Справа № 2-6343/11
(2/401/1882/12)
РІШЕННЯ

Іменем України

14.02.2012 року

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

при секретареві - Коломієць Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що перебуває у шлюбі із відповідачем, та подружжя має неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Як зазначається позивачем при зверненні до суду спільне життя не склалося, подружжя має різні характери, перестало поступово знаходити порозуміння, поступово втратило почуття любові та взаємної згоди та поваги один до одного. Посилаючись у позові на те, що спроби налагодити відносини не дали бажаного результату, та з жовтня 2001 р. подружжя мешкає окремо, та позивач наразі має намір зареєструвати новий шлюб, у позові й заявлено відповідну вимогу.

У судове засідання позивач не зявився, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує повністю. Відповідач в окремо наданій заяві просила суд розглядати справу у її відсутності, позов визнала.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, беручи до уваги той факт, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, дослідивши матеріали справи та з урахуванням заяв сторін, дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову повністю з огляду на таке.

Як було встановлено судом, 25.12.1996 р. між сторонами у цій справі був зареєстрований шлюб; подружжя має неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно з ч. 1 ст. 110 ЦПК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Таким чином, суд, зясував фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що подружжя відсторонилося один від одного, шлюбні відносини подружжя припинені з жовтня 2001 року, а також дійсні причини позову про розірвання шлюбу (відсутність взаєморозуміння, втрата любові та взаємної згоди, поваги один до одного), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки, дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам цього подружжя, що має істотне значення. Разом з тим, приймаючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги наявність у подружжя неповнолітньої дитини, враховує також її інтереси та зазначає про те, що задля охорони її інтересів є кращим проживання в повній родині, і водночас зауважує, що зазначені вище та дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя, визнання позову відповідачем, спільність рішення про розірвання шлюбу тощо вочевидь свідчать про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох подружжя, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю.

Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при подачі позову позивачем було належним чином оплачено судові витрати, у звязку з чим, беручи до уваги те, що на виконання ч. 1 ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, з відповідача на користь позивача підлягають присудженню сплачені позивачем при подачі позову судові витрати.

Разом з тим, за ст. 17 Закону України «Про органи реєстрації актів громадянського стану»за реєстрацію актів громадянського стану, а також за видачу громадянам повторних свідоцтв про реєстрацію актів громадянського стану і свідоцтв у зв'язку із зміною, доповненням, виправленням і поновленням записів актів громадянського стану справляється державне мито у розмірах, встановлених чинним законодавством; на виконання п. 4 Правил реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року N 52/5, реєстрація розірвання шлюбу на підставі рішення суду провадиться за письмовою заявою подружжя або одного з них по пред'явленні копії рішення суду (витягу з рішення суду) про розірвання шлюбу, що набрало чинності, а також паспорта або паспортного документа, квитанції про сплату встановленої судом суми державного мита. Таким чином, суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо встановленого чинним законодавством (відповідно до п. «б»ч. 5 ст. 3 Декрету КМУ «Про державне мито»за реєстрацію за вчинення акту по реєстрації розірвання шлюбу на підставі рішення суду, якщо обоє з подружжя перебувають у першому шлюбі державне мито підлягає до сплати в розмірі від 0,5 до 1 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян - з одного або обох із подружжя) розміру справляння державного мита за вчинення реєстрації розірвання шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану зазначити, що державне мито за реєстрацію розірвання шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану підлягатиме до сплати в розмірі 8 грн. 50 коп. із особи, яка звертатиметься за вчиненням державної реєстрації розірвання шлюбу.

Керуючись ст. 11, ч. 1 ст. 88, ч. 1 ст. 174, ст.ст. 212, 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 25.12.1996 р. Відділом реєстрації актів громадянського стану Нікопольської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області під актовим записом №808.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 94,10 грн.

Державне мито за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану підлягатиме до сплати в розмірі 8 грн. 50 коп. із особи, яка звертатиметься за вчиненням державної реєстрації розірвання шлюбу.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська; апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя