Справа № 2/0519/3885/12
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2012 року Жовтневий районного суду м.Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Папаценко П.І., при секретарі Конівченко Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» про поновлення порушених прав, визнання дій незаконними, зобовязання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

12.09.2012 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати незаконними дії відповідача щодо відключення квартири АДРЕСА_1 від мережі електропостачання, зобовязати відповідача підключити квартиру до мережі електропостачання, та стягнути на її користь завдану моральну шкоду у розмірі 3000 грн.. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вказана квартира належала її матері ОСОБА_2, що померла 1.06.2010 року. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.08.2011 року, зареєстрованого в реєстрі за №10-864, та витягу про державну реєстрацію прав за реєстровим номером 34071537, Міським комунальним підприємством «Маріупольське бюро технічної інвентаризації», 16.08.2011 року за нею зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_1. В червні 2011 року відповідач в квартирі встановив електролічильник, у роботі якого у неї виникли сумніви, внаслідку чого, вона в травні 2012 року звернулася до відповідача. При проведені звірки, що мала місце 17.05.2012 року відповідач здійснив перерахунок оплати за спожиту електричну енергію, виявив заборгованість по оплаті, та став вимагати від неї її сплати. З розрахунком заборгованості вона не згода, тому відмовилась її оплатити. З 13.06.2012 року по 14.07.2012 року вона знаходилась за межами м.Маріуполя, а 15.07.2012 року її квартиру відключили від електропостачання. Діями відповідача їй завдано моральної шкоди, оскільки тривалий час вона зазнавала певних незручностей в побутових умовах. На підставі зазначених обставин просила суд позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач підтримавши заявлені вимоги, з підстав викладених в позовній заяві, наполягала на задоволенні позову в повному обємі. Також вказала, що з актом-звірки від 17.05.2012 року про наявність заборгованості по сплаті електричної енергії вона ознайомлена, її квартиру 11.09.2012 року підключили до електропостачання.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні за безпідставністю. При цьому зазначила, що дійсно 17.06.2011 року відповідач в квартирі позивача встановив електролічильник. Згідно акту-звірки станом на 17.05.2012 року відповідач виявив заборгованість позивача по оплаті електричної енергії у розмірі 816,28 грн., у вказаний день повідомив про це позивача, запропонував погасити заборгованість у тридцятиденний строк, та попередив письмово про відключення квартири від електропостачання у випадку не оплати. Вказаних вимог позивача не виконала, внаслідку чого квартиру відключили від електропостачання. 11.09.2012 року відповідач встановив новий електролічильник, та підключив квартиру до електропостачання. У даному випадку відповідач діяв у відповідності з вимогами законодавства про електропостачання.

Суд, допитавши позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи, знаходить позов не обґрунтованим і не підлягаючим задоволенню за підставами, передбаченими Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабміну України №1356 від 26.07.1999 року, Законом України «Про електроенергетику»№ 575/97-ВР від 16.10.1997 року.

Згідно зі ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст.ст. 11,15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист же цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст.16 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 57-59 ЦПК України доказами по справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність певних обставин на підтвердження вимог або заперечень сторін, та інші обставини, що мають значення для справи; відносними та належними доказами є такі докази, що містять інформацію про предмет доказування, при цьому, обставини справи, що за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими.

Відповідно до ст.26 ЗУ «Про електроенергетику»споживання електричної енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником, споживач зобов'язаний дотримуватися вимог нормативно - технічної документації та договору на постачання електричної енергії.

Разом з тим слід зазначити, що за судовою практикою, підключення електроенергії за заявою наймача (власника квартири) і відкриття особистого рахунку слід вважити фактичним укладенням договору на умовах, передбачених Законом України «Про електроенергетику»та Правилами користування електричною енергією для населення.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.08.2011 року, зареєстрованого в реєстрі за №10-864, та витягу про державну реєстрацію прав за реєстровим номером 34071537 від 16.08.2011 року, є власником квартири АДРЕСА_1. /а.с.15-18/

Сторонами не заперечуються, визнаються наступні обставини, які згідно ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню:

- 17.06.2011 року відповідач в квартирі позивача встановив електролічильник;

- з актом-звірки станом на 17.05.2012 року про наявність заборгованості позивач ознайомилась 17.05.2012 року;

- 11.09.2012 року ї квартиру позивача підключили до електропостачання.

Вказані обставини свідчать про фактичне укладення договору між позивачем та відповідачем на постачання електричної енергії на умовах, передбачених Законом України «Про електроенергетику»та Правилами користування електричною енергією для населення.

Як було зазначено, позивач до суду звернувся 12.09.2012 року, на наступний день після підключення квартири до електропостачання, тому його позовні вимоги саме про підключення квартири до мережі електропостачання, на сумку суду, є безпідставними, такими що не підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про незаконними дії відповідача щодо відключення квартири АДРЕСА_1 від мережі електропостачання слід зазначити наступне.

Згідно п.27 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМУ 26.07.1999 року за № 1357, у разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжному документі, та неотримання енергопостачальником повідомлення про

оплату на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії.

У разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання споживачем попередження енергопостачальник має право відключити споживача від електричної мережі.

Згідно акту-звірки станом на 17.05.2012 року відповідач виявив заборгованість позивача по оплаті електричної енергії у розмірі 816,28 грн., у вказаний день повідомив про це позивача, запропонував погасити заборгованість у тридцятиденний строк, та попередив письмово про відключення квартири від електропостачання у випадку не оплати.

При вказаних обставинах, коли позивач не виконав вимог енергопостачальника, він має право відключити споживача від електричної мережі, що відповідач здійснив 15.08.2012 року.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги про незаконні дії відповідача щодо відключення квартири позивача від електропостачання не підлягають задоволенню, оскільки вони є безпідставними та необґрунтованими.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 3000 грн., то в них також слід відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 5 вказаної Постанови встановлено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно з вимогами ст.ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди також суперечать положенням Закону України «Про захист прав споживачів», які передбачають право споживача на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоровя людей продукцією у випадках, передбачених законом. У даному випадку позивач не ставив питання про те, що відключення від мережі електропостачання було небезпечним для його життя і здоровя. Судом також не встановлено, що таке відключення було небезпечним для життя чи здоровя позивача.

З огляду на викладене, суд, вважає, що позивачу слід відмовити у задоволені позову про стягнення моральної шкоди, оскільки для цього не існує відповідних підстав, крім того позивач не надав суду доказів, які підтверджують факт заподіяння йому моральних страждань або втрат немайнового характеру.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволені позову, тому за ст.88 ЦПК України, понесені нею судові витрати не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,60,88,209,212,213,214-215,218 ЦПК України, Законом України «Про електроенергетику»№575/97-ВР від 16.10.1997 року, Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМУ 26.07.1999 року за № 1357, суд -

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволені позову до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» про поновлення порушених прав, визнання дій незаконними, зобовязання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневій районний суд м.Маріуполя протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Папаценко П.І.