АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий 1 інстанції -
ОСОБА_1
Доповідач Івах А.П.
Провадження №22-ц/2090/5881/2012 р
Справа №2020/5797/2012
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2012 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - судді : ОСОБА_2,

суддів : - ОСОБА_3, ОСОБА_4

при секретарі: - ОСОБА_5,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 17 липня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз», за участю третьої особи ОСОБА_7 про встановлення факту перебування у трудових правовідносинах, поновлення на роботі та виплату компенсації за час вимушеного прогулу та затримки по день фактичного розрахунку, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз», третя особа ОСОБА_7 , просила поновити право на звернення до суду з відповідним позовом;

- встановити факт перебування у трудових відносинах з відповідачем на підставі трудової угоди № 12/2 від 1 лютого 2012 року в період з 1 лютого 2012 року по 13 березня 2012 року;

- визнати незаконним розірвання відповідачем цієї трудової угоди та поновити її дію, стягнути з ПАТ «Харківміськгаз»на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19 березня 2012 року по час поновлення на роботі та середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку. Рішення в частині поновлення на роботі та виплати середнього заробітку за один місяць піддати негайному виконанню.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на той факт, що вона на підставі трудової угоди № 12/2 від 1 лютого 2012 року працювала у відповідача. З ініціативи відповідача вказана трудова угода була достроково розірвана.

Протягом часу з моменту укладання трудової угоди і до 19 березня 2012 року вона з дотриманням Правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства належним чином виконувала свої посадові обовязки, які визначені трудовою угодою № 12/2 від 1 лютого 2012 року.

Вважає, що оформлення і розірвання вказаних трудових правовідносин було протиправним і таким, що не відповідає положенням КЗпП України.

Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 17 липня 2012 року позов ОСОБА_6 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції, як такого, що є незаконним та необґрунтованим, і ухвалення нового рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що сторонами були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив із того, що укладена між сторонами по справі «Угода № 12/2 від 1 лютого 2012 року»є угодою цивільно-правового характеру, оскільки згідно її умов Замовник в особі директора ПАТ «Харківміськгаз»доручає, а Виконавець в особі позивача ОСОБА_6 бере на себе обовязок виконати відповідну роботу. При цьому суд прийняв до уваги, що позивачка заяву про прийом її на роботу не подавала, трудову книжку до відділу кадрів підприємства не здавала, запис про трудові правовідносини між сторонами в трудову книжку не вносилися, у книзі обліку трудових книжок її трудова книжка не реєструвалася, наказ про прийом на роботу ОСОБА_6 відповідачем не видавався, з посадовою інструкцією і Правилами внутрішнього трудового розпорядку під особистий підпис її не знайомили, заробітна плата у встановлений час на підприємстві їй не нараховувалася та не виплачувалася.

Висновок суду першої інстанції ґрунтується на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, відповідає вимогам ст..ст.57-59, 64 ЦПК України, погоджується з положеннями ст..ст.24, 48, 96 КЗпП України.

З висновком суду першої інстанції судова колегія погоджується із наступного:

Наявні матеріали справи свідчать, що 1 лютого 2012 року між сторонами було укладено угоду під назвою «Трудова»на виконання робіт, згідно умов якої: з 1 лютого 2012 року по 31 грудня 2012 року Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе обовязок: - ведення документації служби економічної безпеки і охорони ПАТ «Харківміськгаз»в тому числі яка надійшла від структурних підрозділів підприємства, правоохоронних органів, установ, організації.

- підготовка та аналіз звітів, проведення перевірок за вказівкою керівництва підрозділу;

- робота повинна виконуватися якісно і вчасно в зазначені в завданні терміни та відповідно до вимог нормативних документів; Замовник забезпечує Виконавця необхідними для роботи матеріалами; Виконавець зобовязується виконувати вимоги Правил внутрішнього трудового розпорядку ПАТ «Харківміськгаз»; здавання-прийняття робіт, зазначених у п.1, дійсної угоди, оформлюється щомісяця, до 3-го числа місяці наступного за звітним, двостороннім актом виконання робіт із вказівкою відпрацьованого періоду, обсягу і вартості виконаних робіт; вартість робіт,зазначених у п.1, складає 3000 грн. (три тисячі грн.. 00 коп.) на місяць; Замовник зобовязується зробити оплату за виконаний обсяг робіт у місячний термін, після підписання акту виконаних робіт; замовник має право достроково розірвати дану трудову угоду у разі неякісного або несвоєчасного виконання обовязків викладених у п.1 цієї угоди.

Укладений з позивачкою договір містить чітко визначений предмет, по результатам якого здається виконана робота у вигляді, придатному для оцінки.

Договір містить грошову оцінку, яка має бути сплачена виконавцю за виконане замовлення, вказано строк виконання зобовязання, характер та обсяг роботи Сторонами в укладеній угоді є замовник та виконавець певних робіт. За змістом,предметом, умовами укладений між сторонами договір має усі ознаки підрядного характеру.

Виконання робіт на підставі договору підряду відноситься до цивільно-правових угод, умови укладання якої, виконання та оплата винагороди по результатам виконаних робіт регулюється главою 61 ЦК України.

Істотними умовами договору підряду є предмет договору, ціна договору та строк його виконання.

Відповідно до вимог закону предметом такого договору є певний матеріальний результат виконання конкретної роботи. Між тим як для трудового договору характерним є сам процес праці, а не виконання разової конкретної роботи.

Згідно ст..24 КЗпП України трудовий договір укладається як правило у письмовій формі, при його укладанні громадянин зобовязаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію) , про стан здоровя та інші документи. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані,але працівника фактично було допущено до роботи. Фактичний же допуск до роботи вважається укладанням трудового договору, якщо робота проводилася за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу.

Як вбачається із матеріалів справи та достовірно встановлено судом, ОСОБА_6 з заявою про прийняття її на роботу не зверталася до відповідача, паспорт або інший документ, що посвідчує її особу,а також трудову книжку не надавала, наказ про прийняття її на роботу не видавався, трудовий договір не укладався, заробітна плата не нараховувалася і не виплачувалася, робоче місце на визначалося.

На неодноразові пропозиції як суду першої інстанції так і апеляційної інстанції, в межах вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, надати для огляду трудову книжку ОСОБА_6 останньою та її представником проігноровано.

Сам факт, що угода укладена між сторонами на виконання позивачкою конкретних робіт, названа як трудова, не дає підстав вважати позовні вимоги ОСОБА_6 такими, що підлягають задоволенню.

За вимогами ст..60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На виконання вимог вказаного процесуального закону позивачем не надано належних та допустимих доказів на обґрунтування своїх позовних вимог.

Суд правильно визначився з правовою підставою відмови у задоволенні позову, у своєму рішенні навів мотиви, з яких вважав встановленою в ході розгляду справи відсутність фактів, якими позивачкою обґрунтовувалися її позовні вимоги.

Виконавши вимоги закону, суд першої інстанції вирішив справу згідно із законом, ухвалив таке рішення, що відповідає вимогам ст..ст.213, 214 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 висновків суду не спростовують, підстав для їх задоволення судова колегія не вбачає.

За положеннями ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити

Рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 17 липня 2012 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді