Справа № 22-ц-1548/12 Головуючий у 1 інстанції: Малахова-Онуфер А.М.
Провадження № 22-ц/1390/1548/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2012 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Богонюка М.Я., Савуляка Р.В.

з участю секретаря Кубішин І.В.

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 11 листопада 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, Великолюбіньської селищної ради Городоцького району Львівської області, з участю третіх осіб: ОСОБА_7, Управління Декржкомзему у Городоцькому районі, про усунення перешкод, визнання недійсними рішення, державного акту ,-

в с т а н о в и л а:

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 11 листопада 2011 року відмовлено у задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_6, Великолюбіньської селищної ради, з участю третіх осіб: ОСОБА_7, Управління Держкомзему у Городоцькому районі про усунення перешкод у користуванні загальним проїздом для заїзду до частини будинку №10 на вулиці Київській у смт Великий Любінь Городоцького району Львівської області, визнання недійсним Державного акту на право власності на землю серії ЯД №481764 від 6 квітня 2007 року, визнання незаконним рішення Великолюбінської селищної ради і № 50 від 17 січня 2007 року «Про затвердження Акту встановлення меж будинковолодінь по вулиці Київська, 14 та Київська, 10 в смт Великий Любінь Городоцького району Львівської області.

Рішення оскаржила ОСОБА_2

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апелянт вважає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповно зясованих обставинах справи. Стверджує, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 23 грудня 2004 року їй та ОСОБА_7 належить по ? частині будинковолодіння № 10 на вулиці Київській у смт В.Любінь, розміщеного на земельній ділянці площею 600 кв.м. Рішенням Великолюбіньської селищної ради проїзд загального користування віднесено до земельної ділянки ОСОБА_6, яку він приватизував, хоч спільні заїзди приватизації не підлягають. Внаслідок цього вона позбавлена заїзду до своєї частини будинку.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Відповідно до вимог ст. ст. 4, 10, 11, 60, 61, 213 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Рішення суду обґрунтовується лише тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Встановлено, що рішенням виконкому Великолюбіньської селищної ради депутатів трудящих від 3 лютого 1969 року №5 ОСОБА_8 виділено земельну ділянку площею 616 кв.м для будівництва житлового будинку на вулиці Київській 14 у смт В.Любінь Городоцького району Львівської області, що стверджується викопіюванням з генерального плану та планом земельної ділянки, даними земельно-кадастрової книги станом на січень 2009 року (а.с.6,89-91).

Платіжними повідомленнями №316 від 2 лютого 1989 року, №361 від 22 лютого 1988 року стверджується, що ОСОБА_6 сплачувався податок за земельну ділянку площею. 900 кв.м (а.с.154).

Комісією селищної ради встановлено, що згідно викопіювань із генплану смт ОСОБА_9 до будинковолодінь №№10 і 14 на вулиці Київській наявний окремий власний заїзд та спадкоємці ОСОБА_10 не можуть претендувати на користування заїздом до будинку ОСОБА_6 як заїздом до будинку № 10, про що складено акт від 15 січня 2007 року (а.с.85). За наслідками розгляду селищною радою заяви ОСОБА_6 про встановлення межі земельної ділянки для обслуговування належного йому житлового будинку і заяви ОСОБА_2 про наявність спільного підїзду до її будинку та будинку ОСОБА_6, а також акту встановлення меж належних сторонам будинковолодінь, рішенням №50 IX сесії V скликання Великолюбінської селищної ради від 17 січня 2007 року затверджено Акт встановлення меж будинковолодінь №№ 10 і 14 (а.с.82).

Рішенням селищної ради №99 від 27 жовтня 2006 року (а.с. 80,81) ОСОБА_6 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,09 га для обслуговування житлового будинку №14 на вулиці Київській, Рішенням цієї селищної ради за №49 від 17 січня 2007 року затверджено уточнену площу земельної ділянки для обслуговуавання житлового будинку ОСОБА_6 з визначенням її розміру - 0,0878 га, та передано у приватну власність ОСОБА_6 (а.с.60).

Державним актом про право власності на земельну ділянку серії ЯД №481764 від 6 квітня 2007 року, технічною документацією на підставі якої такий видано, довідкою Городоцького районного відділу земельних ресурсів від 23 січня 2007 року №90 та кадастровим планом земельної ділянки стверджується, що на підставі рішення 7 сесії 5 скликання, 9 сесії 5 скликання від 27 жовтня 2006 року №99 та рішення №49 Великолюбінської селищної ради Городоцького району від 17 січня 2007 року ОСОБА_6 передано у приватну власність в порядку приватизації земельну ділянку площею 0,0878 га для обслуговування житлового будинку № 14 на вулиці Київській у смт Великий Любінь Городоцького району Львівської області та присвоєно цій ділянці кадастровий №:34:009:0019 (а.с.9, 40, 56, 57, 151).

Судом також встановлено, що ОСОБА_10 виділено земельну ділянку площею 600 кв.м для будівництва житлового будинку № 10 на вулиці Київській в смт В.Любінь. До цього будинку запроектовано заїзд із східного боку будинку (а.с. 5, 86, 87).

Позивач і ОСОБА_7 стали співвласниками будинку № 10 на вулиці Київській у смт В.Любінь внаслідок спадкування після смерті 24 червня 2004 року ОСОБА_11 (а.с.68-71, 74-76). Виділу часток , реального поділу між співвласниками не проведено.

Із наявних у матеріалах справи копії креслення фактичних меж земельних ділянок ОСОБА_6, Бублик, ОСОБА_11 станом на 27 червня 1979 року, викопіювання з робочого зошита інвентаризації земель проведеної у 1996 та у 1997 роках, схеми кварталу №9 вбачається, що кожне будинковолодіння в тому числі і будинок №10 на вулиці Київській у смт В.Любінь Городоцького району, співвласником якого є позивач, має свій окремий заїзд (а.с. 150, 155, 156). Доказів на обґрунтування підставності вимоги позивача про облаштування другого заїзду до вказаного будинку з використанням проїзду до будинку ОСОБА_6 не надано.

Судом першої інстанції не взято до уваги посилання позивача на те, що приватизована ОСОБА_6 частина земельної ділянки між будинками №№ 10 і 14 на вулиці Київській є проїздом і належить до земель територіальної громади, а тому згідно з ч. З ст. 83 ЗК України приватизації не підлягає, оскільки це спростовується інформацією Городоцького районного відділу земельних ресурсів Львівського обласного Головного управління земельних ресурсів від 23 січня 2007 року №91 та висновком відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури № 929 від 18 березня 2007 року, чим стверджується, що на земельні ділянки загальною площею 0,1678 га, які розташовані в смт В. Любінь Городоцького району Львівської області, та передаються у власність ОСОБА_6, з яких 0,0878 га - для обслуговування житлового будинку №14, права інших осіб, обмеження на користування вказаними земельними ділянками, не зареєстровані, сервітутами ці ділянки не обтяжені (а.с. 152,153).

Статтями 12-14,142,145 Конституції України визначено, що від імені Українського народу права власності здійснюють органи державної влади та місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією; до матеріальної основи органів місцевого самоврядування належить земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права користування земельними ділянками із земель комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Засади організації та діяльності, правового статусу органів місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні». Відповідно до цього Закону до виключної компетенції пленарних засідань відповідних рад віднесено вирішення питань про надання земельних ділянок у власність. Повноваження відповідних рад у сфері регулювання земельних відносин визначені у ст. 12 ЗК України.

Відповідно до ст. ЗЗ цього Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Частиною 1 статті 122 ЗК України встановлено, що органи виконавчої влади та місцевого самоврядування передають земельні ділянки у власність або в користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно зі ст.ст. 39,40 ЗК України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови. Громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель в межах норм, визначених цим Кодексом.

Статтею 125 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а зі змісту ст. 126 вказаного Кодексу вбачається, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки або свідоцтвом про право на спадщину; право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою, а право оренди земельної ділянки -договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

На підставі аналізу наявних в справі доказів суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про безпідставність позову. Судом встановлено, що Великолюбінська селищна рада Городоцького району Львівської області, приймаючи оскаржувані рішення, діяла в межах своїх повноважень.

З такими висновками суду слід погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Колегія суддів вважає, що висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних по справі доказів, оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування рішення суду відсутні, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч. І ст. 307, ст. ст. 308, 313, ч. І п.1 ст. 314, ст. 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 11 листопада 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: