АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/1825/2012
Головуючий по 1-й інстанції Степура А.А.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2012 року м.Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Винниченка Ю.М.,

Суддів: Корнієнка В.І., Карпушина Г.Л.,

При секретарі: Колеснік Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 березня 2012 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Закритого акціонерного товариства Українська Інноваційна страхова компанія Інвестсервіс, з участю третьої особи ПАТ ОСОБА_4 Аваль, про стягнення матеріальної та моральної шкоди ,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 березня 2012 року уточнені позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5, Закритого акціонерного товариства Українська Інноваційна страхова компанія Інвестсервіс про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Закритого акціонерного товариства Українська Інноваційна страхова компанія Інвестсервісна користь ОСОБА_3 страхове відшкодування в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 49490 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 57555 грн. 57 коп..

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 20 000 гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір в сумі 1270 грн. 46 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

Стягнуто з Закритого акціонерного товариства Українська екологічна страхова компаніяна користь держави судовий збір в сумі 244 грн. 90 коп.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06 квітня 2012 року виправлено допущені описки в рішенні суду від 30 березня 2012 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Закритого акціонерного товариства Українська Інноваційна страхова компанія Інвестсервіс, з участю третьої особи ПАТ ОСОБА_4 Аваль, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, а саме: в мотивувальній частині та в резолютивній частині рішення прізвище відповідача Свідченкозамінено на Світченкота в шостому абзаці резолютивної частини страхову компанію Закритого акціонерного товариства Українська екологічна страхова компаніязмінено на Закритого акціонерного товариства Українська Інноваційна страхова компанія Інтерсервіс.

З рішенням суду не погодився ОСОБА_2. та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухваливши нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до нього.

Апелянт вважає рішення суду таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, вказуючи на те, що суд невірно дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог щодо спричинення моральної шкоди, невірного розподілу судових витрат.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та доповнень до неї, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення частково, за наступних підстав.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення суду.

Згідно до п.4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, та підтверджується матеріалами справи в їх сукупності, що 16 квітня 2011 року о 21 год. 20 хв. в м. Кременчуці Полтавської області відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем Опель Вектра, д/н НОМЕР_1, рухаючись зі сторони пров. Літературного в напрямку вул. П.Тольятті, не витримав безпечну дистанцію, перевищив швидкість руху, та не впоравшись з керуванням, допустив зіткнення з причепом, д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6, який рухався попереду в результаті чого останній втратив керування автомобілем та виїхав на зустрічну смугу руху, зіткнувшись з автомобілем НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньої-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Згідно постанови Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 червня 2011 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, визначеного ст. 124 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 82 від 08 лютого 2012 року, що обґрунтовано взятий судом до уваги, встановлено вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля НОМЕР_4, в сумі 107045 гривень 57 копійок.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 до ЗАТ Українська Інноваційна страхова компанія Інвестсервіс, суд першої інстанції правомірно виходив з наступного.

ОСОБА_2 застрахований автомобіль Опель Вектра, державний номер НОМЕР_1 у Закритому акціонерному товаристві Українська Інноваційна страхова компанія Інвестсервіс, відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВЕ/0497675 від 12 листопада 2010 року.

Згідно п. 2 Страхового полісу передбачено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну. Страхову сума становить 50000,00 грн. Франшиза складає 510,00 грн.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона ( страховик ) зобовязується у разі настання певної події ( страхового випадку ) виплатити другій стороні (страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, страхову суму ( страхову виплату ), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 8 Закону України Про страхуваннявід 07 березня 1996 року страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми ( страхового відшкодування ) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до страхового полісу № ВЕ/0497675 від 12 листопада 2010 року ( тип договору 3-й) страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до ст. 25 Закону України Про страхуваннята ст. 990 ЦК України, виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що визначається страховиком.

Згідно ч. 3 ст. 20 Закону України Про страхуваннята ч. 3 ст. 988 ЦК України страховик зобовязаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхової суми або страхового відшкодування у передбачений договором термін.

Виходячи з вищевказаних норм, та взявши до уваги, що володільцем автомобіля Опель Вектра, д/н НОМЕР_1, на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди є ОСОБА_2, а автомобіль був застрахований в ЗАТ Українська Інноваційна страхова компанія Інтерсервіс, відповідно до страхового полісу № ВЕ/0497675 від 12 листопада 2010 року страхова сума складає 50000,00 грн., врахувавши також розмір франшизи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо стягнення із з ЗАТ Української Інноваційної страхова компанія Інтерсервісв рахунок відшкодування матеріальної шкоди позивача страхового відшкодування в сумі 49490 грн. 00 коп.

Далі, вирішуючи питання щодо позовних вимог до відповідача ОСОБА_2, суд першої інстанції правомірно виходив з наступного.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1172 ЦК України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання своїх трудових ( службових) обовязків.

Відповідно до п. 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 4 Постанови Пленуму ВСУ від 27 березня 1992 року Про практику розгляду судами цивільних справ за позовом про відшкодування шкодирозяснено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав ( договору оренди, довіреності тощо).

Відповідно до статті 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати ( страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням).

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо покладення на відповідача ОСОБА_2 обовязку відшкодувати залишкову суму реальних збитків, завданих позиву внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, розмір якої складає 57777 гривень 57 копійок.

Вирішуючи питання про розмір компенсації за нанесену моральну шкоду, у відповідності до ст. 1167 ЦК України, районний суд виходив із характеру та тривалості страждань позивача, істотності вимушених змін у його життєвих стосунках, та оцінив її розмір у 20 000 гривень.

ОСОБА_3, з таким висновком колегія суддів не може погодитися за наступних підстав.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди розмір відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо ), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат ( їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. ... При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як підтверджується матеріалами справи, внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди було завдано матеріальної шкоди майну позивача, а саме: належному йому автомобілю, внаслідок чого ОСОБА_3 зазнав моральних страждань, розмір якої, виходячи з характеру та розміру матеріальних збитків, колегія суддів вважає достатнім, оцінивши у 10000 гривень.

З урахуванням викладеного, рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 березня 2012 року підлягає зміні в частині розміру моральної шкоди, зменшивши стягувану з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду до 10000 гривень.

В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 березня 2012 року змінити, зменшивши стягувану з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду до 10000 гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_7 /підпис/ ОСОБА_8

КОПІЯ

ВІРНО: суддя апеляційного суду

Полтавської області ________ ОСОБА_1

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: