АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Баранніка О.П., Повєткіна В.В.

при секретарі: Приймаковій М.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства фірма «КАІ-Центр», треті особи Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Павлограді, ОСОБА_3, ПП Костенко ОСОБА_4, про визнання неправомірними актів комісії встановлення факту нещасного випадку на виробництві та зобов'язання скласти акт за формою Н-1, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2012 року ОСОБА_2 звернувся з позовом, який уточнив у липні 2012 року, до Приватного підприємства фірма «КАІ-Центр», треті особи Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Павлограді, ОСОБА_3, ПП Костенко ОСОБА_4, про визнання неправомірними актів комісії встановлення факту нещасного випадку на виробництві та зобов'язання скласти акт за формою Н-1(а.с.2-5,69-72).

Позивач зазначив, що при виконанні трудових обов'язків водія ПП фірми "КАІ Центр" 3О червня 2009 року близько 17 години 45 хвилин на нього було здійснено наїзд автомобілем Ніссан БЛЮБЕРД, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_5, внаслідок чого йому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді перелому середньої третини правої гомілки із зміщенням відламків, великої рваної рани середньої третини лівого стегна, що відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

ЗО червня 2010 року комісією у складі приватного підприємця ОСОБА_6, начальника відділу організації профілактики нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань ВВД ФССНВ в місті Павлограді ОСОБА_7, головного спеціаліста з питань охорони праці та експертизи умов праці відділу трудових відносин та умов праці Виконавчого комітету Павлоградської міської ради ОСОБА_8 було складено акт №1 про нещасний випадок на підприємстві, не пов'язаний з виробництвом, та акт №1 розслідування нещасного випадку, затверджених 30 червня 2010 року приватним підприємцем ОСОБА_6.

З висновками комісії про розслідування нещасного випадку на виробництві, яку створив своїм розпорядженням приватний підприємець ОСОБА_6, а не його батько ОСОБА_3, директор ПП фірми "КАІ Центр", з яким перебував у трудових відносинах, не згоден. Під час, коли його збив автомобіль, виконував трудові обов'язки, а саме чекав шахтарів на автобусній зупинці для перевезення їх до місця роботи на автобусі "КАРОСА" АЕ 18-26 АА, який належить на праві приватної власності ОСОБА_3

З невідомих йому причин був складений другий акт про нещасний випадок на підприємстві, не пов'язаний з виробництвом, та акт №1 розслідування нещасного випадку, затверджених 19.05.2011 року директором ППФ "КАІ-Центр" ОСОБА_3, про який дізнався випадково.

У зв'язку з відмовою ОСОБА_3 0.І. визнати нещасний випадок таким, що пов'язаний з виробництвом, не може отримати передбачені законодавством України виплати, необхідні для лікування.

Посилаючись на викладені обставини та вказуючи на те, що за наслідками нещасного випадку став інвалідом, ОСОБА_2 в позовній заяві в редакції від 24 липня 2012 року просив:

1.Визнати неправомірними акт №1 про нещасний випадок на підприємстві, не пов'язаний з виробництвом, та акт №1 розслідування нещасного випадку, затверджених 30 червня 2010 року приватним підприємцем ОСОБА_6;

2.Визнати неправомірними акт №1 про нещасний випадок на підприємстві, не пов'язаний з виробництвом, та акт №1 розслідування нещасного випадку, затверджених 19 травня 2011 року директором Приватного підприємства фірми "КАІ Центр" ОСОБА_3;

3.Встановити факт нещасного випадку на виробництві, який стався з ним ЗО червня 2009 року, та зобов'язати директора ПП фірми "КАІ Центр" ОСОБА_3 створити комісію по розслідуванню нещасного випадку, провести розслідування нещасного випадку та скласти акт за формою Н-1, Н-5.

4.Судові витрати стягнути з відповідача.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2012 року в частині вимог встановлення факту нещасного випадку на виробництві від 30 червня 2009 року та зобов'язання директора Приватного підприємства фірми "КАІ Центр" ОСОБА_3 створити комісію по розслідуванню нещасного випадку, провести розслідування нещасного випадку та скласти акти Н-1, Н-5, закрито провадження.

В іншій частині позовних вимог відмовлено(а.с.161-166).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду за його позовом до приватного підприємства фірма «КАІ-Центр» про визнання неправомірними актів комісії, встановлення факту нещасного випадку на виробництві та зобов'язання скласти акт за формою Н-1, Н-5 скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права(а.с.173-176).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Закриваючи провадження у справі в частині вимог ОСОБА_2 про встановлення факту нещасного випадку на виробництві від 30 червня 2009 року та зобов'язання директора Приватного підприємства фірми "КАІ Центр" ОСОБА_3 створити комісію по розслідуванню нещасного випадку, провести розслідування нещасного випадку та скласти акти Н-1, Н-5, суд виходив з того, що позивачем порушено порядок визначений Законом України «Про охорону праці»про встановлення факту нещасного випадку на виробництві, а також порядок оформлення актів про нещасний випадок та їх оскарження і прийшов до висновку, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Такі висновки суду не можна визнати обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушних, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

За змістом ст.22 Закону України від 14 жовтня 1992 року «Про охорону праці», п.10 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року №1112 роботодавець повинен організовувати розслідування нещасного випадку, для чого зобов'язаний негайно своїм наказом утворити комісію з розслідування нещасного випадку.

Згідно з п.13 Порядку комісія зобов'язана з'ясувати обставини і причини нещасного випадку, визначити, чи пов'язаний цей випадок з виробництвом, та скласти акт розслідування нещасного випадку за відповідною формою.

У разі незгоди потерпілого або особи, яка представляє його інтереси, із змістом акта, або незгоди з висновком розслідування про обставини та причини нещасного випадку рішення комісії може бути оскаржено до суду.

По справі встановлено, що ОСОБА_2 був прийнятий на роботу в ПП фірма «КАІ-Цетр», де працював водієм з 18.06.2009 року по 01.07.2009 року.

30.06.2009 року о 17.45 год. на території майданчику на вул.Комарова в м.Павлограді Дніпропетровської області на позивача було здійснено наїзд автомобілем Ніссан БЛЮБЕРД, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_5, внаслідок чого йому були спричинені тілесні ушкодження.

Як вбачається із справи, ОСОБА_2 звертався до відповідача з відповідною заявою з приводу розслідування обставин нещасного випадку. Комісія по розслідування нещасного випадку на виробництві, яка здійснила перевірку наведених заявником фактів, склала акти про нещасний випадок невиробничого характеру.

ОСОБА_2 такі акти вважає неправомірними, а тому просив встановити факт нещасного випадку на виробництві і скласти акт за формою Н-1.

Закриваючи провадження у справі в зазначеній у судовому рішенні частині, суд не врахував, що заявлені позивачем вимоги фактично зводились до оспорювання рішень спеціальної комісії, які містяться в акті №1 від 30.06.2010 року про нещасний випадок на підприємстві не пов'язаний з виробництвом(а.с.7), акті №1 від 30.06.2010 року розслідування нещасного випадку(а.с.9), акті №1 про нещасний випадок невиробничого характеру від 19.05.2011року(а.с.6), акті розслідування нещасного випадку від 19.05.2011 року(а.с.12), складених за наслідками розслідування нещасного випадку, що трапився з працівником 30 червня 2009 року, та зобов'язання роботодавця скласти акт за формою Н-1, і що такі вимоги підлягають розгляду в суді в порядку цивільного судочинства.

При цьому, суд не врахував, що акт за формою Н-1 є одним із основних документів для виникнення права застрахованої особи на відшкодування шкоди.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про охорону праці»та п.38 Порядку в разі незгоди потерпілого або особи, яка представляє його інтереси, із змістом акта за формою Н-5 або формою НПВ, або незгоди з висновком розслідування про обставини та причини нещасного випадку рішення комісії може бути оскаржено до суду.

У п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя»роз'яснено, що з урахуванням конституційного положення про те, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, юрисдикція яких поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі(ст.124 Конституції України), судам підвідомчі всі спори про захист прав і свобод громадян.

Таким чином, судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконного рішення в частині закриття провадження у справі щодо вимог ОСОБА_2 про встановлення факту нещасного випадку на виробництві від 30 червня 2009 року та зобов'язання директора Приватного підприємства фірми "КАІ Центр" ОСОБА_3 створити комісію по розслідуванню нещасного випадку, провести розслідування нещасного випадку та скласти акти Н-1, Н-5, що перешкоджає подальшому провадженню в зазначеній частині вимог.

Крім того, суд не взяв до уваги, що провадження у справі закривається не рішенням суду, а відповідною ухвалою, постановлення якої передбачено ст.205 ЦПК України.

Оскільки вимоги ОСОБА_2, провадження по яких закрито рішенням суду, фактично не були предметом судового розгляду, при вирішенні питання про закриття провадження в зазначеній частині допущені порушення норм процесуального права, що перешкоджає суду апеляційної інстанції ухвалити відповідне рішення з зазначених вимог, то колегія суддів вважає, що рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, що не буде перешкодою ОСОБА_2, звернутись до суду з відповідними вимогами у встановленому законом порядку.

Що стосується вимог ОСОБА_2 в частині щодо визнання неправомірними акту №1 про нещасний випадок на підприємстві, не пов'язаного з виробництвом, акту №1 розслідування нещасного випадку, затверджених 30 червня 2010 року; визнання неправомірними акту №1 про нещасний випадок на підприємстві, не пов'язаний з виробництвом, та акту №1 розслідування нещасного випадку, затверджених 19 травня 2011 року, то суд, з урахуванням рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2012 року, залишеного без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2012 року, яким ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позову щодо вказаних актів(а.с.92-95), та з урахуванням вимог ст.61 ЦПК України, згідно якої обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні зазначених вимог ОСОБА_2

З наведених мотивів апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2012 року в частині закриття провадження щодо вимог ОСОБА_2 про встановлення факту нещасного випадку на виробництві від 30 червня 2009 року та зобов'язання директора приватного підприємства фірми «КАІ-Центр»ОСОБА_3 створити комісію по розслідуванню нещасного випадку, провести розслідування нещасного випадку та скласти акти Н-1, Н-5, скасувати.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді-