06.04.2012 Справа № 2-17/12
справа №2-17/2012
Р і ш е н н я

І м е н е м у к р а ї н и

«20»березня 2012
року                    Оболонський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого
–судді
–Жежери О.В.,

при секретарях

–Барзул І.М., Гриненко
І.В., Снісар Т.В.,

за участю
позивача
- ОСОБА_1,

та відповідача

- ОСОБА_2,

представника
відповідачів
- ОСОБА_3,

представника третьої
особи                              -
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засiданнi в залі суду в м. Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_5, Третя особа: Кооператив по
будівництву та експлуатації гаражів
«Водник-2»про встановлення факту
набуття майна у шлюбі, визнання заяви
про передачу гаражного боксу
недійсною, поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання заяви про
передачу гаражного боксу недійсною
посилаючись на те, що ним 06.07.1979 року
було укладено шлюб з ОСОБА_2 19.05.1999 року
ОСОБА_2 набула членства у ГБК «Водник-2»,
який знаходиться за адресою: м. Київ,
вул. Бережанська, 12-б та стала власником
гаражного боксу № 10. 19.05.2007 року шлюб
між позивачем та ОСОБА_2 було розірвано.
29.01.2008 року ОСОБА_2 без згоди і відома
позивача відчужила гаражний бокс № 10 у
ГБК «Водник-2»ОСОБА_5 на підставі заяви,
а кошти привласнила. Позивач вважає, що
є законні підстави для визнання
зазначеної заяви спірного гаражного
боксу недійсною.

Під час судового розгляду справи
позивач неодноразово уточняв свої
позовні вимоги і в кінцевому
результаті просив суд постановити
рішення, яким визнати гаражний бокс № 10
у ГБК «Водник-2»спільною сумісною
власністю подружжя, визнати заяву
ОСОБА_2 від 29.01.2008 року про передачу
гаражного боксу ОСОБА_5 недійсною,
зобов’язати ОСОБА_5 звільнити гаражний
бокс та не чинити йому перешкод у
користуванні ним.

В судовому засіданні позивач підтримав
уточнені позовні вимоги та просив суд
їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала з
підстав його необґрунтованості і
просила відмовити у його задоволенні.

Представник відповідачів ОСОБА_2 та
ОСОБА_5 в судовому засіданні проти
позову заперечував посилаючись на те,
що з 06.07.1979 р. по 24.04.2007 року позивач
перебував у шлюбі з ОСОБА_2 19.05.1999 р. за
заявою ОСОБА_2, остання, правлінням ГБК
«Водник-2», була прийнята до членів
автокооперативу і за нею був
закріплений у порядку користування
гаражний бокс №10, який до цього
перебував у користуванні члена
кооперативу ОСОБА_6 Належних доказів в
підтвердження того, що спірний
гаражний бокс №10, перебував у
приватній власності ОСОБА_2 і був
придбаний за спільні кошти подружжя
позивачем не надано. Власником
спірного гаражного боксу на момент
виходу ОСОБА_2 із членів кооперативу
був ГБК «Воднік-2». Заяву від 29.01.2008 р.
про передачу закріпленого за ОСОБА_2
гаражного боксу ОСОБА_5 не можна
визнати одностороннім правочином,
оскільки рішення про вибуття або
набуття прав члена ГБК і закріплення
гаражного боксу за іншими членами
кооперативу, приймалися не
відповідачами, а виключно правлінням
кооперативу з затвердженням цього
рішення загальними зборами членів ГБК
«Водник-2»у відповідно до вимог Статуту
цього кооперативу. Гаражний бокс № 10
перейшов у користування до ОСОБА_2
разом з пайовим і вступними внесками,
сплаченими і переданими гр. ОСОБА_6,
спільним майном подружжя ніколи не був,
оскільки не був придбаний за сімейні
кошти, а був переданий у користування,
власником якого, був і є ГБК «Водник-2».
Ніякого договору про відчуження
гаражного боксу між ОСОБА_2 і гр. ОСОБА_7,
а також між ОСОБА_2 і ОСОБА_5 не
укладалося. Заява ОСОБА_2 від 29.01.2008 року
про передачу гаражного боксу ОСОБА_5 не
є правочином, а тому і не може
визнаватися недійсною. Вимагати від
ОСОБА_5 звільнення гаражного боксу та
не чинити перешкоди у його
користуванні у позивача не має
правових підстав. Також представник
відповідачів вказав, що не
відповідають дійсності і твердження
позивача, що ОСОБА_2 при вступі до
кооперативу стала власником
двохповерхового гаражного боксу № 10,
який був переданий у користування
ОСОБА_5, оскільки, другий поверх
спірного гаражного боксу був
побудований в березні-квітні 2008 р.
особисто ОСОБА_5, що свідчить про те, що
позивач ніякого відношення до
будівництва спірного гаражного боксу
№ 10 і другого поверху цього гаражу не
мав і не має, тому вимоги позивача про
його повернення - безпідставні.

Під час розгляду справи судом до участі
в справі в якості третьої особи був
залучений ГБК «Водник-2», представник
якого в судовому засіданні проти
задоволення позову заперечував,
вказав, що згідно заяви від 19.05.1999
ОСОБА_2, в якій вона просить
переоформити гаражний бокс вбачається,
що оформлення гаражного боксу № 10
відбувалося в період, коли ОСОБА_2 і
ОСОБА_1 перебували у шлюбі. Однак,
ОСОБА_2 самовільно розподілились
спільною сумісною власністю подружжя,
у зв'язку з чим, майнові права ОСОБА_1
було грубо порушено. Гаражний бокс № 10
на той час був закріплений за ОСОБА_2 і
ОСОБА_1 і вони мали право
розпоряджатися ним лише спільно, за
взаємною згодою. Те, що гаражний бокс №
10 був закріплений спільно за ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 вбачається зокрема з наказу від
23.12.1999 ГБК «Водник-2», виданого головою
правління ОСОБА_8, згідно якого
дозволяється проїзд автомобіля «Опель
кадет», реєстраційний номер НОМЕР_1,
який також був спільною власністю
подружжя ОСОБА_2, на територію
кооперативу, оскільки за ОСОБА_2 і
ОСОБА_1 закріплений гаражний бокс № 10.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
відповідача ОСОБА_2, представника
відповідачів, представника третьої
особи, дослідивши матеріали справи,
прийшов до висновку, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 06.07.1979 року ОСОБА_1
та ОСОБА_2 був укладений шлюб,
зареєстрований Центральним відділом
реєстрації шлюбів м. Києва за № 2380.

19.05.2007 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
було розірвано, що підтверджується
свідоцтвом про розірвання шлюбу,
виданим відділом РАЦС ОРболонського
районного управління юстиції м. Києва,
актовий запис № 437.

Як вбачається з матеріалів справи,
19.05.1999 року за заявою ОСОБА_2, правлінням
ГБК «Водник-2»її було прийнято до
членів автокооперативу і за нею був
закріплений на праві користування
гаражний бокс №10, який знаходиться за
адресою: м. Київ, вул. Бережанська, 12-б і
до цього перебував у користуванні
члена кооперативу ОСОБА_6

Гаражний бокс № 10 перейшов у
користування до ОСОБА_2 разом з пайовим
і вступними внесками, сплаченими і
переданими гр. ОСОБА_6 у відповідності
до вимог ст. ст. 7, 11, 12, 14 Закону СРСР «Про
кооперацію в СРСР»від 26.05.1988 р. № 8998-ХІ,
діючого на момент вступу ОСОБА_2 до
членів автокооперативу, відповідно до
якого, власністю кооперативу є засоби
виробництва та інше майно, які належать
йому і необхідні для здійснення
статутних завдань.

Майно кооперативу формується за
рахунок грошових і матеріальних
внесків його членів, виробленої ним
продукції, доходів, одержуваних від її
реалізації та іншої діяльності,
надходжень від продажу акцій, інших
цінних паперів кооперативу і кредитів
банку.

Найвищим органом управління
кооперативу є загальні збори, які для
керівництва поточними справами
обирають голову, а у великих
кооперативах також правління. Загальні
збори: приймають статут кооперативу,
вносять до нього зміни і доповнення;
обирають голову кооперативу, правління
і ревізійну комісію кооперативу,
заслуховують звіти про їхню
діяльність; вирішують питання про
прийняття у члени кооперативу,
виключення з нього, а також питання,
пов'язані з виходом з кооперативу.

Наведені правові норми дають підстави
стверджувати те, що спірний гаражний
бокс перейшов у користування ОСОБА_2
правомірно і спільним майном подружжя
ніколи не був, оскільки не був
придбаний за сімейні кошти, а був
переданий у користування, власником
якого, відповідно до ст. 7 Закону СРСР
«Про кооперацію в СРСР»був ГБК
«Водник-2».

На підставі заяви ОСОБА_2 від 29.01.2008
року, гаражний бокс №10, який
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Бережанська, 12-б був переданий
відповідачу ОСОБА_5

Стаття 9 Статуту ГБК «Водник-2»вимагає
погодження з чоловіком (дружиною) заяви
про виключення члена кооперативу за
власним бажанням. Однак, на день
прийняття рішення правлінням ГБК
«Водник-2»про добровільний вихід з
членів кооперативу ОСОБА_2, шлюб між нею
та ОСОБА_1О був розірваний, а тому,
посилання позивача на обов’язковість
його згоди на це є необґрунтованими.

Згідно довідки КП «Київське міське
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об’єкти
нерухомого майна»№ 5166 від 08.02.2012 року,
гаражні бокси в ГБК «Водник-2», що
розташований за адресою6 м. Київ, вул.
Бережанська, 12-б, на праві власності не
зареєстровані.

Таким чином, твердження позивача, що
спірний гаражний бокс, на момент
написання ОСОБА_2 заяви від 29.01.2008 року,
перебував у її власності не
відповідають дійсності.

Крім того, заяву ОСОБА_2 від 29.01.2008 року
про передачу закріпленого за нею
гаражного боксу ОСОБА_5, не можна
вважати правочином згідно ст. ст. 202, 203
ЦК України, оскільки рішення про
вибуття або набуття прав члена ГБК і
закріплення гаражного боксу за іншими
членами кооперативу, приймалося не
членами ГБК «Водник-2», а виключно
правлінням кооперативу з
затвердженням цього рішення
загальними зборами членів ГБК
«Водник-2»у відповідності до вимог
Статуту цього кооперативу.

Згідно п. 8 Постанови № 9 Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»від
06.11.2009 року не може бути визнаний
недійсним правочин, який не вчинено.

Отже, заява від 29.01.2008 року про передачу
закріпленого за ОСОБА_2 гаражного боксу
№ 10 ОСОБА_5 та вступ до членів ГБК не є
правочином відчуження нерухомого
майна у розумінні ст. 203 ЦК України, тому
не може бути визнана недійсною, що є
підставою для відмови в задоволенні
позову.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов’язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами які беруть участь у справі.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд прийшов до висновку про те, що
позовні вимоги ОСОБА_1 є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 11, 16, 203, 215 ЦК України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України №9 від 06.11.2009 року «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними», ст.
ст. 10, 60, 212, 213 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_5, Третя особа: Кооператив по
будівництву та експлуатації гаражів
«Водник-2»про встановлення факту
набуття майна у шлюбі, визнання заяви
про передачу гаражного боксу
недійсною, поділ майна подружжя -
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається в
Апеляційний суд м. Києва через
Оболонський районний суд м. Києва.

Суддя:

О.В. Жежера