Дата документу: 11.09.2012
Справа № 0818/8700/2012
Номер провадження 2/0818/2820/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2012 року місто Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Гашук К.В., при секретарі Соловйовій А.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації»про визнання спадкового договору недійсним та витребування безпідставно набутого майна,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, 3-ті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації»про визнання спадкового договору недійсним та витребування безпідставно набутого майна.

В обґрунтування позову зазначав, що він є рідним сином ОСОБА_4, який помер 03 квітня 2012 року. Після смерті батька відкрилася спадщина у вигляді належної йому на праві власності квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. 13 квітня 2012 року позивач, як спадкоємець першої черги, звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, у звязку з чим було відкрито спадкову справу. Разом з цим, отримавши інформаційну довідку зі Спадкового реєстру від 12.04.2012 року, йому стало відомо, що 21.10.2011 року його батьком ОСОБА_4 в якості відчужувача, з однієї сторони, та ОСОБА_2, в якості набувача, з іншої сторони, було укладено спадковий договір, посвідчений та зареєстрований приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 в реєстрі № 4447.

Відповідно до умов цього спадкового договору, набувач зобовязується виконувати розпорядження відчужувача і в разі його смерті набути право власності на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 49,04 кв. м. та жилою площею 30,34 кв. м.

Істотними умовами спадкового договору є умови про майно, яке після смерті відчужувача перейде у власність набувача; певні дії майнового і немайнового характеру, які зобовязаний вчинити набувач відповідно до умов договору; інші умови, щодо яких сторонами досягнуто згоди.

Посилаючись на те, що спадковим договором від 21.10.2011 року лише досягнуто угоди щодо майна, яке після смерті переходить у власність ОСОБА_2Ю, та особливості його відчуження ОСОБА_4, але жодної домовленості сторін щодо певних дій майнового або немайнового характеру, які зобовязана вчинити ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 у оспорюваному спадковому договорі не міститься, позивач просив суд визнати недійсним спадковий договір, укладений 21.10.2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідчений та зареєстрований приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 в реєстрі № 4447, витребувати від ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2, яка належала померлому 03.04.2012 року ОСОБА_4, шляхом скасування ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації»запису про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на спірну квартиру, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 575 грн. 78 коп. судового збору.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позові та наполягаючи на них, просить суд задовольнити їх в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач та її представник, позов не визнали, просять відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.03.2005 року померла мати позивача - ОСОБА_5. 03.04.2012 року помер також батько позивача - ОСОБА_4.

Як підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами у справі, єдиним спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4 є його рідний син, позивач по справі, ОСОБА_1.

13.04.2012 року позивач у встановлений законом строк звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини за законом, у звязку з чим нотаріусом було відкрито спадкову справу № 52684603.

Внаслідок смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді нерухомого майна, зокрема квартири АДРЕСА_3, що належала померлому на праві власності.

Як вказує позивач, з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 30180218, виданої 12.04.2012 року ОСОБА_7, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, стало відомо про те, що 21.10.2011 року між ОСОБА_4 (Відчужувачем) і ОСОБА_2 (Набувачем) укладений спадковий договір, посвідчений ОСОБА_3, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області.

Договір зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за № 4447.

Відповідно до пункту 1 спадкового договору від 21.10.2011 року, ОСОБА_2- Набувач зобовязується виконувати розпорядження ОСОБА_4 - Відчужувача і в разі його смерті набути право власності на квартиру, загальною площею - 49,04 кв. м, житловою площею - 30,34 кв. м., № 18, що знаходиться в жилому будинку № 14 по вулиці Лермонтова в місті Запоріжжі.

Сторонами цього оспорюваного правочину підтверджується, що відчужувана квартира належить Відчужувачу на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою 16.01.2006 року за р. № 2-89 та на підставі договору купівлі-продажу, посвідченою ОСОБА_7, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, 19.12.2000 року за р. № 1-2185, зареєстрованих в ОП ЗМБТІ в книзі 241, номер запису 36563, реєстраційний номер 12477919, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 31482045, виданого ОП ЗМБТІ 29.09.2011 року.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Вимогами статті 1302 ЦК України визначено, що за спадковим договором одна сторона (набувач) зобовязується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України (ст. 1304 ЦК України).

Статтями 1305, 1308 ЦК України передбачено, що набувач у спадковому договорі може бути зобов'язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. Спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача.

Судом встановлено, що сторонами спадкового договору від 21.10.2011 року додержано форму та порядок його укладення.

Поряд з цим, згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 даного Кодексу передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Так, юридичною характеристикою спадкового договору є, зокрема, його оплатність, тобто обовязок набувача виконувати конкретні розпорядження (дії майнового або немайнового характеру) відчужувача у замін набуття права власності на майно відчужувача після його смерті.

Зі змісту зазначених вище норм матеріального права, які регулюють відносини з приводу двосторонніх зобовязань сторін спадкового договору вбачається, що істотними умовами спадкового договору є умови про майно відчужувача, яке у разі його смерті перейде у власність набувача у випадку смерті відчужувача, умови про дії майнового або немайнового характеру, які зобовязаний вчинити набувач відповідно до волі відчужувача, та інші умови, які сторони самостійно визначили як істотні.

Проте, зміст спадкового договору від 21.10.2011 року не містить домовленості ОСОБА_4 і ОСОБА_2 стосовно конкретних розпоряджень: дій майнового або немайнового характеру, які зобовязана вчинити Набувач на користь Відчужувача.

Як вбачається з довіреності, виданої 16.09.2011 року на імя сина ОСОБА_2 ОСОБА_8, ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_8 підготувати документи для наступного укладання спадкового договору щодо належної йому на праві приватної власності квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 та укласти договір з ОСОБА_2, із зазначенням умов: виконувати доручення щодо надання допомоги у забезпеченні необхідними продуктами харчування, ліками, медичним доглядом, інше; організувати поховання відчужувача за християнськими звичаями на кладовищі; зробити напис про дату смерті на встановленій надмогильній споруді; відзначити роковини смерті відчужувача відповідно до християнських звичаїв.

Натомість, спадковий договір від 21.10.2011 року, відносно якого ставиться питання про визнання його недійсним, не містить зазначених у довіреності умов, які відповідали волі відчужувача за спадковим договором ОСОБА_4 і були передбачені у виданій на імя ОСОБА_8 довіреності.

Отже, судом встановлено, що оскільки на момент вчинення правочину сторони не дійшли згоди за всіма його істотними умовами, які, до того ж, відповідали волі Відчужувача перед укладанням спадкового договору, то спадковий договір від 21.10.2011 року, підписаний між ОСОБА_4 (Відчужувачем) і ОСОБА_2 (Набувачем), не є укладеним, тобто таким, що не породжує цивільні права та обовязки сторін.

Водночас, позивач, звертаючись до суду, заявив вимогу про визнання недійсним спадкового договору від 21.10.2011 року, укладеного між ОСОБА_4 і ОСОБА_2, посилаючись на вимоги статей 11, 202, 203, 215, 638, 1302, 1305 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною /сторонами/ вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як розяснено в п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», спадковий договір може бути визнано недійсним із підстав, визначених нормами глави 16 ЦК. Вимогу про визнання недійсним спадкового договору може бути заявлено як відчужувачем та набувачем, так і іншою заінтересованою особою.

Суд погоджується, що позивач є заінтересованою особою, яка має заявити вимогу про визнання недійсним спадкового договору, укладенням якого було порушено його права як спадкоємця першої черги за законом, стосовно майна, яке входить до спадкової маси.

Статтею 203 ЦК України, зокрема, передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

В п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»розяснено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У звязку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК тощо). Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено. Вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. У цьому разі можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги пятої ЦК.

Тобто, відсутність згоди сторін за всіма істотними умовами договору не може бути підставою для визнання його недійсним, але може свідчити про неукладеність цього правочину.

Враховуючи викладені обставини у їх сукупності та встановлені у справі обставини, суд доходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог в частині визнання спадкового договору недійсним.

Вирішуючи позовні вимоги про витребування безпідставно набутого майна, суд виходить з наступного.

Статтею 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів, у котрий кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним з яких є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Як вже було зазначено, у відповідності до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9, суд, встановивши, що оспорюваний правочин насправді не було вчинено, одночасно може вирішити питання про витребування безпідставно набутого майна, врегульоване главою 83 книги пятої ЦК.

Відповідно до статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Як встановлено судом, право власності на квартиру АДРЕСА_5 зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі спадкового договору, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 21.10.2011 року за № 4447, що підтверджується повідомленням ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації»№ 15107 від 20.08.2012 року.

З огляду на те, що суд дійшов до висновку про неукладеність спадкового договору, на підставі якого за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на квартиру, яка є предметом договору, суд вважає, що позовні вимоги в частині витребування зазначеної квартири від відповідача шляхом скасування ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації»запису про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_6 також є доведеними та обґрунтованими.

Відповідно до вимог статей 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд звертає увагу на те, що суд створює кожній стороні необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства. Спір повинен вирішуватися на користь тієї сторони, яка за допомогою відповідних процесуальних засобів переконала суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень. Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім сторонам у справі відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та обєктивного зясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Суд не може погодитися з доводами відповідача в частині того, що норми чинного цивільного законодавства не зобовязують сторони при укладенні спадкового договору письмово конкретизувати певні розпорядження, які зобовязаний вчинити набувач, спростовуючи це самими гіпотезами норм статей 1302, 1305 Цивільного кодексу України, за якими у спадковому договорі набувач зобовязаний вчинити певні дії майнового або немайнового характеру у будь-який визначений проміжок часу: за життя відчужувача або після його смерті.

Також в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження у належних і допустимих доказах доводи відповідача про те, що на момент підписання оспорюваного спадкового договору між нею та ОСОБА_4 було досягнуто згоди щодо такої його істотної умови, як певні дії майнового або немайнового характеру, які зобовязаний вчинити набувач в інтересах відчужувача.

Відповідно до ст. 88 ЦК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню і судові витрати у вигляді судового збору в сумі 575 грн. 78 коп., які сплачені ним відповідно до квитанції від 31.07.2012 року.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації»про визнання спадкового договору недійсним та витребування безпідставно набутого майна задовольнити частково.

Витребувати від ОСОБА_2 (АДРЕСА_7; ІПН НОМЕР_1) квартиру АДРЕСА_3, яка належала померлому ОСОБА_4, який помер 03.04.2012 року, шляхом скасування ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації»запису про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 (АДРЕСА_7; ІПН НОМЕР_1) на квартиру АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 575,78 грн.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: К.В. Гашук