АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22ц/2090/4166/2012 р Головуючий 1 інст. Сиротников Р.Є
Справа: 2-4672/2011 р. Доповідач Карімова Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2012 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Карімової Л.В.,

суддів: Бурлака І.В.,

ОСОБА_1,

при секретарі Гопко А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3, яка діє як законний представник ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 08 липня 2011 року,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2011 року ОСОБА_2 відповідно до ст.ст. 331,357,376 ЦК України звернулася до суду з зазначеним позовом.

Посилалася на те, що є власником 2/6 частин житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: місто Харків, провулок 1-й Новий, 22.

Для покращення умов проживання вона за власні кошти та господарським способом і за згодою іншого співвласника та не порушуючи прав інших співвласників садиби здійснила будівництво нового жилого будинку літ «И-2», який відповідно до технічного висновку ТОВ «Харківреконструкція» визнано таким, що всі основні будівельні конструкції видимих деформацій не мають, знаходяться у задовільному технічному стані і придатні для подальшої експлуатації за призначенням, відповідає вимогам діючих будівельних, пожежних і санітарних норм.

Розгляд справи відбувся за відсутністю представника відповідача - Харківської міської ради, який надав до суду письмові заперечення на позов, посилаючись на те, що позивачкою порушений Порядок вирішення питань, повязаних із самочинним будівництвом», затверджений рішенням ХL сесії Харківської міської ради 1У скликання від 28.09.2005 р. № 188/05.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08 липня 2011 року позов ОСОБА_2 задоволено: визнано за нею право власності на жилий будинок літ. „И-2 загальною площею 84.4 кв.м, жилою площею 46,8 кв.м, у користуванні якої знаходяться жилий будинок літ «И-2», а також приміщення №№ 2-5, 2-4 у жилому будинку літ. «Б-1», які знаходяться за адресою: м. Харків, провулок 1-й Новий № 22.

На це рішення суду подана апеляційна скарга ОСОБА_5- представником ОСОБА_3 , яка діє як законний представник ОСОБА_4, яка є співвласником 1/2 частини жилого будинку, що розташований за адресою: м. Харків, провулок 1-й Новий № 22 та заява про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Ухвалою судді апеляційного суду Харківської області від 08.06.2012 року поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Московського районного суду м. Харкова від 08 липня 2011 року та відкрите апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі міститься прохання про скасування рішення Московського районного суду м. Харкова від 08 липня 2011 року та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 та зобовязання КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» скасувати запис про реєстрацію прав власності за ОСОБА_2 на житловий будинок та приміщення, визнані цим рішенням.

Апелянт посилається на те, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, не повно зясовані обставини по справі, що призвело до неправильного вирішення спору.

Зазначає, що до участі у справі не були залучені всі співвласники будинку, що розташований за адресою: м. Харків, провулок 1-й Новий № 22, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_6, якій належить 1/6 частини будинку, оскільки заявлені позовні вимоги стосуються і їх прав та обовязків, і порядок користування цих часток не встановлено, а земельна ділянка, на якій розташований спірний будинок знаходиться у загальному користуванні співвласників.

Вказує, що судом не взяті до уваги заперечення Харківської міської ради проти позову щодо порушення позивачем порядку вирішення компетентним органом питань, повязаних із самочинним будівництвом..

Посилається й на те, що суд вийшов за межі позову, визнавши за ОСОБА_2 право власності на приміщення № 2-5 и № 2-4 у житловому будинку літ «Б-1».

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити рішення районного суду без змін, відхилити апеляційну скаргу, посилаючись на те, що апелянт не надав доказів щодо порушення прав інших співвласників, вважає, що користується земельною ділянкою, що відповідає її частці домоволодіння, на законних підставах.

Вислухавши пояснення учасників процесу, що зявилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом (ч.2).

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у засіданні (ч.3).

Між тим оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам ст. 213 ЦПК України.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до технічного висновку ТОВ «Харківреконструкція» самовільно побудований будинок літ «И-2» визнано таким, що всі основні будівельні конструкції видимих деформацій не мають, знаходяться у задовільному технічному стані і придатні для подальшої експлуатації за призначенням та відповідає вимогам діючих будівельних, пожежних і санітарних норм. При цьому відповідачем не надано належних доказів, які б спростували доводи позивача, позов якого відповідає вимогам ч.2 ст. 328, ст.ст. 319, 331,357,376 ЦК України.

Судова колегія не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони зроблені з порушенням вимог матеріального та процесуального права та не відповідають обставинам справи.

Останні свідчать про те, що ОСОБА_2 на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 11.02.2011 р. є власницею 2/6 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: м. Харків, провулок 1-й Новий № 22.

Іншими співвласниками цього будинку є: ОСОБА_4 -1/2 частини та ОСОБА_6 16 частини, на імя якої також зареєстровано 6/100 частин жилих будинків з надвірними побудовами на підставі нотаріально посвідченого договору дарування, укладеного 14.10.2011 року між нею та ОСОБА_2М.(а.с. 39,44).

Як вказувала ОСОБА_2 та зазначено в технічному висновку про стан будівельних конструкцій та можливості збереження жилого будинку ТОВ «Харківреконструкція» двоповерховий жилий будинок літ «И-2» побудований у 2010 році.

Згідно ч.2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно ( житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

З 01.01.2009 року механізм та умови прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів установлено Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затвердженим постановою КМУ від 08.10.2008 р № 923.

Компетенція виконавчих органів міської ради полягає у погодженні акту готовності обєкта до експлуатації, який складається у випадку наявності затвердженої проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт тощо.

ОСОБА_2 не надано до суду першої та апеляційної інстанції відповідних доказів, які згідно ст.ст. 58-60 ЦПК України свідчать про те, що закінчений будівництвом спірний обєкт нерухомості літ «И-2» прийнятий в експлуатацію відповідно до норм чинного законодавства.

Статтею 376 ЦК України визначені певні правила, за якими можливе визнання за особою права власності на самочинне збудоване нерухоме майно.

Відповідно до ст. 26 ЗУ «Про основи містобудування» спори з питання містобудування вирішуються радами у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

При цьому згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво повинно мати місце при наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач ОСОБА_2 не довела свого позову, що є її обовязком відповідно до засад змагальності процесу ( ст. 10 ЦПК України).

Доказів звернення до відповідного державного органу з приводу узаконення вищевказаного нерухомого майна або прийняття цим органом рішення про відмову у видачі відповідного правовстановлюючого документу, ОСОБА_2 та її представником не надано.

Також позивачем не надано й доказів того, що земельна ділянка, на якій розташований новостворений будинок літ «И-2», відведена ОСОБА_2 для зведення цього житлового будинку, відсутні й докази щодо наявності у позивача належного чином оформленого дозволу на забудову або належно затвердженого проекту, а наданий ОСОБА_2 технічний висновок ТОВ «Харківреконструкція» про стан будівельних конструкцій та можливості збереження жилого будинку, не є таким дозволом. Також не надано позивачем й доказів щодо наявності згоди співвласників будинку та землекористувачів на вказану забудову.

За таких обставин судова колегія вважає, що на підставі ст.. 309 ЦПК України оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вищевказаного позову ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги щодо зобовязання КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» скасувати запис про реєстрацію прав власності за ОСОБА_2 на житловий будинок та приміщення, визнані цим рішенням, виходять за межі позову та вимог ст. 303 ЦПК України і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 08 липня 2011 року скасувати та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності на самочинно побудований жилий будинок літ. „И-2 загальною площею 84.4 кв.м, жилою площею 46,8 кв.м, який знаходиться за адресою: м. Харків, провулок 1-й Новий № 22.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий :

Судді: