Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22 - 3535 / 2012 р. Головуючий у 1 інстанції: Ліхтанська Н.П.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Рішення

Іменем України

« 26 » червня 2012 року. м. Запоріжжя.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Онищенка Е.А.

Суддів: Подліянової Г.С..

ОСОБА_2

При секретарі: Карацюпі О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Територіальної громади м. Бердянська в особі Бердянської міської ради, ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 серпня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Територіальної громади м. Бердянська в особі Бердянської міської ради про встановлення факту перебудови, визнання права власності на вбудоване нежитлове приміщення,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2010 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Територіальної громади м. Бердянська в особі Бердянської міської ради про встановлення факту перебудови, визнання права власності на вбудоване нежитлове приміщення.

В позові зазначено що 02.12.1993 року між Виконавчим комітетом Бердянської міської ради народних депутатів та Кооперативом «Будівельник-1» (Дольовий учасник) був укладений договір № 5-про дольову участь у будівництві. Предметом договору є дольова участь сторін в будівництві 9-ти поверхового житлового будинку по пр. Пролетарському, № 5-в (адреса обєкту будівництва до введення в експлуатацію) з вбудовано-прибудованими приміщеннями. Так, зокрема, п. 2.2.2 цього договору визначений обов'язок виконкому передати Дольовому учаснику його долю в розмірі 63,16кв.м у власність в місячний строк після введення житлового будинку в експлуатацію. 11.06.1997 року була укладена додаткова угода до договору № 5-5в від 02.12.1993 року, в якій, зокрема, п. 2.2.2 договору був змінений та викладений в новій редакції, а саме: по завершенню будівництва передати 38,16 м . загальної площі вбудовано-прибудованих приміщень у власність ЗAT «Будівельник», у разі виконання «Дольовим учасником» п.п.2.1,2.1.1., 2.1.2. даної додаткової угоди.

На підставі Розпорядження міського голови від 26.02.2003року № 79-р було встановлено передати актом авізо з балансу управління капітального будівництва міськвиконкому на баланс ЗАТ «Будівельник» вартість незавершеного будівництва в сумі 9189грн.

На підставі протоколу №1 та Наказу № 1 від 16.02.1998 року ОСОБА_4 обраний головою кооперативу ЗАТ «Будівельник» та його правонаступником і у разі поділу майна було затверджено залишити ОСОБА_4 приміщення площею 38.16 м2 за адресою: пр. Пролетарський, 102, (первинна адреса вбудованого приміщення, яка пізніше була змінена).

Відповідно до постанови господарського суду Запорізької області від 25.11.2008 року у справі № 16/334/08 ЗАТ «Будівельник» був визнаний банкрутом. Ухвалою господарського суд від 14.07.2009 року банкрут ЗАТ «Будівельник» був ліквідований.

Отже, позивач вважає, що він як акціонер та правонаступник ЗАТ «Будівельник» отримав у власність приміщення площею 38,16 м , розташоване за адресою: пр. Пролетарський. Він здійснив його реконструкцію, переобладнавши його для проживання, а фактично добудував вказане приміщення. Переобладнане приміщення хоча і використовується позивачем як квартира, однак фактично є окремим вбудованим приміщенням на першому поверсі будинку, тобто є ізольованим та має окремий вхід. Враховуючи конструктивні особливості, а також що у вказаному приміщенні є опалення, воно газифіковане та має підключення до водопостачання, при обстеженні його відповідними організаціями було встановлено, що дане приміщення може використовуватись як окреме вбудоване приміщення.

У зв'язку з цим позивач просить встановити факт, що перебудову обєкта незавершеного будівництвом площею 38,16 кв.м, розташованого за адресою м. Бердянськ пр.. Пролетарський,234, в окреме вбудоване приміщення здійснив саме він та визнати за ним право власності на це окреме вбудоване нежитлове приміщення площею 38,16 кв.м , що розташоване за адресою м. Бердянськ пр.. Пролетарський, 234.

Рішенням Бердянського районного суду Запорізької області від 18 серпня 2011 року позов задоволено.

Встановлено факт, що перебудову обєкта незавершеного будівництвом площею 38,16 кв.м , розташованого за адресою м. Бердянськ пр.. Пролетарський,234, в окреме вбудоване приміщення здійснив ОСОБА_4.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на зазначене окреме вбудоване нежитлове приміщення площею 38,16 кв.м .

Не погоджуючись з рішенням суду, Бердянська міська рада, ОСОБА_3 подали апеляційні скарги, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду скасувати, відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов ОСОБА_5 про встановлення факту перебудови обєкта незавершеного будівництва в окреме вбудоване приміщення та визнання права власності на окреме вбудоване нежитлове приміщення, районний суд виходив з того, що ОСОБА_4 , як правонаступник ЗАТ « Будівельник» після його ліквідації отримав у власність незавершене будівництвом нежитлове приміщення розташоване у основній споруді житлового будинку № 234 по пр.. Пролетарському в м. Бердянську. Після цього він здійснив його реконструкцію, добудував його, тому посилаючись на ст. ст. 319, 376 ЦК України задовольнив позов .

Однак з таким висновком погодитися не можна з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Судом установлено, що на підставі договору від 02.12.1993 року № 5-5В « Про пайову участь у будівництві», додаткової угоди до цього договору від 11.07.1997 року ЗАТ « Будівельник» приймав пайову участь у будівництві 9-ти етажного житлового будинку з убудовано-прибудованими приміщеннями площею 38, 16 кв.м. (а.с. 7-8).

Відповідно до п. 2.2.2 договору про дольову участь в будівництві від 02.12.1993 року визначений обов'язок виконкому передати Дольовому учаснику його долю в розмірі 63,16кв.м у власність в місячний строк після введення житлового будинку в експлуатацію. 11.06.1997 року була укладена додаткова угода до договору № 5-5в від 02.12.1993 року, в якій, зокрема, п. 2.2.2 договору був змінений та викладений в новій редакції, а саме: по завершенню будівництва передати 38,16 м . загальної площі вбудовано-прибудованих приміщень у власність ЗAT «Будівельник», у разі виконання «Дольовим учасником» п.п.2.1,2.1.1., 2.1.2. даної додаткової угоди.

Згідно розпорядження міського голови № 79-р від 26.02.2003 року було передано актомавізо з балансу управління капітального будівництва міськвиконкому на баланс ЗАТ « Будівельник» вартість незавершеного будівництва у сумі 9189 грн. (а.с. 11-12).

Отже, на час прийняття зазначеного розпорядження, житловий будинок з убудовано-прибудованими приміщеннями будівництвом завершений не був та не був прийнятий до експлуатації.

Відповідно до протоколу № 1 від 16.02.1998 року вбачається, що позивач був обраний головою ЗАТ « Будівельник» та його правонаступником, а у разі поділу майна було затверджено залишити ОСОБА_4 приміщення площею 38, 16 м2 за адресою пр.. Пролетарський, 102..

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що доля площею 38, 16 кв.м. убудовано-прибудованих приміщень вищезазначеного житлового будинку була виділена та передана ЗАТ « Будівельник» в натурі, а також доказів щодо передачі її ОСОБА_4

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно зі ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 року № 1243 затверджено Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, яким визначено основні вимоги та умови прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів незалежно від джерел фінансування їх будівництва. Згідно із цим Порядком для пред'явлення закінченого будівництвом об'єкта державній приймальній комісії передує утворення робочої комісії, яка тільки визначає готовність закінченого будівництвом об'єкта для пред'явлення державній приймальній комісії. Строк прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта державною приймальною комісією установлюється органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування, що утворив комісію, і не повинен перевищувати 30 днів. За результатами роботи державної приймальної комісії складається акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, форма якого затверджується Міністерством регіонального розвитку та будівництва. Акт державної приймальної комісії підлягає затвердженню у 15-денний строк органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування, що утворив цю комісію, та реєструється в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, яка видала дозвіл на виконання будівельних робіт.

Суд не взяв до уваги, що в матеріалах справи відсутній акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію спірного приміщення, а також те, що підприємство ЗАТ «Будівельник», ОСОБА_4 з вимогами про прийняття спірного приміщення до експлуатації до органів влади не звертались.

Таким чином, ОСОБА_4 у порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не надав суду акт про прийняття спірного приміщення, завершеного будівництвом, до експлуатації, та докази його державної реєстрації, то в суду не було підстав визнавати на такий обєкт нерухомості право власності.

Крім того, для визнання за позивачем права власності на об'єкти самочинного будівництва вбудованого нежитлового приміщення суд має встановити, хто є власником самочинно забудованої земельної ділянки, на якій правовій підставі позивач нею користується, перевірити наявність документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою.

Проте матеріали справи не містять відповідних доказів на підтвердження цих обставин.

За таких обставин рішення суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості і зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.309 ЦПК України є підставою для скасування ухваленого судового рішення з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Територіальної громади м. Бердянська в особі Бердянської міської ради задовольнити.

Рішення Бердянського районного суду Запорізької області від 18 серпня 2011 року у цій справі скасувати. Ухвалити нове рішення наступного змісту. В задоволенні позову ОСОБА_4 до Територіальної громади м. Бердянська в особі Бердянської міської ради про встановлення факту перебудови, визнання права власності на вбудоване нежитлове приміщення відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: