Справа № 1306/3157/2012
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 травня 2012 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

при секретарі - Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення без надання іншого житлового приміщення, -

в с т а н о в и в :

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом в якому просять: виселити ОСОБА_3 із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Свій позов мотивують тим, що 31 серпня 1995 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_3, який був зареєстрований відділом ЗАГСу Дрогобицького міськвиконкому Львівської області, про що в Книзі реєстрації актів про одруження було зроблено запис за №465. Від даного шлюбу у них народилася донька ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки відповідач не міг належним чином дбати про добробут сімґї, вона була змушена поїхати за межі України на заробітки, щоб утримувати родину, залишивши на відповідача доньку ОСОБА_4. Однак, ОСОБА_3 як батько дитини не проявляв належної батьківської уваги та турботи, самоусунувся від виховання, дитина стала часто хворіти. Не зважаючи на те, що дитині постійна потрібна і порада, і батьківська ласка, останній почав зловживати спиртними напоями, влаштував в квартирі повний безлад та антисанітарію. Все це змусило її звернутися в суд з позовом про розірвання шлюбу і 27.01.2010 року, рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області шлюб між ними було розірвано.

ОСОБА_5 свідоцтва на право власності на квартиру від 31.05.1995 року, виданого Дрогобицьким міським бюро з приватизації державного житлового фонду, їй - ОСОБА_1 та членам її сімґї - ОСОБА_2 на праві спільної (сумісної) власності належить квартира АДРЕСА_2, яка складається з двох житлових кімнат жилою площею 47,7 кв.м. та кухні, загальна площа квартири становить 95,9 кв.м.

Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.09.1999р., вона, ОСОБА_1 є спадкоємцем майна гр.ОСОБА_6, померлої 24.03.1999р., а саме 1/3 ід.частини приватизованої квартири №2 в будинку за №118 по вул.В.Гора в м.Дрогобичі, Львівської області.

У вищавказаній квартирі проживає і залишається зареєстрованим її колишній чоловік - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_3 створив неможливі умови проживання для її старшої доньки ОСОБА_2, якій він постійно погрожував фізичною розправою і провокував безпричинні сварки та конфлікти. Останній систематичним порушенням правил співжиття, яке виражалося у вчиненні психологічного насильства в сім'ї щодо неї та інших членів сім "ї, а саме застосуванні погроз підпалом житла, образ, зробив неможливим проживання з ним у вищезазначеній квартирі. Внаслідок таких дій відповідача, вона та інші члени сім'ї постійно перебувають в стані психологічної напруги, страху, тривоги, а тому її старша донька була змушена в 2004 рок переїхати проживати в м.Житомир, де винаймає житло, хоча їй також на праві спільної приватної власності належить квартира, в якій проживає ОСОБА_3.

Їхня спільна із відповідачем донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, не переїхала разом із сестрою в м.Житомир, а залишилася проживати в спірній квартирі, оскільки хотіла закінчити навчання в школі, де навчалися її найкращі подруги. Однак, незважаючи на її постійні матеріальні підтримки, дитина проживала в жахливих умовах. Все це змусило її в 2010 році перевезти доньку ОСОБА_4 до родини.

На даний час ОСОБА_3 постійно зловживає спиртними напоями, в квартирі не прибирається, не проводяться поточні ремонти, квартира знаходиться в антисанітарному стані. Це все підтверджується актом обстеження житлових умов від 22.03.2012р., складеного комісією КП «ЖЕО», яка прийшла до висновку, що у квартирі відсутні належні умови для проживання. Вона неодноразово пропонувала відповідачу добровільно виселитися з квартири, так як переживає не тільки за квартиру та своє набуте роками майно, але і життя сусідів поруч, оскільки останній неодноразово погрожував підпалити спірну квартиру. Вона не може цього допустити, так як ця квартира належить не тільки їй, але і її дітям, які більше не мають де проживати. Відповідач не реагує на ці заходи, постійно провокує її і ображає нецензурними словами, постійно дорікає та принижує її як жінку. Вона більше не хоче терпіти таке ставлення колишнього чоловіка, має намір оселитися в квартирі із своїми доньками, де вони могли би всі разом спокійно проживати. ОСОБА_5 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно до ст. 321 цього ж Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Частиною третьою ст. 156 цього ж Кодексу члени сім'ї власника будинку зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири).

Ними, як власниками квартири, неодноразово ставилась вимога перед відповідачем про виселення його з квартири, але він відмовляється добровільно виселятись, що дає їм підстави звернутися з відповідним позовом до суду.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не зґявилися, подали заяву про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують з підстав викладених в позовній заяві, просять суд їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 повторно не зявився в судове засідання, не повідомивши причин неявки, хоч повідомлявся належним чином про час та місце судового засідання рекомендованою кореспонденцією. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності.

Вислухавши пояснення позивачів, перевіривши матеріали справи, суд дійшов переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Як вбачається з свідоцтва на право власності на квартиру від 31.05.1995 року, виданого Дрогобицьким міським бюро з приватизації державного житлового фонду, ОСОБА_6 та членам її сімґї ОСОБА_2 (на даний час ОСОБА_3) ОСОБА_7 та ОСОБА_2 на праві спільної (сумісної) власності належить квартира АДРЕСА_2. (а.с. 3).

ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.09.1999р., ОСОБА_1 є спадкоємцем майна гр.ОСОБА_6, померлої 24.03.1999р., а саме 1/3 ід.частини приватизованої квартири №2 в будинку за №118 по вул.В.Гора в м.Дрогобичі, Львівської області. (а.с. 2). Таким чином на даний час власниками вищевказаної квартири є ОСОБА_1 та її дочка ОСОБА_2.

ОСОБА_5 обстеження житлових умов від 22.03.2012 року складеного комісією КП «ЖЕО»: квартира № 2 на вул..В.Гора, 118 в м.Дрогобич, знаходиться в антисанітарному стані, потребує негайного ремонту, особливо кухня, ванна, дві кімнати. У квартирі необхідно провести санітарну побілку і привести вищезазначену квартиру у належний стан. (а.с. 4). Це також підтверджується долученими до матеріалів справи фотографіями.

Те, що відповідач зловживає спиртними напоями, абсолютно не займається веденням домашнього господарства, в домі повна антисанітарія в час відсутності позивачів, підтверджується Рішенням суду про розірвання шлюбу в якому ці факти викладені, і відповідачем не спростовувалися та не заперечувалися. (а.с.9).

Частина третя ст. 156 ЖК України, говорить «члени сім'ї власника будинку зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири)», а з викладеного вище вбачається протилежне відповідач ОСОБА_3 не те, що ставиться до квартири не дбайливо, а і створює неможливі умови проживання для інших членів сімґї.

У відповідності до ст. 157 Житлового кодексу України членів сімї власника житлового будинку може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст. 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Стаття 116 Житлового кодексу України встановлює підстави виселення без надання громадянам іншого жилого приміщення. Так якщо наймач, члени його сімї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб проводиться без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ч. 4 ст. 168 Житлового кодексу України договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений строк так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо наймач або особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціального співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи одному будинку, а також у разі систематичного невнесення наймачем квартирної плати і плати за комунальні послуги.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 379,383,391 ЦК України, ст.ст. 116, 156, 157, 168 ЖК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволити.

Виселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з квартири № 2, що по вулиці Війтівська Гора, 118 в м. Дрогобичі, Львівської області без надання іншого житлового приміщення.

Заочне рішення може бути переглянуте Дрогобицьким міськрайонним судом, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя Крамар О.В