Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22 3005/2012р. Головуючий у 1 інстанції: Баруліна Т.Є.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

05 червня 2012 року м. Запоріжжя.

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.

Суддів: Мануйлова Ю.С.

ОСОБА_2

при секретарі: Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 березня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2011 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому зазначала, що 03.09.2009 р. вона з відповідачкою уклала договір позики, за яким остання отримала 1 600 Євро, що підтверджується розпискою від 30.04.2010 р..Відповідно до договору позики відповідачка зобов'язується сплачувати щомісячно відсотки у розмірі 600 грн., строк повернення позики до 15 травня 2010 року.У визначений термін відповідачка кошти не повернула.

Тому позивач просила суд стягнути з відповідачки борг в розмірі - 18 518,56 грн., щомісячні відсотки за 29 місяців, що становить - 17 400 грн., інфляційні витрати у розмірі - 2 156,71 грн., та судові витрати.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 березня 2012 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суму боргу в розмірі 34296,16 грн., судові витрати в розмірі 442,71 грн.

ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з джодержанням норм матеріального і процесуального права.

2

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення боргу суд обгрунтовно виходив з доведеності доводів позовних вимог та з безпідставності заперечень відповідача.

З матеріалів справи вбчається, що 03.09.2009 р. позивач з відповідачем уклала договір позики, за яким остання отримала 1 600 Євро. Наведене підтверджується розпискою від 30.04.2010 р..Відповідно до умов договору позики відповідач зобов'язалася сплачувати щомісячно відсотки у розмірі 600 грн.. Строк повернення позики сторонами було зазначено у розписці датою - до 15 травня 2010 року.

Згідно до норм ст., ст.1046 - 1048 ЦК України за довогором позики одна строна передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових кошів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. На підтвердження укладення договору позики иа його умов може бути представлена розписка позичальника або іншій документ, який посвідсчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Судом встановлено, що у визначений за умовами договору позики термін відповідач кошти не повернула. При цьому судом дана правильна оцінка посилання відповідача при перегляді заочного рішення, що розписка ОСОБА_4 від 30.11.2011 року про отримання останнею від ОСОБА_3 боргу у сумі 200 Є і грошової суми за дві золоті обручки у сумі 5 300 грн. не стосується умов виконання договору позики від 03.09.2009 року.

За нормами ст. 545 ЦК України прийнявши виконаннязобовязання кредитор повинен на вимог боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобовязння, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобовязання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

У розписці від 30.11.2011року про отримання ОСОБА_4 200 Є і грошової суми за дві золоті обручки у сумі 5300 грн. не зазначено, що ця сплата є частковою виплатою боргу від 03.09.2009 року, бо сума боргу за оскаржувальним договором складала 1600 Є, також в оскаржувальному договорі предметом позики були лише грошові кошти, а не предмети золотих виробів, про які ведеться в розписці від 30.11.2011 року.

Крім того заперечення відповідача, що ще одна частина боргу повертається нею шляхом передачі своєї зарплатної електронної карточки ОСОБА_4 не відображена у письмовому вигляді у розписці від 30.11.2011 року чі у окремому письмовому документі.

Оскільки орігінал боргової розписки не був повернут боржнику, у розписці від 30.11.2011 року не зазначено, що за нею проводиться сплата боргу від 03.09.2009 року, неможливо погодиться з доводами відповідача про повернення частини боргу у цій справі.

З наявних обставин справи не слідує, що затримка виконання зобовязання по поверненню позики від 03.09.2009 року повязана з відмовою кредитора зазначити у письмовому вигляді про повернення частині боргу, а тому просрочення сплати боргу у термін 29 місяців, а саме: до часу звернення позивача до суду виникло з вини відповідача.

За таких обставин судове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача неповернутої суми позики та обумовлених у договорі позики процентів з застосуванням офіційного курсу гривні на час ухвалення судового рішення, відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права.

3

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують та не дають підстав вважати про неправильне застосування судом вимог норм діючого законодавства.

Керуючись ст., ст. 307, 308, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 березня 2012 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: