АПЕЛЛЯЦИОННЫЙ СУД ДНЕПРОПЕТРОВСКОЙ ОБЛАСТИ
Справа № 2-2798/11 Головуючий в першій
Провадження 22-ц/491/341/12 інстанції Борис Н.О.
Категорія № 26 ( І ) Доповідач - Барильська А.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.

суддів: Ляховської І.Є., Карнаух В.В.,

при секретарі: Бадалян Н.О.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційні скарги ОСОБА_2 , яка діє в інтересах позивача ОСОБА_3 та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28 листопада 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди , -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, та просив стягнути з відповідача на його користь 192000 грн. у відшкодування моральної шкоди у зв'язку із професійним захворюванням.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28 листопада 2011 року позов задоволено частково: стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (надалі - Відділення Фонду) на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 12000 грн.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить змінити рішення суду першої інстанції в частині суми моральної шкоди , збільшивши цей розмір до 192000 грн.

Зокрема , вважає, що суд першої інстанції не врахував глибину фізичних та душевних страждань позивача стягнув з відповідача моральну шкоду у заниженому розмірі.

В апеляційній скарзі Відділення Фонду ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог.

Зокрема вважає, що судом не враховано, що дію Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві...» в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим особам і членам їх сімей незалежно від дати настання страхового випадку зупинено на 2006, 2007 роки, а з 01.01.2008 року взагалі припинено, а тому відповідальне за спричинення моральної шкоди є підприємство, де працював позивач, у зв'язку з чим Фонд є неналежним відповідачем.

В матеріалах справи відсутні докази заподіяння позивачу моральної шкоди, в тому числі немає висновку МСЕК про встановлення факту її заподіяння.

Крім того, вважає , що розмір моральної шкоди, який стягнуто судом на користь позивача, є завищеним, не враховано, що протягом шести років відсоток втрати професійної працездатності був незмінний, позивач з 01.07.2009 року працює.

Позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом. Також, відповідач вважає, що дана справа повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 працював тривалий час , більш 21 року, у шкідливих та тяжких умовах праці на ш.Ювілейна ВАТ "Суха балка", де й отримав професійне захворювання з діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень 1 , 2 ст. (пиловий бронхіт 1 ст., емфізема легень 1ст.).

Висновком МСЕК від 02.11.2005 року позивачу первинно встановлено 25% втрати професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано керувався ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві і профзахворювань, що призвели втрату працездатності», яка передбачає відшкодування Відділенням Фонду моральної шкоди за наявності факту її спричинення.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв'язку із професійним захворюванням , встановлений в судовому засіданні. Позивач обмежений у фізичній роботі , вимушений періодично амбулаторно та стаціонарно лікуватися, переносить моральні страждання, що позбавляє його нормальних життєвих зв'язків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв'язку з чим, доводи апеляційної скарги Відділення Фонду стосовно не надання позивачем доказів спричинення йому моральної шкоди не можуть бути взяті колегією суддів до уваги.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що в даному випадку саме на органи МСЕК покладений обов'язок встановлення факту заподіяння моральної шкоди позивачу, є безпідставними та такими, що суперечать «Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. №212, оскільки МСЕК встановлює даний факт щодо потерпілих на виробництві, яким не було встановлено стійку втрату професійної працездатності, в той час як позивачу з 23.07.2003 року встановлено стійку втрату професійної працездатності у зв'язку із професійним захворюванням.

Висновок суду про відшкодування відповідачем позивачу моральної шкоди відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 27.01.2004 року № 1-рп/2004р. відповідно до якого, громадяни, котрим встановлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди.

Необґрунтованими, є також доводи апеляційної скарги Відділення Фонду щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом, оскільки відносини з приводу відшкодування моральної шкоди, пов'язаної з ушкодженням здоров'я, випливають з порушення особистих немайнових прав, а тому відповідно до п.3 ч.1 ст. 268 ЦК України, не мають строку позовної давності.

Також необґрунтованими вважає колегія суддів доводи апеляційних скарг представника позивача та відповідача щодо розміру моральної шкоди, стягнутої судом першої інстанції на користь позивача.

Колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом з урахування роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, характер отриманого позивачем професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом першої інстанції з урахуванням відсотку втрати професійної працездатності , який згідно висновку МСЕК, становить 25% , строку роботи у шкідливих умовах праці - 21 рік 5 місяців на підприємстві ВАТ "Суха Балка" , з урахуванням конкретних обставин по справі, характеру отриманого позивачем професійного захворювання, і пов'язаних із ним фізичних і моральних страждань, інтенсивності і довготривалості фізичних і психічних страждань позивача, з урахуванням істотності вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, і наслідків, що наступили.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційні скарги підлягають відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 , яка діє в інтересах позивача ОСОБА_3, та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28 листопада 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Складання повного тексту ухвали відкладено до 07 лютого 2012 року.

Головуючий А.П.Барильська

Судді В.В.Карнаух

І.Є.Ляховська