Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 2-373/201 lp.
Провадження № 2314/687/2012р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2012 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі: головуючого: судці Скляренко В.М.

при секретарі: Василзнко І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним,

встановив

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 06.02.2010 року помер їх рідний батько - ОСОБА_5, який був за реєстрований та постійно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спадкодавець ОСОБА_5 доводився відповідачці ОСОБА_3 чоловіком, шлюб між ними був зареєстроваьим.

Спадкоємцями після його смерті за законом являються вони - його діти: ОСОБА_1 я Іванівна, ОСОБА_2, а також його дружина - відповідачка ОСОБА_3 Інших спадкоємців немає.

Після смерті батька вони (позивачі) у встановлений законом строк звернулися до Другої ОСОБА_4 державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті їх батька та дізналися про існування заповіту, який їх батько ОСОБА_5 склав 20 березня 2007 року у приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу на користь відповідачки ОСОБА_3Г , якій заповів все своє майно.

Вказують, що їх батько ОСОБА_5 з 2006 року знаходився на обліку у Черкаському обласному психоневрологічному диспансері і неодноразово лікувався в обласній ОСОБА_4 психоневрологічній лікарні, оскільки його поведінка була неадекватна виникала необхідність його обстеження та лікування невропатологами і психіатрами. Відповідачка ОСОБА_3 неодноразово зверталася до лікарів зі скаргами на поведінку спадкодавця, що підтверджується амбулаторною карткою спадкодавця, випискою з лікарні та історією хвороби спадкодавця. Вказані докази стверджують, що ОСОБА_5 не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до ч. 1 от. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

А тому, просять визнати недійсним заповіт, складений 20 березня 2007 року ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_6, реєстровий номер 1401.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_7І., представник позивачів, за довіреністю ОСОБА_8 позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_3 та її представник, за довіреністю ОСОБА_9 позовні вимоги не визнали та просили відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_2, представника позивачів ОСОБА_8, відповідачку ОСОБА_3, представника відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_9, свідків ОСОБА_10. ОСОБА_11В , ОСОБА_12 ОСОБА_13, ОСОБА_6, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_3Г, ОСОБА_16, ОСОБА_17, експерта ОСОБА_18, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги не підлягають до задоволення, оскільки на підставі наявних у справі доказів об'єктивно встановлено наступне.

06.02.2010 року помер ОСОБА_5, що стверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області 08.02.2010 року (а,с. 7).

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 на підставі ст. 1261 ЦК України, являються його діти: позивачі - ОСОБА_2, ОСОБА_1 та його дружина - відповідачка ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємці звернулися до Другої ОСОБА_4 державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті батька - ОСОБА_5 померлого 06.02.2010 року.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_5 за життя, а саме 20.03.2007 року склав заповіт на користь ОСОБА_3, яким заповів їй все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те що йому належатиме на день смерті і на що він за законом матиме право. Вказаний заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 1401.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5, в період складання заповіту, а саме 20.03.2007 року перебував на обліку у КЗ «ЧОПНД» та КЗ «ЧОПЛ».

За клопотанням позивачів 14.12.2010 року судом була призначена судова-психіатрична (посмертна) експертиза на вирішення якої ставилися питання про психічний стан ОСОБА_5 на час складення ним заповіту від 20.03.2007 року на користь ОСОБА_3 та його можливість за своїм психічним станом у зазначений час розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Згідно акту № 365 посмертної судово-психіатричної експертизи від 08.06.2012 року на час складення заповіту 20 березня 2007 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 виявляв ознаки органічного психічного розладу, шо виник в наслідок атеросклеротичного ураження судин головного мозку, з домінуючими, вираженими мнестико-інтелектуальними розладами - що позбавляло його здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_18 висновки викладені в акті № 365 амбулаторної, посмертної судово-психіатричної експертизи від 08.06.2012 року підтримав, пояснивши, що експертною комісією досліджувалися як матеріали цивільної справи, так і медична документація, а зокрема: амбулаторна картка підекспертного № 24/1262, амбулаторна картка підекспертного з КП «ЧОПД», оригінал історії хвороби з КП «ЧОПЛ» № 1154Є/07. Експертами дана відповідь на поставлені судом питання стосовно психічного стану підекспертного ОСОБА_5 саме на день складання ним правочину - заповіту від 20.03.2007 року. За результатами дослідження комісія прийшла до висновку про те, що ОСОБА_5 на час складання заповіту - 20.03.2007 року виявляв ознаки органічного психічного розладу, що виник в наслідок атеросклеротичного ураження судин головного мозку, з домінуючими, вираженими мнестико-інтелектуальними розладами - що позбавляло його здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними. Також пояснив, що аналіз, наданих матеріалів, дав змогу комісії стверджувати, що це не був кількоденний гострий розлад, він розпочався ще до поступлення ОСОБА_5 в психіатричну лікарню і не закінчився після його виписки з лікарні. Цитування в акті даних за листопад 2007 року, червень 2008 року та за 2009-2010 роки є лише додатковою аргументацією тривалості розладів психічного стану підекспетного ОСОБА_5 Діагноз поставлений ОСОБА_5 базується на неврологічних розладах (хронічній дисциркуляторній атеросклеротичній енцефалопатії), яка спостерігалася у ОСОБА_5 з 2004 року, тобто ще до поміщення його в психіатричну лікарню. Наявність психічних розладів у ОСОБА_5 ще до знаходження його в психіатричній лікарні підтверджується даними амбулаторної картки КЗ «ЧООПД» та історії хвороби з КЗ «ЧОПЛ». Також пояснив, що факт того, що ОСОБА_5 був купірований (заспокоєний через введення лікарських препаратів) бригадою швидкої допомоги не міг вплинути на його психічний стан, оскільки він уже був дезорієнтований, збуджений і агресивний, а ліки які йому вводилися не викликають дезорієнтування, а навпаки вводяться для заспокоєння дезорієнтованої людини і вони на психічний стан людини не впливають, а тому бригадою швидкої допомоги хворого і було направлено в КЗ «ЧОПНД».

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. А відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК Украп и особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставок:» недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 с. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. А відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) ж могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права а5о інтереси порушені.

Відповідно до вимог ст. 225 ЦК України позивачі ОСОБА_1 Н І., ОСОБА_19 звернулися до суду з позовом про визнання правочинів недійсними, а зокрема заповіту, складеного їх батьком - ОСОБА_5, 20.03.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_6, реєстровий номер 1401.

Враховуючи, що згідно акту № 365 посмертної судово-психіагричної експертизи від 08.06.2012 року померлий ОСОБА_5 на час укладення заповіту від 20.03.2007 року не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд вважає, що є всі підстави для визнання заповіту складеного ОСОБА_5 20 березня 2007 року, посвідченого нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_6, реєстровий номер 1401 - недійсним.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 60, 84, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, 203, 215, 216, 225, 1261, 1269 ЦК України,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним - задовольнити.

Визнати заповіт, складений 20 березня 2007 року ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_6, реєстровий номер 1401 - недійсним.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подання у десятиденний строк з дш проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення.

Головуючий: В.М. Скляренко