Справа № 2-789/11
(2/401/264/12)
РІШЕННЯ

Іменем України

05.04.2012 року

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді - Подорець О.Б., при секретарі Голубніченко В.О., за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту, усунення від права на спадщину та визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про встановлення факту усунення від права на спадщину та визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно рішення виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської ради депутатів трудящихся від 16 серпня 1972 року за № 1313, йому була надана земельна ділянка площею 465 кв.м., яка розташована за адресою: вулиця Лєскова, будинок 53 у місті Дніпропетровську. На даній земельній ділянці він почав будувати житловий будинок, у звязку з виниклими обставинами у 1978 році переоформив земельну ділянку на свого вітчима ОСОБА_4, що було закріплено рішенням виконкому АНД районної ради народних депутатів. В подальшому рішенням виконкому АНД районної ради народних депутатів №160/15 від 07 березня 1986 року за ОСОБА_4 було визнано право власності на житловий будинок №53 по вулиці Лєскова у м. Дніпропетровську. 18 березня 1991 року померла мати позивача - ОСОБА_5, після смерті якої відкрилася спадщина на ? частку зазначеного домоволодіння, яку прийняли спадкоємці позивач ОСОБА_3 та чоловік померлої - ОСОБА_4 Позивач ОСОБА_3 подав заяву про прийняття спадщини до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, а ОСОБА_4 фактично прийняв спадщину.

25 жовтня 2000 року у ОСОБА_4 відбувся повторний інфаркт, у звязку з чим позивач зі своєю сімєю був вимушений переїхати до нього та доглядати, оскільки ОСОБА_4І потребував сторонньої допомоги, а в подальшому переніс це дві операції. З цього часу і до смерті останнього позивач проживав з ним. За весь цей час донька ОСОБА_4 - відповідачка по справі ОСОБА_2 відсторонилася від допомоги батькові, хоча знала що він потребує такої допомоги. Крім того, позивач неодноразово звертався до неї за допомогою батькові. 16 вересня 2008 року ОСОБА_4 помер. А відтак, з урахуванням уточнених позовних вимог позивач просив встановити юридичний факт, що він проживав однією сімєю з ОСОБА_4 з лютого 2000 року по день його смерті 16 серпня 2008 року, усунути від права на спадкування ? частин домоволодіння №53 по вул. Лєскова в м. Дніпропетровську ОСОБА_2 після ОСОБА_4, встановити юридичний факт прийняття ОСОБА_3 спадщини у вигляді ? частин зазначеного домоволодіння після ОСОБА_4, визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на ? частин домоволодіння №53 по вул. Лєскова в м. Дніпропетровську (а.с.10-14, 94-98).

Не погодившись із позовною заявою ОСОБА_3, відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою, в якій з урахуванням уточнених позовних вимог остаточно просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на ? частин домоволодіння №53 по вул. Лєскова в м. Дніпропетровську після померлого 16 вересня 2008 року ОСОБА_4 та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову посилалася на те, що завжди спілкувалася з батьком. Крім того, незважаючи на перенесені операції, її батько ніколи не знаходився у безпорадному стані. ОСОБА_3 ніколи не жив з батьком, ОСОБА_4 до останнього сам себе обслуговував (а.с.125-127,177-178).

У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом ОСОБА_1 надала пояснення аналогічні змісту позовних вимог та просила задовольнити первісний позов, у задоволенні зустрічних позовних вимог просила відмовити, пояснивши, що з лютого 2000 року позивач ОСОБА_3 проживав однією сімєю з померлим ОСОБА_4 у домоволодінні № 53 по вул. Лєскова у м. Дніпропетровську, матеріально допомагав йому, оскільки останній знаходився у безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги, яку його донька ОСОБА_2 не надавала.

Відповідач ОСОБА_2 просила у задоволенні первісних позовних вимог відмовити, на задоволенні зустрічного позову наполягала. Крім іншого зазначила, що ОСОБА_3М, ніколи не проживав з ОСОБА_4 однією сімєю, тим більше, пять років до часу відкриття спадщини, він мав свою сімю та постійно проживав за іншою адресою і тільки за два місяця до смерті ОСОБА_4, тобто 20 липня 2008 року зареєструвався за адресою вулиця Лєскова, буд. 53 у м. Дніпропетровську, але там не проживав. ОСОБА_4 ніколи не знаходився у безпорадному стані, він був людиною похилого віку, періодично хворів, але самостійно пересувався по кімнаті, їздив на велосипеді та у суспільному транспорті, часто навідувався до неї на роботу. Самостійно відвідував лікаря, проходив обстеження у лікарні. Вона постійно спілкувалася з батьком, слідкувала за його здоровям. Операція на серці установка кардіостимулятора та операція на очах були зроблені у лікарні № 3, де вона працювала.

Представник відповідача ОСОБА_6 підтримала обставини викладені у зустрічній позовній заяві, просила її задовольнити, у задоволенні первісних позовних вимог - відмовити.

Представник третьої особи - Четвертої дніпропетровської нотаріальної контори у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Надана заява з проханням слухати справу у відсутність їх представника та винести рішення згідно з діючим законодавством.

Суд, вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Правом на звернення до суду за захистом наділена кожна особа у випадку порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, принцип чого закріплений ст. 3 ЦПК України.

Відповідно до положень статей 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи лише в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Обовязок доказування статтею 60 ЦПК України покладено на сторону, яка посилається на доказувані обставини як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом встановлено, що домоволодіння №53 по вул. Лєскова у м. Дніпропетровську належало на праві власності ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності від 16 травня 1986 року (а.с.15,33).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу з 26 червня 1974 року ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, актовий запис № 761 (а.с.21).

Відповідно до ст.ст.22, 28 КоБС України (в редакції 1969 року) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Таким чином домоволодіння № 53 по вул. Лєскова у місті Дніпропетровську належало ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності подружжя по ? частині кожному.

18 березня 1991 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.31).

Спадкоємцями першої черги після померлої ОСОБА_5 на ? частину домоволодіння № 53 по вул. Лєскова у місті Дніпропетровську, є її чоловік ОСОБА_4 та син померлої ОСОБА_3

ОСОБА_4, відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року) фактично прийняв спадщину, оскільки постійно проживав у спірному домоволодінні та був у ньому зареєстрований.

ОСОБА_7 звернувся із заявою про прийняття спадщини до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, що підтверджується спадковою справою (а.с.173,174-175), але свідоцтво про право на спадщину за законом не отримав, що не позбавляє його права звернутися у встановленому законом порядку до нотаріальної контори для одержання свідоцтва.

Згідно свідоцтва про смерть виданого Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_4 помер 16 вересня 2008 року (а.с.30).

Згідно з ч.5 ст.1224 Цивільного кодексу України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Проте застосування вказаної норми можливе лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично чи матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у звязку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обовязок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Отже, ухилення характеризується умисною формою вини.

Суд не може погодитися з твердженнями позивача за первісним позовом ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_4 знаходився у безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги, оскільки вони спростовуються показами допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та дослідженими в судовому засіданні медичними документами.

Посилання позивача ОСОБА_3 на те, що він в силу ст. 1264 ЦК України прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 оскільки проживав зі спадкодавцем однією сімю з 2000 року, суд не може взяти до уваги, оскільки доказів цим обставинам позивачем ОСОБА_3 суду не надано.

Реєстрація ОСОБА_3 у домоволодінні № 53 по вул. Лєскова у м. Дніпропетровська з 20 липня 2008 року не може підтверджувати факт проживання останнього однією сімєю з померлим ОСОБА_4 з 2000 року.

Таким чином, позивачем ОСОБА_3 не доведено позовні вимоги, а відтак вони задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Що стосується зустрічної позовної заяви ОСОБА_2, то суд зазначає наступне.

Як було встановлено судом, ОСОБА_4 помер 16 вересня 2008 року (а.с.30). За життя померлий заповіту не лишив. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина за законом на ? частини домоволодіння №53 по вулиці Лєскова в м. Дніпропетровську,

У відповідності зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємицею першої черги після смерті ОСОБА_4 є донька померлого - відповідач за первісним позовом ОСОБА_2, яка в установленому законом порядку звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 1214/2008 (а.с.57-64).

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на ? частини домоволодіння №53 по вулиці Лєскова у м. Дніпропетровську в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 померлого 16 вересня 2008 року.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з урахуванням задоволених зустрічних позовних вимог, з позивача за первісним позовом ОСОБА_3 слід стягнути на користь позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 судовий збір в сумі 51,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 209, 212, 214-215, 218, 222, 88 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

ОСОБА_3 у задоволенні позову до ОСОБА_2, третя особа: Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту, усунення від права на спадщину та визнання права власності відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частини домоволодіння №53 по вулиці Лєскова у м. Дніпропетровську загальною площею 41,8 кв.м. та житловою площею 22,6 кв.м. в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 померлого 16 вересня 2008 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати у розмірі 171(сто сімдесят одна) грн. 00 коп.

З повним текстом рішення сторони можуть ознайомитися 10 квітня 2012 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Копію судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин видати учасникам процесу негайно після його проголошення.

Суддя: