Справа № 2/0516/459/2012
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2012 р. Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Гонтар А.Л.

при секретарі Костенко В. М.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про визнання договору поручительства недійсним та взискання неправомірно утриманих грошей

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 18 квітня 2012 р. звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до Закритого акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про визнання договору поручительства недійсним та взискання неправомірно утриманих грошей.

Позивач свої позовні вимоги обґрунтував тим, що в період з 04.04.2011 року по 04.01.2012 року відповідач з його зарплатної карти на підставі договору поруки від 05.12.2007 року №772-М/07 провів незаконне списання денежних коштів у розмірі 9142,31 гривня. На його звернення до відповідача за роз'ясненнями, чому було проведено списання з його заробітного розрахунку коштів, він не отримав ніякої відповіді. Звернувшись до прокуратури м.Дружківка із заявою щодо неправомірного списання коштів з його карткового рахунку про порушення кримінальної справи, він отримав копію постанови про відмову в порушені кримінальної справи з якої узнав, що списання грошей з його рахунку було проведено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором де він виступає поручителем. Він вважає, що дії відповідача незаконні, оскільки він не давав дозволу на списання з його заробітної картки ніяких грошей. Відповідач не звертався до нього з письмовою вимогою про виконання зобов'язання, із вказівкою суми заборгованості за кредитом та строку її погашення. Крім того, рішенням Дружківського міського суду від 14.06.2011 року відповідач стягнув усю заборгованість за кредитом з боржника ОСОБА_4 в сумі 9027,98 грн.

Позивач просить визнати недійсним договір поруки б/н від 05.12.2007 р., так як відповідачем включені несправедливі умови істотно обмежуючі його права. Визнати неправомірним списання відповідачем з його карткового рахунку в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № 775-М/07 9142,31 гривень и стягнути вказану суму на його користь.

Крім того, позивач вважає, що неправомірними діями відповідача йому також заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що він відчував моральні страждання, хвилювався, що приводило до різких перепадів кров'яного тиску, у зв'язку з чим йому приходилось отримувати лікування у різних лікувальних закладах. Також він не мав можливості своєчасно оплатити свої грошові зобов'язання, був позбавлений можливості виїжджати на бази відпочинку та відпочинку, вимушений витрачати свій час на звернення до різних провоохороних органів, адвокатів.

Вважає, що неправомірними діями позивача йому було заподіяно моральну шкоду у розмірі 5000 гривень, яку просить стягнути з відповідача на його користь.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 з'явився у судове засідання, також підтримав позовні вимоги позивача у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 з'явилась у судове засіданні вимоги не визнала та пояснила, що з позивачем було укладено договір поруки, згідно якого він як солідарний боржник відповідає перед банком за виконання зобов'язання. Списання коштів з його рахунку проводилось правомірно, оскільки це передбачено законодавством та договором-поруки. Щодо стягнення з ОСОБА_5 заборгованість по кредиту за рішенням суду, то вона була стягнута з урахуванням коштів отриманих з рахунку ОСОБА_1. Оскільки до наступного часу договір кредиту не розірвано, то з позивача продовжують стягувати заборгованість по відсоткам за кредитом, як з поручителя. Представник позивача вважає, що підстав для визнання договору поруки недійсним не має, просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_5 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, про що в справі є розписки.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.12.2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 772М-07, відповідно до якого ОСОБА_5 отримав кредит в розмірі 15000 гривень з виплатою 20 відсотків на рік з кінцевим терміном повернення кредиту 03.12.2009 року (а.с.4-10)

Для забезпечення даного кредиту 05.12.2007 року було укладено договір-поруки з ОСОБА_1 (а.с.11).

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У ОСОБА_5 виникла заборгованість по кредиту та відсоткам у зв'язку з чим у період з 04.04.2011 року по 04.01.2012 року з зарплатної картки позивача провадилося списання на рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 772М-07 від 05.12.2007 року, укладеним з ОСОБА_5 (а.с.12)

Відповідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно п.2 договору-поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом,винагород,штрафів,пені та іншихплатежівв, відшкодування збитків.

Відповідно до п.4 договору поруки у випадку невиконання боржником обов'язків за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до п. 7 даного договору у випадку порушення поручителем зобов'язання, передбаченого п.6 договору-поруки, кредитор та поручитель прийшли до згоди, що кредитор має право в рахунок погашення боргу за кредитним договором здійснювати договорірне списання грошових коштів, що належать поручителю і знаходяться на його рахунку, Договірне списання грошових коштів згідно з умовами цього пункту оформлюється меморіальним ордером.

Позивач підписав даний договір поруки і тим самим погодився з усіма його умовами, тому, суд вважає, що списання коштів відповідачем з карткового рахунку позивача було здійснено правомірно на підставі договору.

Сума коштів у розмірі 9142,31 гривень, яку було списано з карткового рахунку позивача не може бути стягнута на його користь з відповідача оскільки відповідно до ст. 556 ЦК України поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, має право на усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Позивач просить визнати договір-поруки недійсним, посилаючись на те, що відповідачем включені у договір-поруки несправедливі умови, які істотно обмежують його права.

Відповідно до ст..215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст.. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст..204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до п.7,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.09.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Згідно зі статтею 217 ЦК правочин не може бути визнаний недійсним у цілому, якщо закону не відповідають лише його окремі частини й обставини справи свідчать про те, що він був би вчинений і без включення недійсної частини. У цьому разі відповідно до статті 217 ЦК суд може визнати недійсною частину правочину, зясувавши думку сторін правочину. Якщо у недійсній частині правочин був виконаний однією зі сторін, суд визначає наслідки його недійсності залежно від підстав, з яких він визнаний недійсним.

Наведені позивачем підстави щодо визнання недійсності договору поруки, так як відповідачем в нього включені несправедливі умови, які істотно обмежують його права не передбачені законом, як підстави визнання незаконності договору-поруки.

Крім того, позивач підписав договір-поруки добровільно і тим самим погодився із усіма його умовами.

Посилання позивача на те, що відповідач повинен був направити на його адресу письмову вимогу з зазначенням невиконаного обовязку, згідно п.5 договору поруки, і лише після цього проводити списання коштів є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 було відомо про вимоги предявлені до нього 24.05.2011 року, але він їх добровільно не виконав (а.с. 28).

Рішенням Дружківського міського суду від 14.06.2011 року з ОСОБА_5 була стягнута заборгованість за кредитом та відсотками у розмірі 9027,98 гривень (а.с.15-16).

Позивач посилається на те, що двічі була стягнута сума заборгованості з нього, як поручителя, та з ОСОБА_5, як боржника.

Але дані свідчення не відповідають обставинам справи, оскільки заборгованість, яка була списана з розрахунку ОСОБА_1 за період з 04.04.2011 року по 14.06.2011 року була відрахована із суми заборгованості, яку стягнули з ОСОБА_5 (а.с.)

Що стосується подальшого списання коштів з карткового рахунку позивача за період з 14.06.2011 року по 04.01.2012 року, то відповідач правомірно продовжує списувати кошти з рахунку позивача оскільки, відповідно до ст.. Стаття 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до п.11 договору поруки строк в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором встановлений протягом пяти років, тобто до 05.12.2012 року (а.с.11,8).

Таким чином, дії відповідача правомірні та у суду не має підстав для стягнення моральної шкоди на користь позивача з відповідача.

При таких обставинах, суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог не має, оскільки відповідач діяв правомірно та в межах законодавства.

Керуючись ст. 10,11,58,59,60,88, 21-215,218 ЦПК України, на підставі ст. 203,204,215,553,554,556,559 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику цивільних справ про визнання правочинів недійсними», суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про визнання договору поручительства недійсним та взискання неправомірно утриманих грошей залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд протягом десяти днів після оголошення рішення.

Суддя: А. Л. Гонтар