Справа № 410/3763/12
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 жовтня 2012 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Борисова С.А.,
при секретарі Малько Я.Г.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в сел. Ювілейне цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Вердикт Фінанс до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на заставу,
Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача ОСОБА_1, посилаючись на те, що 03.07.2007 року Відкрите акціонерне товариство Сведбанк, яке в свою чергу змінило своє найменування на ПАТ Сведбанкта ОСОБА_1, уклали кредитний договір № 0307/0707/64-419, згідно якого позичальник отримав кредит у сумі 24 640,00 (двадцять чотири тисячі шістсот сорок) доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 02.07.2014 року.
Однак, у порушення взятих на себе зобовязань, позичальник ОСОБА_1 не виконує умов договору та станом на 16.02.2012 року має заборгованість за кредитом, що за курсом НБУ на 16.02.2012 року складає - 217 020,16 грн. (двісті сімнадцять тисяч двадцять гривень 16 копійок).
Позивач просив суд:
стягнути солідарно з Відповідачів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Вердикт Фінанс2 000,00 (дві тисячі гривень 00 копiйок) заборгованість за кредитним зобовязанням; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0307/0707/64-419 від 03.07.2007 року в сумі 215 020,16 грн.
судові витрати покласти на відповідачів.
Представник позивача у судове засідання надав заяву, у якій просив розглядати позов без його присутності, позов підтримав та просив суд його задовольнити.
Відповідачі у судове засідання не зявилися, хоча про судовий розгляд були належним чином повідомлені у встановленому законом порядку, відповідач ОСОБА_2 до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі існуючих у справі матеріалів, тому суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності відповідачів на підставі достатніх у справі доказів про правовідносини сторін на підставі ст. 224 ЦПК України, з письмової на це згоди представника позивача.
За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № 0307/0707/64-419 від 03.07.2007 року, відповідач ОСОБА_1 отримав кредит 24 640,00 (двадцять чотири тисячі шістсот сорок) доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 02.07.2014 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, а також інші витрати згідно кредитного договору.
Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав.
Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
В силу вказаних норм 02.02.2012 року ОСОБА_4 акціонерне товариство Сведбанквідступило Товариству з обмеженою відповідальністю Вердикт Фінансвідповідно до Договору факторингу № 11 свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами до боржників. Разом з правом вимоги заборгованості за кредитними договорами до боржників ОСОБА_4 акціонерне товариство Сведбанкуступив права заставодержателя за договорами забезпечення відступлених кредитних зобовязань уклавши відповідні правочини, а саме: Договір про відступлення прав за договорами застави від 02.02.2012 року.
Одночасно, 02.02.2012 року, Товариство з обмеженою відповідальністю Вердикт Фінанс, та громадянка ОСОБА_2 уклали Договір Поруки № 0307/0707/64-419-П, обсяг відповідальності за яким становить 2000 грн.
Відповідно до п.2.1 Договору поруки відповідач ОСОБА_2 , як поручитель, поручається за виконання відповідачем ОСОБА_1 обовязків, які виникли на підставі кредитного договору № 0307/0707/64-419 від 03.07.2007 року.
Згідно з ст. 553 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.
В силу ст. 554 ЦК України, У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відповідно до ст. 15 Закону України Про заставупредмет застави зареєстровано в Державному реєстрі застав рухомого майна та внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.
В силу ст. 19 Закону України Про заставу, за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.
Відповідно до ст. 20 Закону України Про заставу, Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.
В силу ст. 24 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.
Відповідно до ст. 25 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.
Статтею 589 ЦК України передбачено право заставодержателя звернути стягнення на предмет застави у разі невиконання зобов'язання, що нею забезпечено.
Частина 2 ст. 589 ЦК України, передбачає право заставодержателя задовольнити за рахунок предмета застави в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
В силу ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобовязання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобовязаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача .
Відповідно до ст. 25 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави ... із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.
Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
У порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідач ОСОБА_1 зобовязання за кредитним договором не виконує; предмет застави кредитору не передає.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі.
Керуючись статтями 11, 16, 509, 525, 526, 527, 530, 549, 553, 554, 589, 590, 1050, 1054 1077 Цивільного кодексу України, статтями 15, 19, 20 Закону України Про заставу, статтям 24, 25, 26, 28 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, статтями 1, 3, 4, 7, 15, 88, 107, 113 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Вердикт Фінансдо ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на заставу задовольнити частково.
Стягнути солідарно з Відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Вердикт Фінанс2 000,00 (дві тисячі гривень 00 копiйок) заборгованість за кредитним зобовязанням.
Стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ Вердикт Фінанс судовий збір 2170,2 гривень.
В іншій частині позовних вимог ТОВ Вердикт Фінанс - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Борисов С.А.