Справа № 2-451/11
Справа №0417 /2- 114/2012
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 лютого 2012 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді: Слюсар Л.П.

при секретарі : Тимошевській В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 дніпропетровської державної нотаріальної контори, третя особа Комунальне підприємство Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризаціїДніпропетровської обласної ради про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину від 29.05.2007 року посвідчене ОСОБА_3 дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром №1-1974 та визнання права власності, зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 дніпропетровської державної нотаріальної контори про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.05.2007 року та визнання права власності на 1/3 частину спірної квартири, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2010 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2, ОСОБА_3 дніпропетровської державної нотаріальної контори, третя особа Комунальне підприємство Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину від 29.05.2007 року посвідчене ОСОБА_3 дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром №1-1974 та визнання права власності за заповітом на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаючись на те, що квартира АДРЕСА_2 належать на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6. ОСОБА_5 син ОСОБА_4 та ОСОБА_6 помер 16 лютого 2004 року. Після його смерті спадкоємцями його 1/3 частини стали донька ОСОБА_2 та мати і батько ОСОБА_4 та ОСОБА_6 по 1/9 частині кожному. 07 вересня 2006 року померла ОСОБА_6. Спадкоємцем після її смерті був чоловік ОСОБА_4, який не встиг одержати свідоцтво на право на спадщину за законом на майно дружини, так як 30 грудня 2006 року помер. Його частка склала 2/3 частини квартири. ОСОБА_4 зробив заповіт на її імя 16 червня 2006 року, яким заповідав їй все належне йому на момент смерті майно. Вона звернулася в установлений законом строк з заявою до ОСОБА_3 дніпропетровської державної нотаріальної контори, але в видачі свідоцтва на спадщину за заповітом їй було відмовлено, на тій підставі, що потрібно надати оригінали документів на спірну квартиру, які знаходяться у відповідачки, яка відмовилася їх їй передавати. В той же час ОСОБА_3 дніпропетровська державна нотаріальна контора видала свідоцтво на право власності ОСОБА_2 на все майно, яке належало ОСОБА_6, однак ОСОБА_4, як чоловік який пережив свою дружину має право на половину її майна, як спадкоємець за законом. Просила суд: визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину від 29.05.2007 року посвідчене ОСОБА_3 дніпропетровською державною нотаріальною конторою зав реєстром №1-1974; визнати за нею право власності за заповітом від 16 червня 2006 року на 2/3 частини квартири №172 в будинку №82 по пр.. Правди в м. Дніпропетровську.

28.03.2011 року відповідачка позовні вимоги не визнала подала зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1, ОСОБА_3 дніпропетровської державної нотаріальної контори про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.05.2007 року та визнання права власності на 1/3 частини спірної квартири ( а.с.57-59). В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка за зустрічною позовною заявою посилалася на те, що спірна квартира АДРЕСА_3Правдав місті Дніпропетровську, належала на праві спільної сумісної власності її родичам: дідусю ОСОБА_4, бабусі ОСОБА_6, та її батькові ОСОБА_5. 16.02.2004 року помер її батько ОСОБА_5, у звязку з чим відкрилася спадщина на 1/3 частину спірної квартири і яку фактично в рівних частках по 1/9 прийняли вона ОСОБА_2, її бабуся ( мати покійного) ОСОБА_6 та її дідусь ( батько покійного) ОСОБА_4 З заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 ніхто не звертався, у звязку з похилим віком та необізнаністю. Також на час прийняття спадщини вона була неповнолітньою. 07.09.2006 року померла її бабуся ОСОБА_6, після її смерті відкрилася спадщина на належні їй 4/9 частини спірної квартири. Тобто позивачці фактично належить 1/3 частина спірної квартири, а саме 1/9 частина після смерті батька ОСОБА_5 та 2/9 частини після смерті бабусі, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. 30.12.2006 року помер її дідусь ОСОБА_5 Г, і у звязку з чим відкрилася спадщина на належну йому частину спірної квартири. Просила суд: поновити строки звернення до суду і вважати їх пропущеними з поважних причин, якщо суд вважатиме їх пропущеними; визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/9 частини квартири №172 будинку №82 по проспекту імені Газети Правда в м. Дніпропетровську, після померлої 07.09.2006 року ОСОБА_6, які не встиг прийняти ОСОБА_4; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/9 частину квартири №172 будинку №82 по проспекту імені Газети Правдав м. Дніпропетровську, після померлого 16.02.2004 року ОСОБА_5, на які не встиг оформити документи ОСОБА_4; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину квартири №172 будинку №82 по проспекту імені Газети Правдав м. Дніпропетровську.

В судовому засіданні позивачка та представник позивача за основним позовом підтримали позовну заяву та просили суд позов задовольнити. В задоволені зустрічної позовної заяви просили відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Просили суд відмовити в задоволені основного позову та задовольнити зустрічну позовну заяву.

Представник відповідача ОСОБА_3 Дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили .

Представник третьої особи Комунального підприємства Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризаціїДніпропетровської обласної ради в судове засідання не зявився про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 09 лютого 2012 року провадження в частині позовних вимог за основним позовом ОСОБА_1 про визнання за нею права власності за заповітом від 16 червеня 2006 року на 2/3 частини квартири АДРЕСА_4 закрито.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, вивчивши матеріали справи, матеріали цивільної справи 2-242/08, вважає, що позовні вимоги за основним позовом не підлягають задоволенню, зустрічна позовна заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до що відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого 20.10.1997 року за № 3/3269-97 Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської Ради квартира АДРЕСА_5Правданалежала на праві приватної власності ОСОБА_4, ОСОБА_6 , ОСОБА_5 (а.с.11,12). Квартира складається з: 1- коридор, 2- ванна, 3 туалет, 4- кухня, 5,6,7 житлові, I балкон, II лоджія, житлова площа 45,5 кв. м., загальна площа 64,0 кв. м.(а.с.54).

16.02.2004 року помер ОСОБА_5 (а.с.14), у звязку з чим відкрилася спадщина на 1/3 належної йому частини спірної квартири.

Відповідно до спадкової справи заведеної ОСОБА_3 дніпропетровською державною нотаріальною конторою 11.03.2004 року після смерті ОСОБА_5, померлого 16.02.2004 року з заявою про прийняття спадщини звернулися його батьки ОСОБА_4, ОСОБА_6 та донька ОСОБА_2. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 травня 2007 року, посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_3 дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 спадкоємцем 1/3 частки майна ОСОБА_5, померлого 16.02.2004 року є його донька ОСОБА_2. Свідоцтво про право на спадщину видане на 1/9 частку квартири №172 в місті Дніпропетровську, пр. Газети Правда, буд.82, а інші 2/3 частки залишилися відкритими для інших спадкоємців ( а.с. 108-113).

07.09.2006 року померла ОСОБА_6 ( а.с.15). Відповідно до спадкової справи заведеної ОСОБА_3 дніпропетровською державною нотаріальною конторою 09.02.2007 року після смерті ОСОБА_6 , померлої 07.09.2006 року з заявою про прийняття спадщини звернулася онука ОСОБА_2. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 травня 2007 року, посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_3 дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 спадкоємцем 1/2 частки майна ОСОБА_6, померлої 07.09.2006 року є її онука ОСОБА_2. Свідоцтво про право на спадщину видане на 2/9 частку квартири №172 в місті Дніпропетровську, пр. Газети Правда, буд.82, а інші 2/9 частки залишилися відкритими для іншого спадкоємця ( а.с. 127-133).

30.12.2006 року ОСОБА_4 помер (а.с.13).

16.06.2006 року ОСОБА_4 уклав заповіт та на випадок своєї смерті зробив розпорядження: усе належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, усі майнові права та обовязки які належать йому на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обовязки, які належатимуть йому на день смерті, заповідав ОСОБА_1. Заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8, реєстр №3480 (а.с.9).

Відповідно до спадкової справи заведеної ОСОБА_3 дніпропетровською державною нотаріальною конторою 11.03.2004 року після смерті ОСОБА_4 , померлого 30.12.2006 року з заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( а.с. 102-107).

Відповідно до листа ОСОБА_3 дніпропетровської державної 14.04.2009 року за №392 видати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4, померлого 30.12.2006 року на частку квартири в АДРЕСА_6 неможливо в звязку з тим, що у ОСОБА_1 відсутній правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності на спадкове майно ( а.с.82).

У жовтні 2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на 2/3 частини квартири за заповітом. Відповідачка позовні вимоги не визнала та подала зустрічну позов до ОСОБА_1, Приватного нотаріуса ОСОБА_8, треті особи: ОСОБА_3 Дніпропетровська державна нотаріальна контора , Головне управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання недійсним заповіту та визнання права власності на квартиру. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2008 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено та визнано недійсним заповіт від 16 червня 2006 року від імені ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 відносно квартири №172 в будинку № 82 по проспекту імені газети Правдав місті Дніпропетровську та визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру №172 в будинку № 82 по проспекту імені газети Правдав місті Дніпропетровську в порядку спадкування за законом.

Рішенням колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду дніпропетровської області від 23 лютого 2009 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2008 року скасовано. Відмовлено ОСОБА_1 у задоволені позову до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на 2/3 частини квартири за заповітом та відмовлено ОСОБА_2 у задоволені позову до ОСОБА_1, приватного нотаріуса ОСОБА_8, треті особи ОСОБА_3 дніпропетровська державне нотаріальна контора, головне управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання недійсним заповіту та визнання права власності на квартиру ( цивільна справа 2-242/08).

Позивачкою за основним позовом ОСОБА_1 при зверненні до суду з даною позовною заявою повторно були заявлені вимоги, щодо визнання за нею права власності за заповітом на 2/3 частини квартири АДРЕСА_7 з тих же правових підстав, що і при розгляді її позовної заяви по цивільній справі № 2-242/08.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 09 лютого 2012 року провадження в частині позовних вимог за основним позовом ОСОБА_1 про визнання за нею права власності за заповітом від 16 червеня 2006 року на 2/3 частини квартири АДРЕСА_8 закрито.

Позивачкою за основним позовом заявлено вимогу про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину від 29.05.2007 року, посвідчене шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за №1-1974, оскільки як вона вважає, свідоцтво було видане неправомірно на все майно яке належало ОСОБА_6, однак ОСОБА_4, як чоловік, що пережив свою дружину має право на половину її майна, як спадкоємець за законом. Однак як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 травня 2007 року, посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_3 дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, зареєстрованому в реєстрі за №2-1974 спадкоємцем 1/2 частки майна ОСОБА_6, померлої 07.09.2006 року є її онука ОСОБА_2. Свідоцтво про право на спадщину видане на 2/9 частку квартири №172 в місті Дніпропетровську, пр. Газети Правда, буд.82, а інші 2/9 частки залишилися відкритими для іншого спадкоємця ( а.с.132).

Виходячи із вищевикладеного суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Позивачка за зустрічним позовом просить суд визнати за нею право власності на 2/9 частини квартири №172 будинку №82 по проспекту імені Газети Правдав м. Дніпропетровську, після померлої 07.09.2006 року ОСОБА_6, які як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 травня 2007 року, посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_3 дніпропетровської державної нотаріальної контори, ОСОБА_7, за реєстровим номером №1-1974 залишилися відкритими для іншого спадкоємця; визнати за нею право власності на 1/9 частину квартири №172 будинку №82 по проспекту імені Газети Правдав м. Дніпропетровську, після померлого 16.02.2004 року ОСОБА_5, яка як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 травня 2007 року, посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_3 дніпропетровської державної нотаріальної контори, ОСОБА_7, за реєстровим номером №1-1971 залишилася відкритими для іншого спадкоємця та визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири №172 будинку №82 по проспекту імені газети Правдав м. Дніпропетровську, оскільки її дідусь ОСОБА_4 після смерті сина - ОСОБА_5 та дружини ОСОБА_6 не отримав свідоцтва про право на спадщину, а тому, як вона вважає він не міг заповідати ці частки.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу не заявив відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно до ст.1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обовязки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обовязки, які можуть бути належати в майбутньому.

Як вбачається із спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_5, померлого 16.02.2004 року ОСОБА_4 звернувся 11.03.2004 року із заявою про прийняття спадщини до ОСОБА_3 дніпропетровської державної контори ( а.с.109). відповідно до довідки КЖЕП №49 ОСОБА_4 по день смерті був зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з дружиною ОСОБА_6 (а.с.112), отже ОСОБА_4 прийняв спадщину як після смерті сина так і після смерті дружини, а тому суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2, оскільки вони не ґрунтуються на законі.

У відповідності зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.88 підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі в розмірі 214 грн. 60 коп.

Керуючись: Постановою Пленуму Верховного Суду України Про практику у справах про спадкування, від 30.05.2008 року №7 ,ст.ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, ст. ст. 15,16,267,1226,1236,1268, 1270,1276 ЦК України , ст. 3,7, 11,15, 60,88, 212 -215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

В задоволені зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі в розмірі 214 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.П. Слюсар