання коштів з власної ініціативи визначив для себе правила подальшої поведінки щодо погашення суми кредиту, а тому посилання ОСОБА_2 на порушення його права у зв'язку з укладанням зазначеного договору в іноземній валюті є безпідставними.

При таких обставинах суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання кредитного договору удаваним, застосування наслідків удаваного правочину та визнання кредитного договору таким, що укладений у гривні.

Суд не встановив обставин, які б свідчили про порушення прав поручителя ОСОБА_7, а тому обгрунтовано зазначив про відсутність правових підстав для визнання договору поруки №029/08/03/12 від 11 липня 2008 року таким, що припинив свою дію.

Перевіряючи доводи та заперечення сторін щодо суми заборгованості за кредитним договором, суд встановив, що станом на 07.02.2011 року загальна сума заборгованості становить 817 995грн.28коп.(за курсом НБУ на дату розрахунку 7,9712), із якої: за кредитом - 35 050,04 доларів США(в гривневому еквіваленті - 279390грн.88 коп), заборгованість по сплаті відсотків 10 134,78 доларів США(в гривневому еквіваленті - 80786грн.36коп.), пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків у розмірі 457818грн.04коп.

Вказані суми підтверджуються розрахунками ПАТ "Банк "ОСОБА_3 та кредит" з урахуванням відношення курсу долара США до національної валюти за курсом НБУ станом на 07.02.2011 року(а.с.125-127, т.3). Суд перевірив доводи ОСОБА_2 щодо розрахунку суми заборгованості та встановив, що суми які були ним сплачені, зараховані банком у встановленому порядку у погашення кредиту, розмір заборгованості визначено з урахуванням сплачених сум.

Судом також встановлено, що ПАТ "Банк "ОСОБА_3 та кредит" дотримані умови договору про повідомлення як боржника так і поручителів про необхідність сплатити заборгованість за кредитом, що підтверджується відповідними досудовими вимогами та повідомленнями про їх отримання(а.с.11-16, т.3).

Встановивши вказані обставини та докази в їх підтвердження, суд прийшов до правильного висновку про обгрунтованість позову ПАТ "Банк "ОСОБА_3 та кредит". При цьому, як видно із справи, на підставі ч.3 ст.551 ЦК України суд зменшив розмір пені до 50 000грн.

Доводи апеляційної скарги про неповне зясування обставин справи не можуть бути взяті до уваги, оскільки суд повно та всебічно перевірив доводи та заперечення сторін, права та їх обовязки, доказам у справі дав оцінку відповідно до вимог ст.212 ЦПК України.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на порушення судом норм матеріального та процесуального права безпідставні. Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідає встановленим обставинам та вимогам закону, що регулює вказані правовідносини, підстав для його скасування чи зміни не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 28 березня 2012 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -