Справа № 1319/4994/12 Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 22-ц/1390/7285/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

ОСОБА_2

суддів: Мусіної Т.Г., Тропак О.В.

при секретарі: Проворній Н.І.,

з участю ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан Транс-Груп» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 15 жовтня 2012 року у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан-Транс-Груп» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості,-

встановила:

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан-транс-Груп» 1 866 (одну тисячу вісімсот шістдесят шість) гривень 28 коп. заборгованості за понаднормову витрату палива та 214 гривень 60 коп. судових витрат.

В решті позову відмовлено.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позову оскаржив позивач.

В апеляційній скарзі покликається на те, що не враховано, що у поясненні до протоколу ОСОБА_6 вказує, що такий дозвіл він отримав в ДП «СМАП» та не знав, що він не підійде при виїзді. Однак відповідно до п.п. 14 п.3 Інструкції водія автотранспортних засобів категорії «Е» водій несе повну відповідальність за правильність оформлення товарно-транспортних і митних документів, чіткість заповнення, наявність необхідних печаток і підписів. З посадовою інструкцією водій ОСОБА_6 ознайомлений 04.06.2009р. при прийомі на роботу. Мова в даному випадку йде не тільки виключно про особисте заповнення та складання водієм згаданих товарно-супровідних документів. З огляду на викладене посилання на невинуватість відповідача в неотриманні необхідного дозволу на перевезення є безпідставними.

Просить рішення суду в цій частині скасувати та ухвалити нове, яким задоволити повністю заявлені вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3на підтримання апеляційної скарги, заперечення доводів скарги представниками відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та предявлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

В п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» зазначено, що виходячи з вимог ст.15 ЦПК суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

Згідно п. 12 цієї постанови відповідно до п.6 ст.134 КЗпП матеріальна відповідальність в повному розмірі покладається на працівника у випадках, передбачених окремими законодавчими актами.

За чинним законодавством така відповідальність може бути покладена, зокрема, за шкоду, заподіяну: перевитратою пального на автомобільному транспорті, розкраданням, знищенням (зіпсуттям), недостачею або втратою дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння та валютних цінностей; витратами підприємства, установи, організації на навчання у вищому навчальному закладі молодого фахівця в разі його звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за порушення трудової дисципліни чи за власним бажанням без поважних причин протягом трьох років з часу прийняття на роботу за направленням.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_7 «Орлан-Транс-Груп» на підставі п.1ст.134, ст.135-1, п.6 ст.134 КЗпП України звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 13 715 грн. 07 коп., з яких 1866 грн.28 коп. сума перевитрати пального, а 11848 грн. 79 коп. неповернута сума коштів, виданих на відрядження. В обгрунтування позову покликався на те, що відповідач працював на підприємстві на посаді водія, під час виконання перевезення у січні 2012р. на автопоїзді за маршрутом Україна-Чехія-Україна ним необгрунтовано допущено перевитрату 189 літрів дизельного палива на загальну суму 1866,28 грн. Крім того, у період з 14.02.2012р. по 29.02.2012р. відповідача було забезпечено грошовими коштами (авансом) на службові відрядження в межах України та за кордоном в розмірі 16632 грн. 31 коп. (1000 грн. шляхом видачі готівки, 15632 грн. 31 коп. шляхом перерахування на рахунок з використанням платіжної картки). Про використання вказаних грошових коштів (авансу) відповідачем складено авансовий звіт на загальну суму 2069 грн. 23 коп., а також повернуто в касу підприємства 2714 грн. 29 коп. Проте, звіту про використання решти коштів в сумі 11848 грн. 79 коп. відповідачем не надано. 16.03.2012р. відповідач звільнений із підприємства за власним бажанням. Сума збитків завданих перевитратою пального та неповерненням коштів виданих на відрядження ним підприємству не відшкодована, у зв»язку із чим просив стягнути таку з відповідача.

Судом встановлено, що з 14.02.2012р. по 29.02.2012р. відповідач перебував у службовому відрядженні в межах України та за кордоном. На вказане службове відрядження відповідачу виділено грошові кошти: 10.02.2012р. - 1000 грн. готівкою з каси підприємства (а.с.16). Крім того, під час відрядження на платіжну картку відповідача позивачем перераховано 14.02.2012р., 16.02.2012р., 17.02.2012р. та 22.02.2012р. відповідно 125 грн. 07 коп., 123 грн. 45 коп., 12 238 грн. 79 коп., 3145 грн., а всього 16632 грн. 31 коп. (а.с.15, 17). Згідно авансового звіту №0/00000239 від 23.02.2012р. відповідачем підтверджено витрату 2069 грн. 23 коп. наданих коштів, а також повернуто підприємству 2714 грн. 29 коп.

Як стверджується постановою національної податкової та митної адміністрації митно-фінансового департаменту комітету Сабольч-Сатмар-Берег 16.02.2012р. на українського перевізника ОСОБА_7 «Орлан-Транс-Груп» накладено податковий штраф в сумі 150 000 форинтів, адміністративний штраф в сумі 150 000 форинтів та зобов»язано сплатити податкову недоїмку 30 000 форинтів (а.с.38-48, 65-74). Із змісту вказаної постанови вбачається, що штраф на перевізника ОСОБА_7 «Орлан-Транс-Груп» накладено у зв»язку із тим, що належним йому транспортним засобом, під керуванням відповідача, здійснено міжнародне перевезення товарів за відсутності необхідного виду дозволу на таке перевезення.

Як вбачається із квитанцій №269321 (а.с.50) та №269322 (а.с.52) 20.02.2012р. вказані суми накладених штрафів та недоїмки від імені позивача були сплачені відповідачем на суму 330 000 форинтів, що еквівалентно 12 238,79 грн.

Відмовляючи в частині позову, суд вказав, що позивачем, не надано належних та достатніх доказів в підтвердження обставини щодо порушення відповідачем своїх трудових обов»язків, що призвело до спричинення підприємству матеріальної шкоди у вигляді накладених штрафів.

Суд вірно зазначив, що покликання представника позивача на порушення відповідачем п.14 посадової інструкції водія є безпідставним, виходячи з наступного.

Як вбачається із посадової інструкції водія автотранспортних засобів категорії «Е», зокрема, п.14, водій несе повну відповідальність за правильність оформлення товаро-транспортних накладних, інших товаро-транспортних та митних документів, чіткість їх заповнення, наявність необхідних печаток і підписів, кількість примірників цих документів, (а.с.61-64).

Відповідно до п.3.1 Порядку оформлення і видачі дозволів на поїздку по територіях іноземних держав при виконанні перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, їх обміну та обліку, затвердженого Наказом Міністерства транспорту України № 757 від 20.08.2004р. (в редакції чинній станом на 16.02.2012р.) оформлення та видачу дозволів на поїздку по територіях іноземних держав при виконанні перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні здійснює ДП "СМАП". Для отримання відповідного дозволу водій надає документи визначені п.3.3 вказаного Порядку, а оформлення та видачу дозволу здійснює ДП «СМАП».

Виходячи із вищезазначеного, оскільки зазначений дозвіл не є товаро-транспортним чи митним документом, такий оформляється та видається ДП «СМАП», а водій лише подає необхідні документи для його оформлення, не приймаючи жодної участі у його оформленні та видачі, він не може нести відповідальності за його належне оформлення.

Судова колегія погоджується з висновками суду про те, що при здійсненні вантажного перевезення у відповідача був наявний дозвіл на вантажне перевезення, однак, не такого виду,

який був необхідний для такого роду перевезень, у зв»язку із чим на перевізника ОСОБА_7 «Орлан-Транс-Груп» і накладено штраф, а перераховані позивачем на картковий рахунок відповідача в сумі 12238 грн. 79 коп. були використані останнім на сплату накладеного на позивача штрафу.

Вказаний дозвіл водій оформив на підставі документів, які отримав перед виїздом в ОСОБА_7 «Орлан-Транс-Груп».

Крім того з копії договору-заявки №КІ-111-12 вбачається, що в ньому зазначено, що у випадку, коли параметри не відповідають нормі, водій має повідомити менеджера (а.с.83 зв.).

Встановлено що відповідач під час видачі дозволу здійснює ДП «СМАП» повідомляв менеджера по телефону про неточності оформлення документів, однак останній не вбачав порушень.

Тому суд підставно зазначив, що зважаючи на відсутність даних в підтвердження того, що кошти в сумі 12 238 грн. 79 коп. 17.02.2012р. перераховані відповідачу в якості грошового авансу на відрядження (який складається із суми, визначеної на оплату проїзду, наймання жилого приміщення і добові (п. 1.11 р. І інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон), а також враховуючи відсутність даних про вину відповідача та причинний зв'язок між виною відповідача та заподіяною шкодою (нараховані суми штрафів), позовна вимога про стягнення з відповідача 11 848 грн. 79 коп. є безпідставною та не підлягає до задоволення.

Отже, висновки суду відповідають обставинам справи, суд правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстав для скасування його рішення немає.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду, такі не ґрунтуються на законі спростовуються вищенаведеним.

Керуючись ч.1 п.1 ст.307, ст.308, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан Транс-Груп» відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 15 жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

ОСОБА_8