Справа №902/44/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2012 року м. Болехів Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Головенко О.С.

секретаря Галів І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Тисівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Звернувшись до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно, позивач обгрунтовує свої вимоги тим, що її батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , перебуваючи в шлюбі, збудували житловий будинок в с.Тисові по вул. Хмельницького,62. не встигши виготовити свідоцтво право власності на нього.

Будучи спадкоємцем після смерті батька та матері, яка склала заповіт в її користь, ОСОБА_4 прийняла спадщину , але коли звернулася то нотаріуса, то у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено через відсутнсть правовстановлюючих документів на вказане будинковолодіння, власником якого були її батьки .

В судове засідання сторони не з'явилися, подали заяву слухати справу без їх участі.

Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи в їх сукупності вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Встановлено, що позивач, дівоче прізвище якої ОСОБА_5 народилася в 1959році у батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та змінила прізвище в зв'язку з одруженням на Федорів (а.с. 8-9).

ЇЇ батьки за час шлюбу на законних підставах в 1975році здійснили будівництво житлового будинку в с.Тисові по вулиці Хмельницького,62 , що стверджується: рішенням Тисівської сільської ради №20 від 27 вересня 1973року про надання права на будівництво та плану відведення земельної ділянки під будівництво. (а.с.23, 24).

Як вбачається із довідки Тисівської сільської ради, виданої на підставі записів погосподарської книги вказаний будинок був зареєстрований за ОСОБА_2 ( а.с.12).

Відповідно до розяснень, викладених в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91р. №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Зважаючи на те, що житловий будинок в Тисові по вул.. Хмельницького,62 зареєстрований в Тисівській сільській раді згідно виписок із по господарських книг за ОСОБА_2, то він і був власником цього житлового будинку

10.12. 1999року помер ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть ( а.с.25) після його смерті відкрилася спадщина на вказане будинковолодіння.

Статтями 524, 529, 549ЦК України ( в редакції 1963р.), що діяли на час відкриття спадщини, передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом та заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є , в рівних частках, діти, дружина, батьки померлого.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (днем смерті спадкодавця).

Як встановлено ст. 538 цього ж Кодексу, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців із дня відкриття останньої він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав державній нотаріальній конторі за місцем її відкриття заяву про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК, статті 34, 35, 38 Закону від 2 вересня 1993р. «Про нотаріат».)

Дія зазначених норм закону поширюється на спадкоємців як за заповітом, так і за законом.

Встановлено, що після смерті ОСОБА_2 , позивач та її мати ОСОБА_3, будучи спадкоємцями за законом, прийняли спадщину, оскільки, проживаючи в будинку, вступили в управління та володіння ним , що підтверджується довідкою Тисівської сільської ради

( а.с.12). Таким чином, частка матері становила -3/4 в в будинку, а позивачки - 1/4 частини будинковолодіння.

07 березня 2002року ОСОБА_3 склала заповіт, за яким заповіла все належне їй майно в користь позивачки ( а.с.11), а 27.12. 2003року померла. (а.с.22).

Згідно з частинами 1,3 ст. 1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 Кодексу він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин, поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч.1 ст.1270 ЦК строк.

Довідкою Тисівської сільської ради на а.с.13 стверджується, що на час смерті ОСОБА_3 в будинку, проживала її дочка (позивачка) із сім'єю.

Позивач, будучи спадкоємцем за заповітом, продовжуючи і надалі проживати у вказаному будинку, прийняла спадщину, оскільки в установлений законом термін не зверталася до нотаріальної контори із заявою про відмову у прийнятті спадщини.

У видачі свідоцтва на спадщину на житловий будинок, їй відмовлено нотаріусом , так як не представлене свідоцтво про право власності померлого на цей житловий будинок ..

Отже, позивач, вважається такою, що прийняла спадщину у вигляді будинковолодіння після смерті обох батьків і вона належить позивачу з часу її відкриття.

З висновку про технічний стан житлового будинку вбачається, що дане будинковолодіння складається із житлового будинку «А», літньої кухні "Б", стайні «В», стодоли «Г», навісу »Д», вбиральні «Е», погрібу "Ж" криниці, воріт, огорожі, 61515 грн . і його стан є задовільним (а.с.5).

На підставі наведеного, ст. 524, 529, 549ЦК України ( в редакції 1963р), ч.1,3 ст. 1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК., керуючись ст.ст. 214,215ЦПК України,суд,-

Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння, що знаходиться в с.Тисові Болехівської міської ради по вул.. Хмельницького, 62 Івано-Франківської області і складається згідно технічного паспорту: із житлового будинку «А», літньої кухні "Б", стайні «В», стодоли «Г», навісу »Д», вбиральні «Е», погрібу "Ж" криниці, воріт, огорожі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо особи, які брали участь в справі , не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, то вони можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Головенко О.С.