Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.03.2012 Справа №1915/3961/12
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої Черніцької І.М.

- при секретарі Бурячинській Д.Д.

- з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації, третьої особи -Дубовецької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації, третьої особи -Дубовецької сільської ради про визнання права власності на будинковолодіння за АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 та за заповітом після смерті ОСОБА_5

У ході судового розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив визнати за ним право власності на 1/4 частину будинковолодіння за АДРЕСА_1 як за членом колишнього колгоспного двору, на 1/8 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_6 та на 3/8 частин в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4

В обгрунтування вимог вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 Після його смерті відкрилась спадщина на 1/4 частин будинковолодіння за АДРЕСА_1. Він та його мати ОСОБА_5 спадщину прийняли шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, однак спадкових прав не оформили.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_5 Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, у тому числі на будинковолодіння АДРЕСА_1. За час життя ОСОБА_5 склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно позивачу по справі.

Він є єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_5 за заповітом та у встановленому законом порядку прийняв спадщину.

Посилаючись на те, що нотконторою йому відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом та за заповітом на спірне будинковолодіння, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, просив позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, зіславшись на доводи викладені у заяві.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Попередньо ОСОБА_2 надійшла суду заяву, про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечує.

Представник Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо надіслав суду заяву, про розгляд справи у його відсутності.

Представник третьої особи - Дубовецької сільської ради в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо надіслав суду заяву, про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Судом встановлено, що будинковолодіння за АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 року було колгоспним двором, членами якого на цей час були: батько позивача ОСОБА_4 - голова двору, мати позивача ОСОБА_5, позивач ОСОБА_1 та дружина позивача ОСОБА_7, що стверджується довідкою за №84 від 14.03.2012 року, виданою Дубовецькою сільською радою.

Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Таким чином, ОСОБА_4, ОСОБА_5,ОСОБА_1 та ОСОБА_7 належить по 1/4 частині житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами за АДРЕСА_1.

Даний факт також відображений у технічному паспорті на житловий будинок, виданий Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації від 25.11.2011 року

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1, видане Дубовецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області від 17.10.1995 року, про що зроблено актовий запис за № 15.

Після його смерті відкрилась спадщина за законом на належне йому майно, у тому числі на 1/4 частку будинковолодіння за АДРЕСА_1.

Спадкоємцями майна ОСОБА_4 за законом є дружина ОСОБА_5 та його сини ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3

ОСОБА_5 та ОСОБА_1 прийняли спадщину шляхом фактично вступу в управління спадковим майном, що визнається позивачем та підтверджується довідкою за №82 від 14.03.2012 року, виданою Дубовецькою сільською радою.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спадщину не прийняли, оскільки у нотконтору із заявами про прийняття спадщини не зверталися та в управління спадковим майном не вступали.

Таким чином, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4 успадкували по 1/8 частин спірного будинковолодіння.

15 квітня 2004 року, на випадок своєї смерті ОСОБА_5 зробила заповідальне розпорядження, яким заповіла ОСОБА_1 все належне їй майно, що стверджується заповітом, посвідченим секретарем Дубовецької сільської ради від 15.04.2004 року та зареєстрованим в реєстрі за №23.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим Дубовецькою сільською радою Тернопільського району від 26.05.2011 року, про що зроблено актовий запис за №06.

Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом на належне їй майно, у тому числі на 3/8 частин будинковолодіння за АДРЕСА_1(1/4 частин належать їй як члену колгоспного двору та 1/8 -успадкована після смерті чоловіка ОСОБА_4.).

Єдиним спадкоємцем її майна за заповітом є ОСОБА_1

ОСОБА_1 у встановлений законом строк прийняв спадщину, оскільки на час смерті спадкодавця постійно проживав із ним у спірному будинковолодінні, що підтверджується довідкою за №83 від 14.03.2012 року, виданою Дубовецькою сільською радою.

Крім того, 03.08.2011 року подав у нотконтору заяву про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.02.2012 року за №314/02-14 винесеної державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинковолодіння за АДРЕСА_1 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Суд, розглянувши справу, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи із наступного.

Встановлено, що спірне будинковолодіння належало до типу колгоспного двору, членом якого були ОСОБА_4 - голова двору, ОСОБА_5,ОСОБА_1 та ОСОБА_7 та які станом на 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Таким чином, кожному члену двору належить по 1/4 частині будинковолодіння за АДРЕСА_1.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на 1/4 частину спірного будинковолодіння як на частку члена колишнього колгоспного двору слід задовольнити.

Одночасно, суд вважає, що підлягають до задоволення і вимоги ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на 1/8 частин будинковолодіння за АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 та на 3/8 частин спірного будинковолодіння у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.

Відповідно до вимог п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи те, що спадщина, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 була фактично прийнята спадкоємцями ОСОБА_1 та ОСОБА_5, застосовуванню підлягають правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.

Відповідно до вимог ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963р. при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в

рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки

(усиновителі) померлого.

Згідно з вимогами ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963р. спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Спадкоємцями за законом майна ОСОБА_4 є ОСОБА_5 та ОСОБА_1, які прийняли спадщину шляхом фактично вступу в управління спадковим майном.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 здійснювали заходи по утриманню спадкового майна, однак спадкових прав не оформили.

Інші спадкоємці майна ОСОБА_4 його сини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у встановленому законом порядку спадщину не прийняли.

Згідно інформаційної довідки із спадкового реєстру за №29890826 від 15.03.2012 року, виданої Тернопільською районною державною нотаріальною конторою, спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилась.

Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_4 успадкували по 1/4 частин будинковолодіння за АДРЕСА_1.

Спадщина після смерті ОСОБА_5 відкрилась після 1 січня 2004 року, а тому застосовуванню підлягають правила Цивільного кодексу України.

За нормами ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи визначені у заповіті.

В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з вимогами ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Єдиними спадкоємцями за заповітом майна ОСОБА_5 є її син ОСОБА_1, який на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем у спірному будинку, а тому вважається таким, що прийняв спадщину.

Із заявою про відмову від спадщини у нотконтору не зверталася.

Інших спадкоємців майна ОСОБА_5 заповітом не має.

Таким чином, ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_5 успадкував 3/8(1/4 - яка належить їй як члену колгоспного двору та 1/8 -яку покійна успадкувала після смерті ОСОБА_4.) частин спірного будинковолодіння.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи наведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити та визнати за ОСОБА_1 право власності на: 1/4 частину будинковолодіння за АДРЕСА_1 як на частку члена колишнього колгоспного двору; на 1/8 частин будинковолодіння у порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 та на 3/8 частин цього будинковолодіння у порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 212, 215, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 392, 1223, 1264, 1269, 1270, 1275, 1241 Цивільного кодексу України та ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації, третьої особи -Дубовецької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частин будинковолодіння за АДРЕСА_1, а саме: на ј частин -як на частку члену колишнбого колгоспного двору; на 1/8 частин у порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 та на 3/8 частин у порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом .

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.