АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-118/2012
Головуючий по 1-й інстанції Куцин В.М.
Суддя-доповідач: Кузнєцова О. Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2012 року
м.Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.,

суддів: Чічіля В.А., Хіль Л.М.,

за участю секретаря: Колодюк О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засідання в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 04 листопада 2011 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа відділ Держкомзему
в місті Миргороді, про визнання
недійсним державних актів на землю та
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 04 листопада 2011 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про
визнання дій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по
самовільному захопленню частини
земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1,
про визнання недійсними Державних
актів на право приватної власності на
земельну ділянку площею 0,1000 га,
призначену для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд серії
ЯИ № 500408 від 20 травня 2009 року, та на
земельну ділянку площею 0,0192 га,
призначену для ведення садівництва
серії ЯИ № 500409 від 20 травня 2009 року,
виданих на ім'я ОСОБА_3 на підставі
рішення 27 сесії 5 скликання
Миргородської міської ради від 19
листопада 2008 року, про зобов'язання
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не чинити перешкод в
користуванні земельною ділянкою в
АДРЕСА_1 шляхом знесення самовільно
споруджених огорож та автогаражу
відмовлено.

З рішенням суду не погодилася ОСОБА_2 та
подала на нього апеляційну скаргу, в
якій просить рішення суду першої
інстанції скасувати та постановити
нове, яким задовольнити її позовні
вимоги в повному обсязі.

Апелянт вважає рішення суду
таким, що постановлено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, а саме вимог ст. ст. 213, 215 ЦПК
України, ст. 376 ЦК України.

Так, ОСОБА_2 вказує на те, що судом при
винесенні рішення порушено вимоги п.3
ч.1 ст. 215 ЦПК України, а саме суд не
зазначив всіх встановлених обставин
відносно кожної позовної вимоги, не
надав належної оцінки доказам по
справі.

Вказує, що рішення суду в частині
вирішення позову про знесення гаражу є
невірним, адже відповідно до ст. 376 ЦК
України споруджений ОСОБА_3 авто гараж
на межі між будинковолодіннями, з
суттєвим відхиленням від
затвердженого архітектором плану та
відхиленням від державних будівельних
норм є самочинним будівництвом.

Також скаржник зазначає, що
рішення в частині відмови у визнанні
недійсними державних актів на ім»я
ОСОБА_3 є необгруднованим, адже
посилання на відсутність вимоги про
скасування рішення органу місцевого
самоврядування, на підставі якого були
видані оскаржувані державні акти, не є
підставою для відмови в задоволенні
позову.

Заслухавши доповідь судді доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення за
наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право постановити ухвалу про
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Так, судом першої інстанції вірно
встановлено, та підтверджується
матеріалами справи в їх сукупності, що
згідно договору дарування від 15.07.1960
року ОСОБА_5, яка проживає в АДРЕСА_2,
подарувала, а ОСОБА_6 прийняв у дар
належну ОСОБА_5 ? частину домоволодіння
, що знаходиться в АДРЕСА_3, та
складається в цілому з одного
житлового будинку літ. «А-1»на одну
кімнату.

Вказане домоволодіння розташоване на
земельній ділянці 1294 кв. м. і належить
дарительниці ОСОБА_5 згідно свідоцтва
про право на спадщину по заповіту,
виданого 16.10.1946 року і зареєстрованого
у Полтавському МБТІ 19.05.1954 року.

Відповідно до договору дарування від
12.07.1977 року ОСОБА_5 подарувала, а дочка
ОСОБА_2 прийняла у дар житловий будинок,
що знаходиться у АДРЕСА_2, та
складається в цілому з одного
житлового будинку літ. «А-1»загальною
площею 20,5 кв. м., розташований на
земельній ділянці площею 1394 кв. м.

Вказаний житловий будинок належить
дарителю ОСОБА_5 на підставі свідоцтва
про право власності на спадщину від
10.03.1975 року, посвідченого 10.03.1976 року і
зареєстрованого Лубенським МБТІ 15.03.1976
року.

Відповідно до Витягу з рішення № 1224 від
19.11.1997 року виконавчого комітету
Миргородської міської ради вирішено:
зареєструвати за будинковолодінням по
АДРЕСА_4, згідно інвентаризації
Лубенського МБТІ земельну ділянку
площею 961 кв. м. у постійне користування;
прийняти у фонд міської ради земельну
ділянку площею 361 кв. м. по АДРЕСА_1, яка
знаходиться в користуванні ОСОБА_2; за
домоволодінням АДРЕСА_1 зареєстровано
земельну ділянку площею 841 кв. м.

Згідно витягу з рішення № 1358 від 17.12.1997
року вирішено передати безкоштовно у
приватну власність земельну ділянку
площею 1000 кв. м. по АДРЕСА_4 ОСОБА_7 для
обслуговування житлового будинку;
дозволити у встановленому порядку
одержати Державний акт на право
приватної власності на землю.

У зазначених рішеннях земельні ділянки
по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 мають нову адресу
: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

Тобто станом на 19.11.1997 року за
домоволодінням АДРЕСА_1 зареєстровано
площу 841 кв. м.

В свою чергу, станом на 17.12.1997 року за
домоволодінням АДРЕСА_2 зареєстровано
площу 1000 кв. м.

Згідно договору купівлі-продажу
житлового будинку від 18.12.2006 року,
продавці ОСОБА_8, ОСОБА_2 від імені якої
згідно довіреності діє ОСОБА_8
передали, а ОСОБА_3 прийняв у власність
житловий будинок з надвірними
побудовами, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_2, та в цілому складається з
житлового будинку літ. «А-1», погребу
літ. «В», колодязя №1 на приватизованій
земельній ділянці площею 1000 кв. м.

Вказаний будинок належить продавцям на
підстав свідоцтва про право на
спадщину від 30.06.2000 року, свідоцтва про
право на спадщину від 13.04.2000 року.

Рішенням Миргородської міської ради
Полтавської області від 28.05.2008 року
вирішено: прийняти у фонд міської ради
земельну ділянку площею 1000 кв. м. за
адресою АДРЕСА_2, яка знаходиться у
користуванні ОСОБА_7; рішення
виконавчого комітету міської ради №1358
від 17.12.1997 року в частині «передати
безкоштовно у приватну власність
громадянину: земельну ділянку площею
1000 кв. м. по АДРЕСА_4, ОСОБА_7 для
будівництва і обслуговування
житлового будинку вважати таким, що
втратило чинність; надати дозвіл на
розробку технічної документації із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право власності на
земельну ділянку ОСОБА_3, яка
розташована по АДРЕСА_4, для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд та ведення садівництва.

Згідно рішення Миргородської міської
ради Полтавської області від 19.11.2008
року вирішено: затвердити технічну
документацію із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право власності ОСОБА_3 на земельну
ділянку по АДРЕСА_4; передати
безоплатно у приватну власність ОСОБА_3
земельну ділянку площею 1000 кв. м. для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд та земельну ділянку площею 192 кв.
м. для ведення садівництва за адресою
АДРЕСА_2.

Таким чином у встановленому законом
порядку зареєстровано право
користування позивачкою ОСОБА_2
земельною ділянкою площею 841 кв. м. та
право власності земельною ділянкою за
ОСОБА_3 площею 1192 кв. м.

Згідно висновку № 207 судової
будівельно-технічної експертизи,
проведеної 28.06.2011 року Харківським НДІ
судових експертиз ім. засл. проф. М.С.
Бокаріуса встановлено, що площа
земельної ділянки №17 з її
конфігурацією і розмірами меж згідно
фактичного користування не відповідає
площі земельної ділянки , розмірів і
конфігурації меж згідно плану в
технічному паспорті.

Розмір ділянки АДРЕСА_1, згідно даних
технічного паспорту, відповідає площі
841 кв. м., а площа земельної ділянки
АДРЕСА_1 у фактичному користуванні
ОСОБА_2 на час розгляду справи складає
887 кв. м.

При наявності фактичної площі
землекористування 887 кв. м. земельної
ділянки АДРЕСА_1 та розміру площі
зареєстрованої за домоволодінням 841 кв.
м., мається надлишок площі
землекористування 46 кв. м. у позивачки
ОСОБА_2

Враховуючи, що у користуванні
позивачки ОСОБА_2 фактично перебуває
земельна ділянка площею на 46 кв. м.,
більше ніж виділялося, доводи
позивачки про зменшення її земельної
ділянки внаслідок приватизації
відповідачем ОСОБА_3 19.11.2008 року
земельної ділянки площею 1192 кв. м. та
будівництва гаражу є необґрунтованими.

Позивачем ОСОБА_2 заявлені вимоги про
визнання недійсними: Державного акту
на право приватної власності на
земельну ділянку призначену для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд площею 1000 кв. м. серії ЯИ №500408
від 20 травня 2009 року та Державного акту
на право приватної власності на
земельну ділянку площею 0,0192 га,
призначену для ведення садівництва
серії ЯИ №500409 від 20 травня 2009 року,
виданих на ім'я ОСОБА_3

Зазначені правовстановлюючі документи
видані на підставі рішення 27 сесії 5
скликання Миргородської міської ради
від 19 листопада 2008 року.

Разом з тим позивачем не заявлялася
вимога про визнання незаконним та
скасування рішення 27 сесії 5 скликання
Миргородської міської ради від 19
листопада 2008 року у зв'язку з чим суд
правомірно відмовив в задоволенні
вимоги про визнання недійсними
Державних актів серії ЯИ №500408 та серії
ЯИ №500409 від 20 травня 2009 року.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних та юридичних
осіб, поданих відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участить у справі.

Автогараж збудований з дозволу
Управління архітектури та
містобудування Миргородської міської
ради № 131 на земельній ділянці, що
належить відповідачу ОСОБА_3 на праві
власності.

Всупереч вимогам ст. 10 ч. 3, ст. 60 ч.1, 2 ЦПК
України позивачкою не надано доказів
порушення її законних прав, що
випливають із земельних відносин, в
тому числі створення відповідачем
перешкод в користуванні земельною
ділянкою призначеною для
обслуговування жилого будинку та
прибудинкових споруд.

З урахуванням відмови в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 суд вірно
встановив, що судові витрати понесені
під час звернення до суду з позовною
заявою стягненню з відповідача не
підлягають.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, на те підтверджують
належними доказами їх неправомірність.

Враховуючи викладене, судова колегія
дійшла висновку про те, що судом першої
інстанції з'ясовано всі обставини та
надано їх належну правову оцінку.
Порушень норм матеріального та
процесуального права, які б могли
призвести до зміни чи скасування
рішення Миргородського міськрайонного
суду Полтавської області від 04
листопада 2011 року судовою колегією не
встановлено.

Керуючись ст.303, ст. 307 ч. 1 п. 1 , ст. 308 ч.1,
ст. 314 ч. 1 п. 1, ст. 315 ЦПК України, колегія
суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -відхилити.

Рішення Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 04 листопада 2011 року
-залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий суддя : /підпис/ О.Ю.
Кузнєцова

Судді: /підпис/ В.А. Чічіль
/підпис/ Л.М. Хіль

Копія

Згідно: Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
_________ О.Ю. Кузнєцова