Справа №0707/5190/2012
номер стат. звіту 41
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2012

11 грудня 2012 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючої судді Куропятник О.М., при секретарі Зиминець Л.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Мукачево цивільну справу за первісним позовом виконавчого комітету Мукачівської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору Управління міського господарства виконавчого комітету Мукачівської міської ради, Житлово-ремонтне експлуатаційне підприємство №3 про виселення без надання іншого жилого приміщення та за уточненим зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до виконавчого комітету Мукачівської міської ради, Житлово-ремонтного експлуатаційного підприємства №3, Управління міського господарства виконавчого комітету Мукачівської міської ради про зобов`язання на вчинення певних дій,-

У С Т А Н О В И В :

21 травня 2012 року позивач виконавчий комітет Мукачівської міськрї ради звернувся до Мукачівського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору Управління міського господарства виконавчого комітету Мукачівської міської ради, Житлово-ремонтне експлуатаційне підприємство №3 про виселення без надання іншого жилого приміщення. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 самоправно та безпідставно займають житлове приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , яка згідно рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 27.05.1999 року за №124 «Про передачу на баланс виконкому квартир, придбаних для постраждалих від паводку`взята на баланс позивача та включена до відселенського фонду з наданням їй статусу відселенського фонду. Відповідно до акту від 21.12.2011 року ЖРЕП №3 згідно рішення №0112/961 від 20.12.2000 року виконавчим комітетом Мукачівської міької ради дозволено тимчасово заселитись сім`ї ОСОБА_1 - 4 чол., у квартиру відселенського фонду, однак відповідачі безпідставно займають житлове приміщення, а відтак будь-яких правових підстав для його подальшого зайняття немають, що суперечить законодавсту та перешкоджає використанню житла за його цільовим призначенням.

19 листопада 2012 року до Мукачівського міськрайонного суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до виконавчого комітету Мукачівської міської ради, Житлово-ремонтного експлуатаційного підприємства №3, Управління міського господарства виконавчого комітету Мукачівської міської ради про зобов`язання виконавчого комітету Мукачівської місько ради видати ордер на квартиру АДРЕСА_2 та зобов`язання ЖРЕП №3 укласти договір найму квартири АДРЕСА_2 .

07 грудня 2012 року від позивачів по зустрічному позову надійшла заява про уточнення вимог у зустрічній позовній заяві, а саме: просять зобов`язати виконавчий комітет Мукачівської міської ради зняти статус відселенського фонду з квартири АДРЕСА_2 , зобов`язати виконавчий комітету Мукачівської місько ради надати дозвіл на заключення догору найму на квартиру АДРЕСА_2 та зобов`язати ЖРЕП №3 укласти договір найму квартири АДРЕСА_2

Свої вимоги мотивують тим, що вони проживають у спірній квартирі з 2000 року. До 2000 року ОСОБА_1 працював у військовій частині та згідно з законом одержав житло для себе та родини у с.Ключарки на базі військової частини, де проживав більше 10 років. У зв`язку з реорганізацією військової частини їхня родина була відселена до кваритири АДРЕСА_2 . Протягом всіх років проживання у вищевказаній квартирі ними проводився ремонт, оплачувалися комунальні послуги. Іншого житла у них немає. Не видача їм ордери та не укладення з ними договору найму є безпідставними та незаконними. Просять зобов`язати виконавчий комітет Мукачівської міської ради зняти статус відселенського фонду з квартири АДРЕСА_2 . Зобов`язати виконавчий комітет Мукачівської міської ради надати дозвіл на заключення договору найму на квартиру АДРЕСА_2 з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Зобов`язати ЖРЕП №3 укласти договір найму квартири АДРЕСА_2 з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 20 листопада 2012 року зустрічний позов прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом.

В судовому засідання представник позивача по первісному позову та відповідача по зустрічному виконавчого комітету Мукачівської міської ради -Нестеренко Т.Г. не з`явилася, однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, первісні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову просила суд відмовити.

Відповідачі по первісному позову та позивачі по зустрічному ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, первісні позовні вимоги не визнали, просили суд задовольнити в повному обсязі уточнену зустрічну позовну заяву.

Представники третіх особі по первісному позові та відповідачів по зустрічному Житлово-ремонтного експлуатаційного підприємства №3, Управління міського господарства виконавчого комітету Мукачівської міської ради в судове засідання не з`явилися, повторно про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Рішенням виконавчого комітету Мукачівської міської ради 27.05.1999 року було вирішено взяти на баланс міськвиконкому квартири згідно з додатками №1, 2, 3 та передати їх на обслуговування ЖРЕП №№1, 2, 3, 4, 5.

Згідно з додатком №3 до рішення (а.с. 10) квартира АДРЕСА_2 передана на баланс виконкому міської ради та включена до відселенського фонду квартир, придбаних для постраждалих від паводку (а.с.8).

На підставі листа виконавчого комітету Мукачівської міської ради (а.с. 6), сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у складі 4 чол. (2 сини) надано дозвіл на тимчасове заселення у спірне приміщення (а.с.6).

Відповідно до актів від 21.12.2011 року та від 12.07.2012 ЖРЕП №3 (а.с.5, 31) в квартирі АДРЕСА_2 проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які по вищезазначеній адресі не зареєстровані.

Згідно довідки №2520 від 18.09.2012 року виданої КП «Мукачівське МБТІ та ЕО`за відповідачами по первісному позову згідно Реєстру прав власності на нерухоме майно власність не зареєстрована.

Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України», в контексті вказаної Конвенції поняття «житло`не обмежується приміщенням в якому проживає на законних підставах, або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих звязків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формую втручання у права на житло.

Згідно правових позицій Європейського суду з прав людини, а саме до п. 1 ст.8, дана Конвенція гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла, що охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Це покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав»(рішення у справі Powell and Rayner vs. the U.K. 21.02.1990). Такий захист поширюється як на власника квартири ( рішення у справі ОСОБА_4 .K. 24.11.1986) , так і на наймача (рішення у справі Larkos vs. Cyprus 18.02.1999).

Пункт 2 статті 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання з боку держави у використання особою прав, зазначених у п.1 цієї ж статті, є виправданим. Таке втручання повинно бути передбачене законом і необхідне у демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров`я чи моралі, або для захисту прав і свобод інших осіб. Зазначений перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню.

Під час розгляду справи позивачем по первісному позову суду не надано ніяких доказів, які б підтверджували, що втручання держави у використання відповідачами Конституційного права на житло згідно п.2 ст.8 Конвенції «відповідає поставленій законом меті» (рішення у справі Olsson vs. Sweden №1 24.03.1988) і чи було воно необхідним у демократичному суспільстві задля досягнення зазначеної мети. Окрім того суд враховує термін проживання відповідачів по первісному позову у спірній квартирі, а саме з 2000 року, останні прожили в ньому більше 10 років і іншого житла немають.

Ст.ст.47,48 Конституції України гарантоване кожному право на житло. Ніхто не може бути позбавлений житла. Згідно ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

На дані правовідносини розповсюджується норми чинного законодавства станом на 2000 рік відповідно до ч. 1 ст. 58 Житлового кодексу УРСР, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Згідно зі ст. 109 Житлового кодексу УРСР, виселення із займаного житлового приміщення допускається лише з підстав, установлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 Житлового кодексу УРСР, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Такими, що самоправно зайняли жиле приміщення, вважаються особи, які вселилися в нього самовільно без будь-яких підстав або незважаючи на заборону про вселення. Виселення цих осіб пов`язано з відсутністю у них будь-яких підстав для зайняття жилої площі. Довготривале користування самоправно зайнятим жилим приміщенням не надає особі будь-яких прав на нього.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 132-1 Житлового кодексу УРСР, до жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відносяться жилі приміщення, пристосовані для тимчасового проживання громадян, які не мають або втратили постійне місце проживання.

Громадяни, яким надане жиле приміщення з фондів житла для тимчасового проживання, не мають права приватизувати, обмінювати та здійснювати поділ цього жилого приміщення, здавати його в піднайм або вселяти в нього інших мешканців. (ч. 3 ст.132-2 Житлового кодексу УРСР)

Згідно положення ч. 4 ст. 132-2 Житлового кодексу УРСР, жилі приміщення з фондів житла для тимчасового проживання надаються на строк до одного року з можливістю продовження цього строку у разі неспроможності мешканця цього приміщення набути альтернативне місце проживання. Підставами для дострокового припинення права громадянина на користування жилими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання є: надання громадянину або придбання ним іншого жилого приміщення; підвищення доходів громадянина до рівня, який дозволяє йому укласти договір найму іншого жилого приміщення; порушення громадянином правил користування жилим приміщенням з фондів житла для тимчасового проживання; приведення мешканцем жилого приміщення з фондів житла для тимчасового проживання у непридатність для його використання; інші підстави, встановлені законом.

На підставі ст.51 ЖК України, жилі приміщення в будинках житлового фонду жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих рад надаються громадянам виконавчим комітетом відповідної ради.

Статтею 61 ЖК України передбачено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Згідно зі ст.63 ЖК України, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат.

Відповідно до ст.4 ЖК України, житловий фонд включає: державний житловий фонд, громадський житловий фонд, фонд житлово-будівельних кооперативів, приватний житловий фонд. Таким чином, Житловим кодексом України не передбачено можливість утворення відселенського житлового фонду, який знаходиться у веденні виконавчих органів відповідних рад, за виключенням фонду для тимчасового проживання відповідно до ст.132-1 ЖК України.

Діючим на момент вселення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 житловим законодавством маневровий переселенський фонд не був передбаченим, укладення договору найму на певний строк суперечить вимогам ст. 61 ЖК України, а лише в червні 2003 року ЖК України доповнено статтями 132-1, 132-2, які визначають порядок, умови надання і користування жилим приміщенням з фондів житла для тимчасового проживання.
Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами ЖК України, станом на 1998 року, коли вносились останні зміни до даного Пленуму Верховного Суду України ,в подальшому категорія житла «відселенський фонд`не висвітлена. Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визнається і діє принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими . Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно правових актів, зміст, спрямованість дільності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя, ст.ст.47,48 Конституції України
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно даних вимог, позивачем в судовому засіданні не надано суду доказів підстави своїх вимог і заперечень
При таких обставинах, суд приходить до висновку, що в задоволенні первісному позову слід відмовити, а уточнений зустрічний позов слід задоволити.
Судові витрати покласти на сторін по справі згідно ст. 88 ЦПК України, так як клопотання про їх стягнення позивачами по зустріному позову не заявлено .
Керуючись ст.ст.60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 47,48 Конституції України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами ЖК України, станом на 1998 року ,Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 року ,«Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ,ст.ст. 60, 212 -215 ЦПК,ст.ст 58,109,116,132-1,132-2, ЖК УРСР , ст.ст.4, 31, 51, 58, 61, 63 ЖК України, суд -

Р І Ш И В :

У задоволенні первісного позову виконавчого комітету Мукачівської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору Управління міського господарства виконавчого комітету Мукачівської міської ради, Житлово-ремонтне експлуатаційне підприємство №3 про виселення без надання іншого жилого приміщення відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до виконавчого комітету Мукачівської міської ради, Житлово-ремонтного експлуатаційного підприємства №3, Управління міського господарства виконавчого комітету Мукачівської міської ради про зобов`язання на вчинення певних дій задовольнити.

Зобов`язати виконавчий комітет Мукачівської міської ради зняти статус відселенського фонду з квартири АДРЕСА_2 .

Зобов`язати виконавчий комітет Мукачівської міської ради надати дозвіл на заключення договору найму на квартиру АДРЕСА_2 з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Зобов`язати ЖРЕП №3 укласти договір найму квартири АДРЕСА_2 з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Судові витрати покласти на сторін по справі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали учать у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча О.М.Купорятник