Справа №2/1005/1344/12
РІШЕННЯ

Іменем України

16 серпня 2012 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Чирки С.С,

при секретарі Гамзі Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Київської області, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом з тих підстав, що вона, як спадкоємець першої черги за законом має право на спадкування майна після смерті батька ОСОБА_4, який помер 08.09.2011 року та посилаючись на те, що він фактично прийняв спадщину, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном у вигляді домоволодіння в м. Бориспіль, вул. Головатого, 38, в звязку з чим прохає суд визнати за ним право власності на ? частину спадкового майна в порядку його спадкування за законом після смерті ОСОБА_4

В своїй заяві до суду позивач на позові наполягає та прохає суд слухати справу без його участі.

В своїй заяві до суду представник ОСОБА_2 міської ради в судове засідання не з'явився, просив слухати справу без його участі, при вирішенні спору покладається на думку суду.

В судове засідання третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена, про причини неявки суд не повідомила.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню по наступним підставам.

В судовому засіданні встановлено, що за життя ОСОБА_5, який доводиться дідом позивача, йому на праві власності належала ? житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими по вулиці Головатого, 38 у місті Бориспіль Київської області. Після його смерті все майно успадкувала за законом його дружина ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.06.1991р., виданим нотаріусом ОСОБА_2 міської державної нотаріальної контори та зареєстрованого у реєстрі за № 1019.

04 травня 2009 року ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть видане відділом реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_2 міськрайонного управління юстиції Київської області від 05.05.2009р. серії 1-ОК № 156234.

Разом з ОСОБА_6 у будинку, розташованому по вул. Головатого, 38 м. Бориспіль, до дня її смерті проживав її син, батько позивача ОСОБА_4. Після смерті своєї матері він продовжував жити та вести господарську діяльність у цьому домі.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

ОСОБА_4 не заявляв про відмову від прийняття спадщини своєї матері, проте, своє право на цю спадщину за своє життя належним чином так і не оформив свідоцтво про право на спадщину не отримав.

За нормами ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже, в силу положень статей 1268 та 1296 ЦК України ОСОБА_5 вважається таким, що прийняв спадщину його матері ОСОБА_6.

08 вересня 2011 року ОСОБА_4 помер. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_2 міськрайонного управління юстиції Київської області 13.09.2011р. видане відповідне свідоцтво серії 1-ОК № 225395 про смерть.

Заповіт ОСОБА_4 не складав. Тому, враховуючи положення ст. 1217 ЦК України, спадкування його майна здійснюється за законом.

З огляду на норми спадкування за законом, встановлені главою 86 ЦК України, позивач відноситься до спадкоємців за законом першої черги, як син спадкодавця. Інших спадкоємців за законом першої черги немає. Особи, які мають право на обов'язкову частку у спадщині (ст. 1241 ЦК України), відсутні.

Пунктом 1 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

За заявою позивача ОСОБА_2 міською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 51897022, про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 26.10.2011р.

Листом від 17.04.2012р. № 324/02-14 державний нотаріус ОСОБА_7 повідомила позивача про те, що видати йому свідоцтво про право на спадщину, що відкрилась після смерті його батька, немає можливості, оскільки на свідоцтвах про право власності та про право на спадщину, виданих 05.06.1991р. за реєстрами № 1018 та № 1019, відсутня печатка нотаріуса. У звязку з цим державний нотаріус ОСОБА_7 рекомендував позивачу звернутись для вирішення цього питання до суду.

Відповідно до п. 11 ст. 346 ЦК України, спадкодавець втратив право власності на майно, коли помер.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

За правилами ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Через вищевказані причини позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилась після смерті йогоо батька, хоча і набув статусу власника спадкового майна.

Згідно з п.1 ч.1 с.549 Цивільного кодексу України 1963 року, однією з дій, що свідчить про прийняття спадщини, визнається фактичне вступлення спадкоємцем в управління або володіння спадковим майном.

На час смерті діда позивача ОСОБА_5 його спадкоємиця ОСОБА_6 постійно проживала разом з ним, про відмову від спадщини не заявляла, після смерті спадкодавця продовжувала управляти та володіти спадковим майном, тобто прийняла спадщину. Свідоцтва про оформлення саме цієї спадщини не мають печатки нотаріуса, що стало перепоною для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину.

Отже, не дивлячись на неналежне оформлення нотаріусом відповідних свідоцтв, в силу норм Цивільного кодексу України 1963 року, який діяв під час оформлення спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_5, його дружина ОСОБА_6 прийняла цю спадщину шляхом фактичного вступлення нею в управління та володіння спадковим майном.

Право власності на спадкове майно, яке розташоване по вулиці Головатого, 38 у місті Бориспіль, зареєстроване за ОСОБА_6, про що свідчить витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно від 22.02.2012р.

Після смерті ОСОБА_6 із заявами про прийняття спадщини до ОСОБА_2 міської нотаріальної контори звернулися ОСОБА_3 та ОСОБА_4, таким чином право на оформлення спадщини на іншу ? частину житлового будинку належить ОСОБА_3

13 лютого 2012 року Комунальним підприємством ОСОБА_2 БТІна вказаний вище житловий будинок складено технічний паспорт з реєстровим № 912 (інвентаризаційна справа № 3510), в якому зазначено, що майно, яке розташоване у м. Бориспіль по вул. Головатого, 38, складається з житлового будинку, (літера А1) з наступними приміщеннями: трьох житлових кімнат, кухні, веранди (літера а1) та коридору, а також господарських будівель та споруд: погрібу з шийкою (літера В), сараю (літера Б), убиральня (літера Г), гаражу (літера Е), колонки питної (літера К), двох огорож (літери , ) та хвіртки (літера ). Загальна вартість всіх будівель 85 163 грн. Відповідно ? складає 42 581, 5 грн.

13.02.2012р. КП ОСОБА_2 БТІсклало повідомлення № 529, в якому зазначило, що частина спадкового майна, а саме: а1веранда, Бсарай, Впогріб, Губиральня, побудовані самочинно.

В залежності від обставин, вказаних у п. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту або завершення будівництва (створення майна), або його прийняття до експлуатації, або державної реєстрації.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Державну реєстрацію прав власності на зазначене вище побудоване самочинно нерухоме майно, яке стало предметом спадщини, ОСОБА_4 належним чином не провів, але мав таке право.

Стаття 392 ЦК України наділяє власника майна правом пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як зазначено у наказі Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. № 7/5 "Про затвердження Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно", одним з правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна, є рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна.

У відповідності до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва на право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належать спадкодавцеві на момент смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, до спадкоємців І черги за законом відносяться діти покійного і той з подружжя, який його пережив, а також батьки.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що на підставі ст. ст.1268, 1296 Цивільного кодексу України необхідно визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом на 1/2 житлового будинку 338 по вул.. Головатого в м. Бориспіль.

На підставі ст. 1218, ч. 3 ст.1268, ч. 3 ст. 1296 ЦК України, керуючись ст. ст. ст.ст.8,10,60,62,212-215 ЦПК, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 житлового будинку, позначеного у технічному паспорті літерою А1, загальною площею 69, 6 кв. м, житловою площею 33, 9 кв. м, до складу якого входять три житлові кімнати, кухня, веранда - літера а1, коридор, та господарських споруд: погрібу з шийкою - літера В, сараю - літера Б, убиральні - літера Г, гаражу - літера Е, колонки питної - літера К, двох огорож - літери , та хвіртки - літера , що розташовані за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Головатого, 38 та належали ОСОБА_4, який помер 8 вересня 2011 року.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: підпис ОСОБА_8