Справа № 1309/2-1304/11 Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 22-ц/1390/5079/12 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Струс Л.Б.

суддів: Бермес І.В., Шеремети Н.О.

за секретаря: Гордій У.М.

з участю : ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 5 грудня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах малолітнього ОСОБА_9 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_10 та ОСОБА_5 про припинення неправомірних дій, відшкодування матеріальної та моральної шкоди ,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2010 року позивачі звернулися в інтересах малолітнього ОСОБА_9 в суд з позовом, уточнивши в подальшому позовні вимоги, в якому просять зобов'язати відповідачів припинити знущання над ними і їхнім неповнолітнім сином ОСОБА_9, припинити наносити побої ОСОБА_9 і ображати його непристойними словами, не забороняти ОСОБА_9 гратися з дітьми на дитячій площадці прибудинкових територій будинків АДРЕСА_2 і будинку АДРЕСА_1, а також стягнути з ОСОБА_3 18 грн. 25 коп. матеріальної та 1200 грн. моральної шкоди, з відповідачки ОСОБА_4 - 800 грн. моральної шкоди, а з відповідачів ОСОБА_10 і ОСОБА_5 - по 500 грн. моральної шкоди з кожної. Свої вимоги мотивують тим, що вони із сином до 16.07.2010 року проживали в квартирі АДРЕСА_3, проте внаслідок протиправних дій відповідачів змушені були змінити місце проживання і переїхати в смт. Рудно. Неправомірні дії відповідачів полягали у тому, що вони розголосили таємницю усиновлення дитини, ображали сина непристойними словами, забороняли гратися з друзями на дитячій площадці по місцю колишнього проживання та наносили йому побої. Неправомірні дії відповідачів мали послідовний і систематичний характер, починаючи з 01.01.2009 р. до 18.11.1010 р., чому вони неодноразово зверталися із скаргами в правоохоронні органи і опікунську раду.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 5 грудня 2011 року позов задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_11 не чинити ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 перешкоди у перебуванні на дитячій площадці прибудинкових територій будинків АДРЕСА_2 і будинку АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 400 грн. моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 200 грн. моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 200 грн. моральної шкоди. Стягнуто на користь ОСОБА_7 із ОСОБА_3 24 грн. 50 коп. судових витрат, а з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - по 12 грн. 25 коп. судових витрат. В решті вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

В апеляційній скарзі посилаються на те, що рішення суду є необґрунтованим, побудованим на припущеннях, відповідно прийнято з порушенням норм процесуального права, зокрема в процесі судового розгляду основними доказами на думку суду стали пояснення позивача ОСОБА_7 та його неповнолітнього сина. З переписки з правоохоронними органами, що міститься в матеріалах справи, вбачається, що жоден з відповідачів не притягався до кримінальної чи адміністративної відповідальності за результатами даних звернень.

Апелянти просять скасувати рішення Залізничного районного суду м. Львова від 5 грудня 2011 року та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційному суді апелянти ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали апеляційну скаргу посилаючись на мотиви вікладені в ній.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 представника ОСОБА_6, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване рішення не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України визначено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно до положень ст. 1166 ЦК України єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду; протиправне діяння особи, яка її завдала; причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. За положеннями ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи.

Відповідно до роз'яснень, що мстяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з урахуванням змін та доповнень, внесених Постановою пленуму Верховного Суду України від 25.05.2005 року № 5), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад роз умності, виваженості та справедливості.

Суд першої інстанції задоволюючи вимоги про зобов»язання відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_13, ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_9 перешкоди у перебуванні на дитячій площадці прибудинкових територій будинків АДРЕСА_2 і будинку АДРЕСА_1 та стягнення з ОСОБА_3 -400грн, ОСОБА_4 - 200 грн, ОСОБА_5- 200грн. на користь ОСОБА_7 моральної шкоди та судових витрат суд послався на переписку з правоохоронними органами, що міститься в матеріалах справи та лише пояснення позивача ОСОБА_7.

З таким висновком суду колегія суддів не погоджується, оскільки такий не грунтується на нормах закону і не підтверджений доказам та в тій частині підлягає скасуванню та відмові в задоволенні цих вимог.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

Як встановлено матеріалами справи, що відповідачі не притягувалися до кримінальної чи адміністративної відповідальності за результатами даних звернень, а позивач ОСОБА_7 та його неповнолітній син ОСОБА_9 судом першої інстанції відповідно до ст.57 ЦПК України допитані не були.

Посилання в рішенні першої інстанції, що відповідачам було винесено офіційне застереження про недопустимість антигромадської поведінки спростовується матеріалами справи та оглянутими в апеляційному суді відмовними матеріалами, в яких відсутні офіційні застереження щодо відповідачів.

Відповідно вимог ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції (ч.1ст.303 ЦПК України.) Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.11 ЦПК України).

Колегія суддів приходить до висновку, що доводи позивача про стягнення моральної шкоди та зобов'язання не чинити перешкоди не підтверджені доказами ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції та такі не підлягають задоволенню.

За таких підстав і з урахуванням вищенаведеного в діях відповідачів відсутні протиправність діяння та вина в заподіянні моральної шкоди і тому колегія суддів вважає, що правових підстав для задоволення вимог позивачів, щодо стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 моральної шкоди та зобов'язання не чинити перешкод немає.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон , який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Рішення в частині, що не оскаржується залишити без змін, оскільки таке ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам закону.

З огляду на вище наведене, оскільки суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, то колегія суддів приходить до висновку щодо необхідності скасування рішення в частині стягнення моральної шкоди з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в користь ОСОБА_7 та зобов'язання не чинити перешкоди та в цій частині ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні зазначених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.304,ст.307, ст.ст. 313, 314, 316,317,319ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 5 грудня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах малолітнього ОСОБА_9 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_10 та ОСОБА_5 про припинення неправомірних дій, відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Львівської області Струс Л.Б.