03.04.2012 Справа № 2-1167/12
Cправа №2-1167/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2012 року Оболонський районний
суд м.Києва в складі:

головуючого –судді Луценко О.М.,

при секретарі – Іващенко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Оболонського
районного суду міста Києва цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третіх осіб без самостійних
вимог на предмет спору –ОСОБА_4,
товариства з обмеженою
відповідальністю «Стоїк-Авто»про
визнання недійсним договору позики,
визнання фактично вчиненим договору
купівлі-продажу квартири, визнання
недійсним договору купівлі-продажу
квартири, стягнення коштів, стягнення
процентів за користування грошовими
коштами, відшкодування моральної
шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вищезгаданим позовом та,
остаточно сформулювавши вимоги,
просив:

- визнати договір позики від 15 травня 2010
року між ОСОБА_1, ОСОБА_4 - з одного боку,
та ОСОБА_2, ОСОБА_3 –з іншого боку,
удаваним правочином, як такий, що
вчинений з метою приховати договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1
корпус 3 в м. Києві;

- визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1
корпус 3 в м. Києві , вчинений 22 травня 2010
року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
433960 доларів США, що еквівалентно 3 471 680
грн.

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
проценти в розмірі 253 568, 85 грн. за
користування грошовими коштами в сумі
433 960 доларів США, що еквівалентно 3 471 680
грн. в період з 22 травня 2010 року по 23
листопада 2011 року.

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
на відшкодування заподіяної моральної
шкоди 50 000 доларів США, що еквівалентно
400 000 грн.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що з
метою придбання квартири в м.Києві, ним
в травні 2010 року на пропозицію
директора ТОВ «Стоїк-Авто»ОСОБА_5Ф .,
була оглянута квартира №5 корпус 3 по
вул. Оболонська Набережна, 11 в м. Києві,
належна ОСОБА_2 та з останнім були
обговорені умови договору
купівлі-продажу квартири з
розстроченням платежу по причині
перебування квартири в іпотеці в
забезпечення зобов’язань ТОВ
«Стоїк-Авто» перед фінансовою
установою за кредитною угодою та з
огляду на відсутність у нього,
позивача, на той час достатніх
готівкових коштів.

За ствердженням позивача, 22 травня 2010
року між ним та ОСОБА_2 фактично було
укладено договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 корпус 3 в м. Києві по
ціні 710 000, 00 доларів США на умовах
розстрочення платежу терміном на один
рік зі сплатою в цей же день першого
внеску в сумі 84 900, 00 доларів США, а
оплатний договір позики під 15% річних,
що передбачав сплату відсотків та
повернення позики рівними частинами не
пізніше 15 числа кожного місяця з
кінцевим терміном повернення позики
протягом року, до 15 травня 2011 року, було
оформлено між ними з метою уникнення
ОСОБА_2 втрат від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляції та
тривалості терміну розрахунку.

Посилається на те, що між ним і
відповідачем боргових правовідносин
не існувало, що даний правочин не був
направлений на реальне настання
правових наслідків, вказував на
безгрошовість договору позики та його
удаваність.

В зв’язку з цим на підставі ст.ст. 203, 215,
216, 220, 235, 655, 657, 1214 ч. 2, 536 ч. 2, 1048 ЦК України
просив його позовні вимоги задоволити.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав вимоги позову,
просив про його задоволення.

Представник відповідачів проти
задоволення позовних вимог заперечив,
зазначивши, що договір позики був
складений і підписаний сторонами після
отримання ОСОБА_1 від ОСОБА_2 492 738, 00
доларів США, на підтвердження чого
ОСОБА_1 написав ОСОБА_2 розписку.
Протокол домовленості від 22 травня 2010
року не може бути договором, оскільки в
ньому немає волевиявлення ОСОБА_2 як
сторони договору. Означений протокол
ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 як гарантію
дотримання останнім зобов»язань за
попереднім договором позики та того, що
позичені кошти не будуть витрачені
всупереч п. 1 договору позики. Просить у
задоволенні позову відмовити, як
безпідставному.

Треті особи –ОСОБА_4 та ТОВ
«Стоїк-Авто» в судове засідання не
з’явилися. Про час і місце розгляду
справи повідомлялися судом належним
чином. ОСОБА_4 направила на адресу суду
письмову заяву, в якій підтвердила
обставини, викладені в позові.

Заслухавши пояснення представника
позивача, представників відповідачів,
вивчивши і оцінивши в сукупності
матеріали цивільної справи, суд
приходить до висновку про часткове
задоволення позовних вимог, виходячи з
наступного.

За змістом ст. 235 ЦК України удаваним є
правочин, який вчинено сторонами для
приховання іншого правочину, який вони
насправді вчинили. Якщо буде
встановлено, що правочин був вчинений
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили,
відносини сторін регулюються
правилами щодо правочину, який сторони
насправді вчинили.

Відповідно до роз»яснень, даних
Пленумом Верховного Суду України в
постанові «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними»від 06.11.2009 року
№9, правочин може бути визнаний
недійсним лише з підстав, визначених
законом, та із застосуванням наслідків
недійсності, передбачених законом (п. 7).
Установивши, що угода укладена з метою
приховати іншу угоду, суд виходячи з
норм законодавства, що регулює ці
питання, визначає що сторонами
укладена та угода, яку вони дійсно мали
на увазі. Не може бути визнаний
недійсним правочин, який не вчинено. У
зв'язку з цим судам необхідно
правильно визначати момент вчинення
правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК ( тощо).
Зокрема, не є укладеними правочини
(договори), у яких відсутні
встановлені законодавством умови,
необхідні для їх укладення (відсутня
згода за всіма істотними умовами
договору; не отримано акцепт стороною,
що направила оферту; не передано майно,
якщо відповідно до законодавства для
вчинення правочину потрібна його
передача тощо). Згідно із статтями 210 та
640 ЦК не є вчиненим також правочин у
разі нездійснення його державної
реєстрації, якщо правочин підлягає
такій реєстрації. Встановивши ці
обставини, суд відмовляє в задоволенні
позову про визнання правочину
недійсним. Наслідки недійсності
правочину не застосовуються до
правочину, який не вчинено. Вимога про
визнання правочину (договору)
неукладеним не відповідає можливим
способам захисту цивільних прав та
інтересів, передбачених законом. Суди
мають відмовляти в позові з такою
вимогою. У цьому разі можуть
заявлятися лише вимоги, передбачені
главою 83 книги п'ятої ЦК ( п. 8 ).

Судом встановлено, що 15 травня 2010 року
між ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_6, ОСОБА_3
укладено оплатний договір позики, за
умовами якого ОСОБА_6, ОСОБА_3 надали, а
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 отримали до
підписання договору грошові кошти в
сумі 492 738, 00 доларів США на придбання
квартири АДРЕСА_2, під 15 % річних, зі
сплатою 22.05.2010 року першого внеску в
сумі 84 900, 00 доларів США та подальшою
сплатою відсотків та позики рівними
частинами не пізніше 15 числа кожного
місяця, з кінцевим строком повернення
позики до 15 травня 2011 року, який ОСОБА_3
не підписаний.

Згідно розписок, вчинених на тексті
договору позики власноручно ОСОБА_2 та
ОСОБА_1, грошові кошти в сумі 492 738, 00
доларів США до підписання договору
ОСОБА_2 передав ОСОБА_1, а останній
отримав їх від ОСОБА_2.

22 травня 2010 року згідно розписки,
написаної власноручно, ОСОБА_2 отримав
від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 84 900,
доларів США, а в подальшому згідно
власноручних розписок отримував від
ОСОБА_1 30.05.2010 року –28 000, 00 доларів США,
25.07.2010 року –50 000, 00 доларів США, 29.10.2010
року –50 000, 00 доларів США, 13.12.2010 року –50
000, 00 доларів США, 07.02.2010 року –31 000, 00
доларів США. Крім того, 28.05.2011 року
ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 через ОСОБА_7
140 000, 00 доларів США.

В тексті розписок, складених ОСОБА_2,
зазначено про те, що грошові кошти
отримуються ним на виконання умов
договору позики від 15 травня 2010 року,
укладеного між ним та ОСОБА_1 на суму 492
738, 00 доларів США.

Згідно додатку №1 до договору позики
від 15 травня 2010 року позикодавцем
зазначено лише ОСОБА_2, а позичальником
лише ОСОБА_1

Таким чином суд приходить до висновку,
що наявна в матеріалах справи копія
договору позики про взяття в борг
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 грошових коштів в сумі
492 738, 00 доларів США у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не
може розглядатися як доказ відносин
позики між ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2,
ОСОБА_3, оскільки нею, а також копіями
розписок ОСОБА_2 про отримання коштів,
додатком №1 до договору позики від
15.05.2010 року не доведено причетність
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до зазначених в
договорі позики обставин передачі
–прийняття грошових коштів, тоді як за
змістом ст. 1046 ЦК України договір
позики є укладеним з моменту передання
грошей або інших речей, визначених
родовими ознаками.

22 травня 2010 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1
уклали письмову угоду, за умовами якої
домовилися про купівлю ОСОБА_1 у ОСОБА_2
квартири в м.Києві, вул.. Оболонська
Набережна, 11/3 кв. по ціні 710 000, 00 доларів
США, з яких 492 738, 00 дол. США ОСОБА_1 мав
сплатити ОСОБА_2, а 217 262 дол. США – банку.
При цьому в угоді сторони обумовили, що
в разі відмови банку здійснити
переоформлення кредиту, квартира
формально залишається бути оформленою
на компанію «Стоїк-Авто», належну
ОСОБА_2, але фактично належить ОСОБА_1

Обидві угоди –від 15.05.2010 року та від
22.05.2010 року були підписані ОСОБА_1 та
ОСОБА_2

Оспорюючи угоду позики, позивач в своїх
вимогах стверджує, що оплатний договір
позики між ним та ОСОБА_2 було укладено
з метою уникнення втрат для ОСОБА_2 від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляції та тривалості терміну
розрахунку у зв»язку з укладенням між
ними договору купівлі-продажу квартири
на умовах розстрочення платежу
терміном на один рік, тобто, що договір
позики приховував угоду
купівлі-продажу на умовах розстрочення
платежу.

Доводи позивача в цій частині
узгоджуються з матеріалами справи.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 22 травня 2010 року
підписали письмовий текст договору,
названого протокол домовленості, за
умовами якого досягли згоди щодо всіх
істотних умов договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_2 по ціні 710 000, 00
доларів США, на умовах розстрочення
платежу, з яких 492 738, 00 доларів США
ОСОБА_1 мав сплатити ОСОБА_2, а 217 262, 00
долари США - банку «Аваль»та здійснити
переоформлення квартири після дозволу
банку. За умовами означеної угоди
обов»язки по погашенню двох кредитів
та витрати по переоформленню квартири (
послуги нотаріуса, пенсійний збір,
держмито, експертна оцінка ) були
покладені на ОСОБА_1

Означена письмова угода підписана
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, її підписання
останній не оспорює.

На підтвердження існування між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 фактичних відносин
купівлі-продажу суд приймає до уваги
лист повноважного представника ОСОБА_2
–ОСОБА_8, адресований ОСОБА_1 з метою
досудового врегулювання спору, в якому
ОСОБА_1 звинувачується у невиконанні
взятих на себе зобов»язань щодо оплати
вартості квартири в розмірі 492 738, 00
доларів США по угоді від 22 травня 2010
року.

Суд приймає до уваги також і ті
обставини, що до укладення угоди
позики ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не були між
собою знайомі, разом з тим угода позики
укладена між ними на значну суму; що
грошові кошти в сумі 492 738, 00 доларів США,
які підлягали сплаті на користь ОСОБА_2
за продаж квартири по письмовій угоді
від 22 травня 2010 року аналогічні сумі
позики; що на момент укладення угоди
купівлі-продажу у ОСОБА_1 була відсутня
обумовлена сума; а також те, що грошові
кошти ОСОБА_1 передавалися ОСОБА_2 не в
тих сумах та не в ті строки, що були
обумовлені в договорі позики, що не
викликало заперечень та претензій з
боку відповідача ОСОБА_2

З врахуванням вказаних обставин, суд
приходить до висновку, що і ОСОБА_1О, і
ОСОБА_2 свідомо, кожен зі своєю метою,
документально оформили договір позики,
але насправді між ними встановилися
правовідносини купівлі-продажу.

Одночасно судом критично оцінюються
заперечення представників
відповідачів проти задоволення позову
з огляду на те, що протокол
домовленості від 22 травня 2010 року не
може бути договором, оскільки в ньому
немає волевиявлення ОСОБА_2 як сторони
договору та що означений протокол
ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 як гарантію
дотримання останнім зобов»язань за
попереднім договором позики та того, що
позичені кошти не будуть витрачені
всупереч п. 1 договору позики.

Суд такі твердження оцінює критично,
оскільки така оцінка є суто
суб’єктивною та випливає з особистої
зацікавленості відповідачів у
запереченні існування відносин
купівлі-продажу. Крім того, письмова
угода від 22 травня 2010 року була
підписана відповідачем ОСОБА_2, її
умови заперечень не викликали, що
свідчить про її дійсність та юридичну
значимість.

За таких обставин суд вважає, що
договір позики, укладений між ОСОБА_1 та
ОСОБА_6, мав на меті приховати іншу
угоду –купівлю-продаж квартири з
розстроченням платежу.

Визнаючи першу угоду удаваною, суд між
тим не може застосувати наслідки її
удаваності та визнати укладеною ту
угоду, яку сторони мали на увазі, позаяк
остання є неукладеною з огляду на
наступне.

Згідно ч.3 ст. 640 ЦК України, договір, що
підлягає нотаріальному посвідченню
або державній реєстрації, є укладеним з
моменту його нотаріального
посвідчення або державної реєстрації,
а в разі необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації –з
моменту державної реєстрації.

В статті 657 ЦК України викладено вимоги
до угоди купівлі-продажу, при
дотриманні яких угода вважається
укладеною. Згідно цих вимог договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку ( квартири ) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідчення та
державній реєстрації.

Договір купівлі-продажу квартири між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений в простій
письмовій формі, тоді як останній
підлягав нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації, а тому є таким, що
не укладений.

Разом з тим, як встановлено судом, в
рахунок оплати вартості квартири
ОСОБА_2 одержав від ОСОБА_1, починаючи з
22.05.2010 року згідно розписок 22.05.2010 року
- 84 900,00 доларів США, 30.05.2010 року –28 060, 00
доларів США, 25.07.2010 року 50000, 00 доларів
США, 29.10.2010 року –50 000, 00 доларів США,
13.12.2010 року –50 000, 00 доларів США, 07.02.2011
року –31 000, 00 доларів США, 28.05.2011 року –140
000, 00 доларів США, а всього 433 960 доларів
США, що еквівалентно 3 471 680 грн. та не
заперечується представниками
відповідачів.

Відповідно до ст. 1212 ЦК особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи ( потерпілого )
без достатньої правової підстави (
безпідставно набуте майно ),
зобов»язана повернути потерпілому це
майно.

В силу ст. 1214 ЦК України особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
без достатньої правової підстави,
зобов”язана відшкодувати всі доходи,
які вона одержала або могла одержати
від цього майна з часу, коли ця особа
дізналася або могла дізнатися про
володіння цим майном без достатньої
правової підстави.

Пунктом 2 ст. 1214 ЦК України встановлено,
що у разі безпідставного одержання чи
збереження грошей нараховуються
проценти за користування ними.

У відповідності до ч. 2 ст. 536 ЦК України
розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

В силу ст. 1048 ЦК України позикодавець
має право на одержання від
позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

Використання ОСОБА_2 коштів ОСОБА_1 в
сумі 433 960 доларів США, що еквівалентно 3
471 680 грн., мало місце з 22.05.2010 року по
23.11.2011 року, а саме: 22.05.2010 року ОСОБА_2
одержав від ОСОБА_1 84 900,00 доларів США,
30.05.2010 року –28 060, 00 доларів США, 25.07.2010
року 50000, 00 доларів США, 29.10.2010 року –50
000, 00 доларів США, 13.12.2010 року –50 000, 00
доларів США, 07.02.2011 року –31 000, 00 доларів
США, 28.05.2011 року –140 000, 00 доларів США.

За вказаний період часу облікова
ставка Національного банку України
змінювалася чотири рази та становила:
в період з 22.05.2010 року по 07.06.2010 року - 10,25%
річних, в період з 08.06.2010 року по 07.07.2010
року –9,5 % річних, в період з 08.07.2010 року
по 09.08.2010 року –8, 5 % річних, в період з
10.08.2010 року по даний час –7, 75 %.

Розмір процентів за користування 84 900
дол. США або 673 257, 00 грн. в період з
22.05.2010 року по 23.11.2011 року становить 77 357,
22 грн. (3 433, 61 грн + 6 059, 31 грн + 4 443, 50 грн + 63
420, 80 грн ), а саме:

-          проценти за користування 84
900 дол. США або 673 257, 00 грн. в період з
22.05.2010 року по 07.06.2010 року становлять 3
433, 61 грн. ( 673 257 грн. x ( 10,25 % : 365 днів ) x 17
днів );

-          проценти за користування 84
900 дол. США або 673 257, 00 грн. в період з
08.06.2010 року по 07.07.2010 року становлять 6 059,
31 грн. ( 673 257 грн. x ( 9,5 % : 365 днів ) x 30 днів
);

-          проценти за користування 84
900 дол. США або 673 257, 00 грн. в період з
08.07.2010 року по 09.08.2010 року становлять 4
443, 50 грн. (673 257 грн. x ( 8,5 % : 365 днів ) x 33
дні );

-          проценти за користування 84
900 дол. США або 673 257, 00 грн. в період з
10.08.2010 року по 23.11.2011 року становлять 63
420, 80 грн. ( 673 257 грн. x ( 7, 75 % : 365 днів ) x 471
день ).

Розмір процентів за користування 28 060
дол. США або 222 516,00 грн. в період з
30.05.2010 року по 23.11.2011 року становить 24 966,
29 грн. ( 534, 04 грн + 2 002, 64 грн + 1 468, 61 грн + 20
961, 00 грн ), а саме:

-           проценти за користування
28060 дол. США або 222 516, 00 грн. в період з
30.05.2010 року по 07.06.2010року становлять 534,
04 грн. ( 222 516 грн. x ( 10,25 % : 365 днів ) x 8
днів);

-           проценти за користування 28
060 дол. США або 222 516, 00 грн. в період з
08.06.2010 року по 07.07.2010 року становлять 2
002, 64 грн. (222 516 грн. x ( 9,5 % : 365 днів ) x 30
днів );

-           проценти за користування 28
060 дол. США або 222 516, 00 грн. в період з
08.07.2010 року по 09.08.2010 року становлять 1
468, 61 грн. (222 516 грн. x ( 8,5 % : 365 днів ) x 33
дні );

-           проценти за користування 28
060 дол. США або 222 516, 00 грн. в період з
10.08.2010 року по 23.11.2011 року становлять 20
961, 00 грн. (222 516 грн. x ( 7, 75 % : 365 днів ) x 471
день ).

Розмір процентів за користування 50 000
дол. США або 395 500,00 грн. в період з
25.07.2010 року по 23.11.2011 року становить 38 521,
70 грн. ( 1 265, 60 грн + 37 256, 10 грн.) , а саме:

-           проценти за користування 50
000 дол. США або 395 500,00 грн. в період з
25.07.2010 року по 09.08.2010 року становлять 1 265,
60 грн. (395 500 грн. x ( 8,5 % : 365 днів ) x 16 днів
);

-           проценти за користування 50
000 дол. США або 395 500,00 грн. в період з
10.08.2010 року по 23.11.2011 року становлять 37
256, 10 грн. (395 500 грн. x ( 7, 75 % : 365 днів ) x 471
день )

Розмір процентів за користування 50 000
дол. США або 395 500,00 грн. в період з
29.10.2010 року по 23.11.2011 року становить 30 928,
10 грн. ( 395 500 грн. x ( 7, 75 % : 365 днів ) x 391
день )

Розмір процентів за користування 50 000
дол. США або 395 500,00 грн. в період з
13.12.2010 року по 23.11.2011 року становить 27 368,
60 грн. (395 500 грн. x ( 7, 75 % : 365 днів ) x 346
днів )

Розмір процентів за користування 31 000
дол. США або 245 830,00 грн. в період з
07.02.2011 року по 23.11.2011 року становить 14 258,
14 грн.. ( 245 830 грн. x ( 7, 75 % : 365 днів ) x 290
днів )

Розмір процентів за користування 140 000
дол. США або 1 115 800,00 грн. в період з
28.05.2011 року по 23.11.2011 року становить 40 168,
80 грн.. (1 115 800 грн. x ( 7, 75 % : 365 днів ) x 180
днів )

Таким чином стягненню з відповідача
ОСОБА_2 підлягають проценти в сумі 253
568, 85 грн. (77 357, 22 грн + 24 966, 29 грн.+ 38 521, 70
грн + 30 928, 10 грн +27 368, 60 грн +14 258, 14 грн + 40
168, 80 )

Відповідно до ч.1,2 ст.23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає: 1) у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; 2) у душевних стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; 3) у душевних стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку
із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

В силу ст.. 216 ЦК України якщо у зв»язку
із вчиненням недійсного правочину
другій стороні або третій особі
завдано збитків та моральної шкоди,
вони підлягають відшкодуванню винною
особою.

Докази наявності моральної шкоди та
завдання її неправомірними діями
відповідачів позивач суду не надав,
отже, його вимоги про відшкодування
моральної шкоди задоволенню не
підлягають.

В силу ст. 87 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Судовий збір в сумі 1 700, 00 грн.,
сплачений позивачем при подачі позову
до суду, підлягає стягненню з
відповідача ОСОБА_2

Керуючись ст.ст.23, 203, 215, 216, 220, 235, 655, 657, 1214
ч. 2, 536 ч. 2, 1048 ЦК України, ст.ст. 87 ЦПК
України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати удаваним правочином договір
позики від 15 травня 2010 року, укладений
між ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 433
960 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
проценти в розмірі 253 568, 85 грн. за
користування грошовими коштами в сумі
433 960 доларів США в період з 22 травня 2010
року по 23 листопада 2011 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1
700,00 грн. судового збору.

В задоволенні решти
позовних вимог –відмовити.

Рішення суду може бути
оскаржене до апеляційного суду міста
Києва через суд першої інстанції,
шляхом подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк, з дня проголошення
рішення.

Суддя:
О.М. Луценко