Апеляційний суд Івано-Франківської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2012 р. м.Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої : Соколовський В.М.

суддів Томин О.О., Беркій О.Ю.,

секретаря Гринчак В.І.,

з участю: апелянта ОСОБА_1 та його представників ОСОБА_2 і ОСОБА_3, представника ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави та за зустрічним позовом ОСОБА_1 про визнання недійсним кредитно-заставного договору, за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» та ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду від 04 травня 2012 року, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2011 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся із позовом в суд до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави.

Вимоги мотивовано тим, що згідно кредитного-заставного договору № IFIAAE00000092, укладеного 14.08.2008р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, останній отримав у банку кредит на суму 20292 доларів 77 центів США, зі сплатою 17,04 % річних, з кінцевим терміном повернення до 13.08.2013 року. В забезпечення виконання зобовязання ОСОБА_1 надано в заставу автомобіль марки «Тойота-Corolla-MATRIX», 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить йому на праві власності. Внаслідок невиконання боржником умов договору, _____________________________________________________________________________

Справа № 2/0908/1849/2011 Головуючий у 1 інстанції : Мигович О.М.

Провадження № 22ц/0990/1121/2012 Доповідач : Соколовський В.М.

Категорія 27

станом на 03.08.2011 року утворилась заборгованість в розмірі 26801 долар 02 центи США, що станом на 15.08.2011 року в еквіваленті за курсом НБУ складає 213604 грн. 15 коп.

Тому просили в погашення заборгованості за кредитно-заставним договором

звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки «Тойота-Corolla-MATRIX», 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, шляхом його продажу.

Для забезпечення зазначеного позову банк просив суд вилучити у відповідача ОСОБА_1 предмет застави - автомобіль марки «Тойота-Corolla-MATRIX», 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, передати автомобіль у заклад (володіння) кредитору ПАТ КБ «ПриватБанк», а також заборонити відповідачу виїзд за межі України до часу виконання ним своїх зобовязань.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 28 вересня 2011 року заяву банку про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено ОСОБА_1 виїзд за межі України до сплати 213604 грн. 15 коп. кредитного боргу за договором № IFIAAE00000092 від 14.08.2008 року. В задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

ОСОБА_1 звернувся із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитно-заставного договору, посилаючись на те, що такий договір був укладений всупереч Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст. 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Закону України «Про заставу». Тому просив визнати кредитно-заставний договір недійсним та застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з односторонньою реституцією.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 04 травня 2012 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави задоволено частково.

Звернуто стягнення на предмет застави автомобіль марки «Тойота», модель «Corolla-MATRIX», рік випуску 2003, тип ТЗ: легковий - універсал-В; № кузова/шасі: 2TIKR32E83C028165; реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1 на праві власності, в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором № IFIAAE00000092, укладеним 14.08.2008р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, з правом укладення ПАТ КБ «ПриватБанк» від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем.

В задоволенні вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про надання йому повноважень для зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитно-заставного договору № IFIAAE00000092 від 14.08.2008р. відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На дане рішення ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» подали апеляційні скарги, а ОСОБА_1 оскаржив і ухвалу про забезпечення позову.

Зокрема апелянт ОСОБА_1 зазначає, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Неправомірно судом винесено і ухвалу від 28.09.2011 року про забезпечення позову, якою йому заборонено виїзд за кордон, тобто за межі України, до часу сплати кредитного боргу в сумі 213604 грн. 15 коп., чим уже вирішив позов по суті, не розпочавши розгляд даної цивільної справи. Що стосується рішення, то апелянт вказує на те, що оспорюваний кредитно-заставний договір, як документ, що встановлює заборгованість, повинен бути обовязково посвідчений в нотаріальному порядку, а не лише укладений у письмовій формі, як у даному випадку. Тим більше, що нотаріальне посвідчення договору застави транспортного засобу передбачено Законом України «Про заставу». Також судом не взято до уваги той факт, що він не погоджувався з виставленою банком сумою заборгованості, яка була подана банком за власними розрахунками сплачених сум кредиту по первинних бухгалтерських документах щодо сплати кредитних коштів. При цьому, при укладенні даного договору у банку були відсутні генеральна та індивідуальна ліцензії на здійснення валютних операцій, що суперечить Закону України «Про банки і банківську діяльність» та Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». В звязку з наданням кредиту в іноземній валюті банк переклав усі ризики знецінення національної валюти, яке сталося внаслідок світової фінансової кризи, на нього, відповідача, при цьому включивши у договір завідомо невигідні положення. А оскільки оспорюваний кредитно-заставний договір укладений без банківської ліцензії на вчинення валютних операцій, то такий договір повинен бути визнаний недійсним.

З наведених підстав просив скасувати оскаржуване рішення від 04 травня 2012 року, а також скасувати і ухвалу про забезпечення позову від 28 вересня 2011 року та ухвалити нове рішення, яким у позові ПАТ КБ «ПриватБанк» до нього відмовити, а його зустрічний позов задовольнити повністю.

Апелянт ПАТ КБ «ПриватБанк» вважає, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що суд дійшов до помилкового висновку про те, що позовні вимоги про надання банку права на зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також надання всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, не відповідають вимогам закону. Таке твердження суду є невірним, оскільки відповідно до ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» одним із способів реалізації предмета застави є продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. «Порядком державної реєстрації, зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також: самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року; зняття з обліку транспортних засобів проводиться на підставі заяви власника, документу, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса, постанови державного виконавця або рішення суду.

З цих підстав банк просив оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні вимоги щодо надання ПАТ КБ «ПриватБанк» повноважень для зняття заставного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу автомобіля, - скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 та його представники підтримали вимоги своєї апеляційної скарги з наведених вище мотивів та просили її задовольнити. Скаргу банку заперечили, просили відмовити у її задоволенні.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_4 апеляційну скаргу банку підтримав і просив задовольнити, а вимоги скарги апелянта ОСОБА_1 не визнав та просив відхилити.

Вислухавши доповідача, доводи апелянтів та їх представників, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи і мотиви апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», суд вірно послався на те, що згідно договору, укладеного 14.08.2008 року. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, останній отримав кредит в сумі 20292 доларів 77 центів США, який зобовязувався повертати разом із відсотками щомісячно згідно погодженого сторонами графіку погашення кредитної позики, однак умови договору не виконав та перестав вносити щомісячні платежі, що відповідно до умов укладеного договору та Закону України «Про заставу» є підставою для звернення стягнення на предмет застави автомобіль марки «Тойота-Corolla-MATRIX», 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який було придбано ОСОБА_1 за кредитні кошти. В звязку з цим судом правильно відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні зустрічного позову про визнання кредитно-заставного договору недійсним, оскільки сторони розуміли суть вчинюваного правочину та хотіли досягти наслідків, оговорених таким правочином, який в свою чергу повністю відповідав законодавству на момент його укладання.

Про те звертаючи стягнення на предмет застави суд першої інстанції в повній мірі не дотримався вимог Закону України «Про заставу» (з наступними змінами і доповненнями), тому в цій частині оскаржуване рішення підлягає до зміни.

Судом встановлено, що згідно кредитного-заставного договору №IFIAAE00000092 від 14.08.2008р, ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 20292 доларів 77 центів США, який зобовязувався повертати разом із відсотками щомісячно до 13.08.2013 року. Для забезпечення виконання зазначеного договору ОСОБА_1 надано кредитодавцю у заставу автомобіль марки «Тойота-Corolla-MATRIX», 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. Про те відповідач-боржник договору не виконав та перестав вносити щомісячні платежі на рахунок банку.

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість станом на 03.08.2011 року становила: по кредитному договору 17455 доларів 32 центи США, по відсотках за користування кредитом 3316 доларів 82 центи США, пеня 3949 доларів 64 центи США, заборгованость по комісії за користування кредитом 773 долари 13 центів США, штраф (фіксована частина) 31 долар 37 центів США, штраф (процентна складова) 1274 долари 75 центів США, а всього разом 26801 долар 02 центи США, що разом в гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 213604 грн. 15 коп., що підтверджується відповідним розрахунком (а.с.7,8).

Відповідно до п. 2.2 кредитно-заставного договору ОСОБА_1 надав ПАТ КБ «ПриватБанк» в заставу вище вказаний автомобіль.

Згідно ст.526 ЦК України передбачається виконання зобовязання належним чином відповідно до умов договору.

Стаття 589 ЦК України встановлює право заставодержателя на звернення стягнення на предмет застави та право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання.

Відповідно до вимог даної статті суд першої інстанції правильно визнав обґрунтованість вимог первинного позову.

Посилання позивача, наведені в апеляційній скарзі в частині визнання кредитного договору недійсним, не спростовують законність рішення суду першої інстанції.

Згідно ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли всіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положення ст.627 ЦК України передбачає сторонам вільний вибір в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства.

Як вбачається з оспорюваного договору, ОСОБА_1 його підписав, що свідчить про те, що він був ознайомлений з умовами кредитування.

За статею ст. 629 ЦК України договір є обовязковим до виконання.

Згідно ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Відповідно до пункту 7, підпункту 3 ґ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18.11.2003 року - у частині 2 статті 13 Закону України «Про заставу» слова «транспортні засоби», «транспортних засобів» та і «засобів та» виключено.

Оскільки на час укладення між сторонами оспорюваного договору частиною 2 ст. 13 Закону України «Про заставу» не передбачалось обов'язковості нотаріального посвідчення договору застави транспортних засобів, тому суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання даного договору недійсним. Всі інші апеляційні доводи ОСОБА_1 відхиляються колегією суддів як голослівні, оскільки ОСОБА_1, уклавши добровільно кредитно-заставний договір та згодившись на валюту кредитування, не довів суду, що при укладенні вказаного договору були порушені його права та охоронювані законом інтереси.

За таких обставин суд першої інстанції відповідно до вимог Закону України «Про заставу» та згідно ст.ст.25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» прийшов до правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог ПАТ КБ «Приват Банк» і частково задовольнив його вимоги про звернення стягнення на предмет застави для погашення заборгованості по кредитно-заставному договору на загальну суму 213604 грн. 15 коп.

Однак в резолютивній частині рішення суд, в порушення вимог Закону України «Про заставу», Закону України «Про іпотеку» не вирішив питання про порядок розподілу коштів від реалізації предмету застави, не зазначив наслідки перевищення суми, вирученої від реалізації предмету застави над сумою боргу та не надав повноважень заставодержателю, тобто банку, необхідних для здійснення продажу предмету застави.

Тому колегія суддів вважає, що рішення суду в цій частині слід скасувати та постановити в цій частині нове рішення, надавши право ПАТ КБ «Приват Банк» від імені ОСОБА_1 укладати договори купівлі-продажу автомобіля марки «Тойота», модель «Corolla-MATRIX», рік випуску 2003, тип ТЗ: легковий-універсал-В, № кузова/шасі: 2TIKR32E83C028165, реєстраційний номер: АТ 3029 АР, за ціною, встановленою за згодою між заставодавцем та заставодержателем, а за відсутності згоди, на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, з правом звернення до нотаріуса щодо укладення договору купівлі-продажу предмету застави.

Розподіл коштів від продажу заставного майна слід направити на погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «Приват Банк» по кредиту та відсотках за кредитно-заставним договором №IFIAAE00000092 від 14.08.2008р, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приват Банк» у розмірі 213604 грн.15 коп., а також 1820 гривень судових витрат.

Залишок коштів, одержаних від продажу автомобіля марки «Тойота», модель «Corolla-MATRIX», рік випуску 2003, тип ТЗ: легковий-універсал-В, № кузова/шасі: 2TIKR32E83C028165, реєстраційний номер: АТ 3029 АР, підлягає поверненню ОСОБА_1.

Мотиви апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо надання йому повноважень для зняття заставного автомобіля з обліку в органах ДАІ України є надуманими та не відповідають вимогам законодавства, на яке посилається апелянт, тому колегією суддів не можуть братися до уваги.

В решті рішення постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін.

Що стосується апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині визнання незаконною ухвали суду від 28 вересня 2011 року про часткове задоволення заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» та встановлення заборони виїзду ОСОБА_1 за межі України до повного погашення кредиторської заборгованості перед банком, то вона підлягає до задоволення з наступних підстав.

Заява про забезпечення позову у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, шляхом заборони виїзду відповідача за межі України не може бути задоволена, оскільки згідно з частиною 1 ст.151 ЦПК України суд вживає лише ті заходи забезпечення позову, які передбачені цим Кодексом. Заборона виїзду відповідача за межі України не може належати і до інших видів забезпечення позову (частина 2 ст.152 ЦПК України), оскільки відповідно до ст.33 Конституції України свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України можуть бути обмежені лише законом.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання.

Тому колегія суддів приходить до висновку про скасування оскаржуваної ухвали про забезпечення позову та ухвалення нової ухвали про відмову у задоволенні заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо встановлення заборони виїзду ОСОБА_1 за межі України до повного погашення кредиторської заборгованості перед банком.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 312-314,316, 317 ЦПК України , колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 04 травня 2012 року в частині звернення стягнення на предмет застави скасувати та в цій частині постановити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави задовольнити частково.

Надати право Публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» від імені ОСОБА_1 укладати договір купівлі-продажу автомобіля марки «Тойота», модель «Corolla-MATRIX», рік випуску 2003, тип ТЗ: легковий-універсал-В, № кузова/шасі: 2TIKR32E83C028165, реєстраційний номер: АТ 3029 АР, який належить на праві власності ОСОБА_1, за ціною, встановленою за згодою між заставодавцем та заставодержателем, а за відсутності згоди, на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, з правом звернення до нотаріуса щодо укладення договору купівлі-продажу предмету застави.

Розподіл коштів від продажу автомобіля марки «Тойота», модель «Corolla-MATRIX», рік випуску 2003, тип ТЗ: легковий-універсал-В, № кузова/шасі: 2TIKR32E83C028165, реєстраційний номер: АТ 3029 АР, який належить на праві власності ОСОБА_1, слід направити на погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» по кредиту та відсотках за кредитно-заставним договором №IFIAAE00000092 від 14.08.2008р, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 213604 грн. 15 коп., а також 1820 гривень судових витрат.

Залишок коштів, одержаних від продажу автомобіля марки «Тойота», модель «Corolla-MATRIX», рік випуску 2003, тип ТЗ: легковий-універсал-В, № кузова/шасі: 2TIKR32E83C028165, реєстраційний номер: АТ 3029 АР, підлягає поверненню ОСОБА_1.

В решті рішення суду залишити без змін.

Ухвалу Калуського міськрайонного суду від 28 вересня 2011 року про забезпечення позову скасувати і постановити нову ухвалу.

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про забезпечення позову від 15 вересня 2011 року відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: В.М. Соколовський

Судді: О.О. Томин

ОСОБА_5