28.08.2012 Єдиний унікальний номер 422/7150/12
Справа №2/422/4594/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2012 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Шавули В.С.

при секретарі Кравцова С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

25 липня 2012 року позивачка звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 05 вересня 2008 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого вона надала останньому на умовах зворотності, строком користування до 01 вересня 2010 року, грошові кошти в сумі 11 800,00 грн.. У звязку із тим, що до сьогодні відповідач борг не повернув, вимушена була звернутися до суду із даним позовом. Позивачка просила суд, стягнути із ОСОБА_2 на свою користь суму заборгованості у розмірі 16 370,07 грн., що складається із: основної суми боргу 11 800,00 грн.; неустойки 1 814,29 грн.; суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції 1 085, 60 грн.; 3% річних від простроченої суми 670,18 грн.; моральної шкоди 1000,00 грн., та судові витрати по справі у розмірі 220,40 грн.

В судове засідання позивачка не зявилась. Про час та місце судового розгляду повідомлялась у встановленому законом порядку. Надала суду заяву, в якій просила справу розглядати без своєї присутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі(а. с. 17).

Відповідач в судове засідання не зявився. Про час та місце судового розгляду неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду надав письмову заяву, в якій просив суд, справу розглядати без своєї присутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі (а. с. 16).

У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного між сторонами зобовязання за договором позики, на вимогу повернення грошових коштів у зв'язку із порушенням відповідачем умов його виконання.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

За правилом, встановленим ст.509 ЦПК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

При цьому, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Відповідно до ст. 1047 ЦПК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до приписів ст. 1046 ЦПК України за договором позики одна сторона передає іншій стороні у власність грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму позики.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 (до одруження Леоненко) ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Дніпропетровськ, паспорт серії АО № 017459, виданий Ленінським РВ ДМУ УМВС України 05 грудня 2011 року, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11,12).

05 вересня 2008 року між сторонами було укладено договір позики №1 (а. с. 8).

Відповідно до п. 1, 3, 5 договору позики №1 від 05 вересня 2008 року, позикодавець зобов'язується надати позичальнику позику в національній валюті, а останній використати її на невідкладні потреби, але повернути позику та відсотки у визначений даним договором строк. Сума позики становить 11 800,00 грн. (Одинадцять тисяч вісімсот гривень 00 копійок). Строком повернення до 01 вересня 2010 року.

У відповідності до п.п. 4.3 договору позики №1 від 05 вересня 2008 року, датою передачі позики є дата надання позики, що буде засвідчено позичальником у письмовій формі, як лист-розписка про отримання від позикодавця позики в національній валюті.

Відповідачем 05.09.2008 року була надана письмова розписка, що підтверджує отримання ним суми грошових коштів у розмірі 11 800,00 грн., також в розписці зазначено, що передача коштів відбувалась у присутності свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а. с. 10).

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановленого договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, невиконання зобов'язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) є порушенням зобов'язання.

Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Оскільки свої договірні зобовязання відповідач за договором позики не виконав, суд вважає, що заборгованість у розмірі 16 370,07грн., що складається із: основної суми боргу 11 800,00 грн.; неустойки 1 814,29 грн.; суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції 1 085, 60 грн., 3% річних від простроченої суми 670,18 грн.; моральної шкоди 1000,00 грн., підлягає стягненню на користь позивача.

Таким чином, аналізуючи наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, в повному обсязі доведеними з боку позивачки та підлягають задоволенню.

Також, на підставі ст.. 88 ЦПК України, з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати у розмірі 220,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 610, 625, 1046, 1047, 1049, 1167 ЦК України, ст.ст.10, 11, 15, 57-60, 88, 197, 212, 213-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики у розмірі 16 370,07 грн., що складається із: основної суми боргу 11 800,00 грн.; неустойки 1 814,29 грн.; суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції 1 085, 60 грн., 3% річних від простроченої суми 670,18 грн.; моральної шкоди 1000,00 грн..

Стягнути з ОСОБА_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 220,40 грн. (Двісті двадцять гривень 40 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. С. Шавула