КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 2-95/11
Провадження № 2/1414/27/2012 р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.10.2012 року м.Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаева у складі

головуючої по cnpaвi судді - Селіщевої Л.І.,

при секретарі - ОСОБА_2,

за участю позивача - ОСОБА_3,

та її представника - - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Миколаївської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за

ВСТАНОВИВ:

У червні 2009 року позивач - ОСОБА_5 звернувся до суду iз позовом до відповідача - Володимирівського психоневрологічного інтернату, як законного представника ОСОБА_6, в якому просив визнати за ним право власності на 39/200 частин житлового будинку разом із господарськими та побутовими спорудами по вул. Ватутіна 183 в м.Миколаєві, та стягнути з нього на користь ОСОБА_6 відповідну компенсацію.

В обґрунтування cboїx вимог позивач вказав, що він є власником 161/200 частин вищевказаного житлового будинку, а його рідна сестра - ОСОБА_6 є власницею 39/200 частин цього ж будинку.

Починаючи з 10.09.2009 року ОСОБА_6 за станом свого здоровя постійно знаходиться у Володимирівському психоневрологічному інтернаті.

Посилаючись на те, що частка ОСОБА_6 у npaвi власності на спірний житловий будинок є незначною i виділити її неможливо, позивач просив припинити її право власності, визнати за ним право власності на цю частку та стягнути з нього відповідну компенсацію.

13.06.2009 року позивач ОСОБА_5 помер, в звязку із цим ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26.06.2009 р. провадження по справі було зупинено до прийняття спадщини, яка залишилась після його смерті.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаева від 03.03.2010 р. провадження у cnpaвi було відновлено, а правонаступником позивача була залучена його дочка та спадкоємець за заповітом - ОСОБА_3

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаева від 07.06.2010 р. провадження у cnpaвi було зупинено до набрання законної сили рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області по цивільній справі за заявою ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_6 недієздатною та встановлення над нею опіки.

Рішенням Томаківського районного суду Дншропетровської області від 03.02.2011 р. ОСОБА_6 була визнана недіездатною, а її опікуном був призначений - Комунальний заклад «Володимирівський психоневролоичний інтернат».

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаева від 02.06.2011 року провадження у cnpaві було відновлено, а ухвалою цього ж суду вщ 07.06.2011 року до участі в cnpaві в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, була залучена ОСОБА_7.

j

07.02.2012року ОСОБА_6 померла. В звязку iз цим, ухвалою суду від

21.02.2012року провадження у cnpaвi було зупинено, i після закінчення 6- місячного строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, ухвалою суду від 27.09.2012 р. провадження у даній cnpaвi було відновлено.

До початку розгляду справи по cyтi, позивач - ОСОБА_3 змінила підставу позову, предявивши його до Миколаївської міськради, в якому просила встановити факт родинних відносин між нею та її тіткою - ОСОБА_6, та просила визнати за нею право власносності на 39/200 частин житлового будинку iз відповідною частиною господарських та побутових споруд по вул. Ватутіна 183 в м. Миколаеві, в порядку спадкування за законом.

В обгрунтування свого позову ОСОБА_3 вказала, що її батьку - ОСОБА_5 належало 161/100 частин спірного житлового будинку iз відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, на підставі Договору дарування від 03.12.1974 р., а 39/200 частин йому належало на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 23.03.2005 р., а всього йому належало 161/200 частин спірного будинку.

ОСОБА_6 є власником 39/200 частин cпірнoro будинку як спадкоемець, що фактично прийняв спадщину після смерті - ОСОБА_8, так як вона проживала однією сімєю зі спадкодавдем. Однак свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_6 не отримала через свою психічну хворобу.

Після смерті батька позивача - ОСОБА_5, який помер 13.06.2009 р., та залишив на и імя заповіт, позивач звернулась до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_9 iз заявою про прийняття спадщини після смерті батька, однак на час розгляду справи, позивач ще не отримала свідоцтво про право на спадщину.

Після смерті своєї тітки - ОСОБА_6, яка померла 07.02.2012 р. , позивач як її племінниця, звернулась у межах 6~місячного строку iз заявою про прийняття спадщини до Томаківської державної нотаріальної контори Днiпpoпeтpoвcькoї області. Однак позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину через відсутність документального підтвердження родинних вщносин зi спадкодавдем.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просили суд задовольнити позов.

Представник відповідача- Миколаївської міськради в судове засідання не зявився,подав заяву із проханням слухати справу у його відсутність.

Третя особа без самостійних позовних вимог - ОСОБА_10 подала заяву, в якій не заперечувала проти задоволення позову i просила слухати справу у її відсутність.

Суд, заслухавши пояснения позивача, її представника, свідків та дослідивши зібрані по спpаві письмові докази, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи iз наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значения, в тому числі, про встановлення родинних відносин між фізичними особами, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних oci6, якщо законом не визначено іншого порядку їx встановлення.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_11 суду підгвердили той факт, що ОСОБА_6, яка померла 07.02.2012 р. була рідною сестрою ОСОБА_5, який помер 13.06.2009 р., який в свою чергу був батьком позивачки по данній cnpaві - ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_5). Також свідки пояснили, що ОСОБА_6 не перебувала в шлюбі та не мала власних дігей, i за станом свого здоровя тривалий час знаходилась у спеціалізованому інтернаті. Покази свідків обєктивно підтверджуються зібраними по справі письмовими доказами, i доказів, які б свідчили про протилежне, судом не здобуто.

Таким чином, суд знаходить можливим встановити юридичний факт родинних відносин, оскільки він надає можливість позивачці претендувати на спадщину, яка залишилась після її тітки - ОСОБА_6

Відповідно до ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у paзі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Із копії спадкової справи, заведеної Томаківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області після смерті ОСОБА_6, вбачаеться, що вона заповіту не залишила, i в установлений законом 6- місячний строк заяву про прийняття спадщини після ii смерті подала лише її племінниця, позивач по данній справі -ОСОБА_3

Судом встановлено,що спадкоємців ближчого ступеню спорідненості ніж позивачка, у ОСОБА_6 немає.

Із копії Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 25.06.1974 р. вбачається, що житловий будинок по вул. Ворошилова (зараз - Ватутіна) 183 належав ОСОБА_8, яка померла 08.08.1977 року.

03.12.1974 року ОСОБА_8 подарувала своєму сину - ОСОБА_5 61/100 частин вищевказаного житлового будинку iз відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, на підставі Договору дарування від 03.12.1974 р.

Після смерті ОСОБА_8, її син - ОСОБА_5 успадкував 39/200 частин цього ж житлового будинку на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 23.03.2005 р.

Таким чином, на момент смерті ОСОБА_5, йому належало в спірному житловому будинку - 161/200 частин.

1нших 39/200 частин цього ж будинку після смерті ОСОБА_6 фактично успадкувала її дочка - ОСОБА_6, осгальки на момент смерті спадкодавця вона проживала з нею однією сім'єю.

Враховуючи викладене, суд знаходить вимоги позивачки щодо визнання за нею права власності на 39/200 частин спірного будинку обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. I

Керуючись ст.ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 534, 548, 549 . ЦК УРСР 1963 р., ст.ст. 1216-1218, 1220-1223, 1268-1270 ЦК України 2003 p., Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 „Про судову практику у справах про спадкування , суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 - задовольнити.

Встановити юридичний факт про те, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 07.02.2012 р., була рідною тіткою, по лінії батька - ОСОБА_3 (до шлюбу - ОСОБА_6) ОСОБА_12.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 39/200 частин житлового будинку iз господарськими та побутовими спорудами № 183 по вулиці Ватутіна у м. Миколаєві в порядку спадкування за законом після смерті її тітки - ОСОБА_6, яка померла 07.02.2012 р. у смт. Степанівка Томаківського району Дніпропетровської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Миколаівської області через Корабельний районний суд м. МиколаЄва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Л.І. Селіщева