Справа № 2 - 2047 /12 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 жовтня 2012 року Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка навчається,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на навчання повнолітнього сина.

Позивачка вказує на те, що від шлюбу з відповідачем вони мають двох дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 30 березня 2006 року на її користь з відповідача на утримання дітей було стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів відповідача, починаючи з 29.12.2005 року. З серпня 2008 року їх син ОСОБА_5 навчався у Миколаївському торгово - економічному кооперативному технікумі. З 2011 року син продовжує навчання в Миколаївському національному університеті ім. В.О. Сухомлинського. Відповідач відмовляється добровільно надавати допомогу на навчання повнолітнього сина.

Посилаючись на викладене, положення ст..199 СК України, позивачка просила суд стягнути з відповідача на свою користь 4144 грн. понесених витрат на навчання повнолітнього сина.

В судовому засіданні позивачка підтримала заявлений позов, просила про його задоволення.

Відповідач позов визнав частково. Вказував на те, що, що він згоден сплатити половину реально сплачених позивачкою коштів на навчання сина, частинами, оскільки він сплачує аліменти на утримання меншого сина, на його утриманні знаходиться дружина ОСОБА_6, яка не працює та перебуває на обліку як безробітна, а також він оплачує половину комунальних послуг за квартиру, де проживають діти. У звязку з цим на продукти харчування, медикаменти та одяг залишається лише 27% його заробітку.

Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи вбачається, що сторони з 1992 року перебували у шлюбі від якого мають двох синів: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4. У 2006 році шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 30 березня 2006 року з відповідача на користь позивачки на утримання двох синів стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину.

Після досягнення повноліття старший син сторін ОСОБА_3 продовжує навчання в Миколаївському національному університеті імені ОСОБА_7.

Згідно довідки зазначеного навчального закладу від 14.06.2012 року ОСОБА_3 навчається на 3 курсі спеціальності «Менеджмент» заочної форми навчання. Вартість навчання за рік становить 4000 грн. Стипендію ОСОБА_3 не отримує.

Відповідно до ст.ст. 199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій суми і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу.

Розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина визначається з урахуванням матеріального становища сторін, стану здоровя платника аліментів, наявність у нього інших непрацездатних членів сімї та інших обставин, що мають істотне значення.

У п.20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України розяснив, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач працює, має регулярний дохід, його середній заробіток складає 5000 грн. Матеріальної допомоги позивачці у звязку з навчанням сина, не надає.

В той же час, як слідує з матеріалів справи, відповідач сплачує аліменти на утримання свого неповнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, його дружина не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітна.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивачки на навчання повнолітнього сина слід стягнути аліменти у розмірі 1/8 частини від усіх видів його заробітку.

Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка навчається задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, який народився у м.Львів, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, у звязку з його навчанням, у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, починаючи з 17 квітня 2012 року до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення сином двадцяти трьох років.

В іншій частині в позові відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 214 грн. 60 коп. судового збору на користь держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя : Н.А. Спінчевська