2/1326/1389/2012
РІШЕННЯ

Іменем України

30.03.2012 Франківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Ванівського Ю.М.,

при секретарі Мочульській М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою та справу за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права на користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою за адресою: м. Львів, вул. Остроградських, 6/21, покликаючись на те, що в даній квартирі він проживав зі своєю матірю, яка була основним квартиронаймачем. Проте, в 1993 році його матір виїхала за межі країни, у звязку з чим виписалась з даної квартири і основним квартиронаймачем став ОСОБА_1 В 1998 році, Позивач дозволив вселитися в дану квартиру ОСОБА_2. Починаючи з часу поселення вони проживали разом, та вели спільне господарство, спільно оплачували комунальні послуги, а потім відповідач почав сам сплачувати комунальні послуги, та спільно здійснювали догляд за спірною квартирою. На початку 2011 року, між ними почали виникати конфлікти, спільне проживання стало неможливим. Крім того ОСОБА_2 почав різними шляхами здійснювати перешкоди у користуванні квартирою ОСОБА_1 Він неодноразово закривав двері з середини та не пускав його до квартири, змушуючи його ночувати в друзів, здійснював спробу поміняти замки на дверях. ОСОБА_1 неодноразово вимагав у ОСОБА_2 виїхати з даної квартири, проте на його вимоги звільнити приміщення він не реагує і продовжує перебувати в даній квартирі, і оскільки добровільно вирішити дане питання неможливо, ОСОБА_1 був змушений звернутися з даною позовною заявою в суд.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов про визнання за ним права на користування жилим приміщенням у спірній квартирі. Зустрічні обґрунтовує тим, що вони проживають у даній квартирі спільно більше як 13 років, ведуть спільне господарство, спільно сплачують комунальні послуги, він отримує пошту на цю адресу, з квартири в якій проживав до 1998 року за адресою: м. Львів, вул. Гетьмана Мазепи, 9б/8, він виписався, та продав її, тобто враховуючи вищенаведене, фактично єдиним його місцем проживання є квартира за адресою: м. Львів, вул. Остроградських, 6/21. У вказану квартиру він був поселений зі згоди позивача, жодних перешкод позивачу у користуванні квартирою ним не чиниться.

В судовому засіданні, представник позивача позов підтримав та дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Щодо зустрічного позову відповідача заперечив та просив в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача зустрічні позовні вимоги підтримав, та дав пояснення аналогічні позовній заяві. Просив зустрічний позов задовольнити, в задоволенні первісного позову просив відмовити за безпідставністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши інші матеріали справи докази надані сторонами, суд встановив наступне:

З витягу з розпорядження від 21.06.1993 року №589 виданого управлінням обліку та розподілу житла Львівської міської ради народних депутатів «Про зміну договору житлового найму»вбачається, що ОСОБА_1 було дозволено проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1 (на даний момент: Остроградських) у м. Львові у звязку з випискою основного наймача /його мати/ - за межі країни.

Відповідно до ст. 65 Житлового кодексу Української РСР вказано, що особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням.

Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

З актів від 23.06.2011 року, 08.09.2011 року та від 25.11.2011 року складених комісією за участю голови ОСББ «Вікторія-6»вбачається, що ОСОБА_2 постійно проживає у спірній квартирі АДРЕСА_1.

З копій квитанцій про оплату комунальних послуг наданих представником ОСОБА_2 вбачається, що відповідач проводить оплату за комунальні послуги у спірній квартирі. Вказані обставини щодо проведення оплати підтвердив і представник позивача.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови N 2 від 12.04.85 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

А отже, як встановлено судом ОСОБА_2 поселився в спірну квартиру зі згоди ОСОБА_1, спільно з ним проживав в такій, вони спільно вели господарство, останній сплачував комунальні послуги, про що свідчать копії квитанції про оплату комунальних послуг з його підписами на них, між ними встановився порядок користування жилим приміщенням, а отже останній набув право на користування жилим приміщенням в спірній квартирі.

В силу положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 57 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 2 статті 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем ОСОБА_1 та його представником не надано суду належних та допустимих доказів тих обставин на які він покликається в своїх позовних вимогах, щодо чинення перешкод ОСОБА_1 у користуванні квартирою, а тому такі судом до уваги не приймаються, та в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

В свою чергу представником відповідача ОСОБА_2 надано належні докази правомірності його позовних вимог, а тому суд вважає такі обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 217, 218 ЦПК України, ст.ст. 64, 64, 71, 72 ЖК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою - відмовити за безпідставністю.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права на користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право на користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ванівський Ю.М.