АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
22-ц/490/2095/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
Категорія 56 Доповідач - Романюк М.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :

головуючого Романюк М.М.

суддів Котушенко С.П., Петренко І.О.

при секретарі Майній Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційні скарги ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк»на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26 грудня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» про стягнення суми, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що з 01 лютого 2009 р. по 16 вересня 2011 р. працював у відповідача на посаді кредитного інспектора. При звільненні відповідач не сплатив йому преміальну (бонусну) винагороду у розмірі 17 200 грн., яку він просить стягнути з відповідача. Крім того, діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 20 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26 грудня 2011 року позовні вимоги задоволено частково: стягнуто преміальну (бонусну) винагороду в розмірі 2 200 грн. та на відшкодування моральної шкоди 300 грн., вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та позовних вимог, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають на таких підставах.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення преміальної винагороди за вилучені автомобілі частково в розмірі 2 200 грн. і відмовляючи у стягненні суми в розмірі 15 000 грн. за отримані довіреності, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог в цій частині.

З даним висновком суду судова колегія погоджується виходячи з наступного.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивач з 01 лютого 2009 р. по 16 вересня 2011 р. працював у відповідача на посаді кредитного інспектора та звільнений на підставі п.1 ст.36 КЗпП України.

Як розяснено у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат.

Порядок нарахування заробітної плати, її складові та строки виплати відповідачем передбачені «Положенням про керівництво мотивацією співробітників ПриватБанку»затвердженим головою Правління "ПриватБанку" 2004 рік. Цим Положенням передбачено наступну структуру заробітної плати працівників банку: постійна частина (тарифний оклад), перемінна частина (надбавки, доплати, одноразові виплати, премії, бонуси), соціальна частина (пільги та привілеї).

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням того, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що довіреності отримані саме позивачем, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволені позовних вимог щодо сплати бонусів за отримання довіреностей. Крім того, п.7.2 вищезазначеного Положення, виплата бонусів за отримання довіреності передбачена у випадку, якщо автомобіль було вилучено з 1 по 179 день затримки, а якщо автомобіль вилучено після 180 днів затримки передбачено виплату бонусів лише за вилучення автомобіля (а.с.7). Як вбачається з наданих документів і це підтвердив позивач, усі довіреності отримані з затримкою більш ніж 180 днів.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що виплата бонусів за вилучені автомобілі також не повинна бути стягнута, оскільки позивачем акти оформлені неналежним чином не може бути прийнято до уваги, оскільки акти, що знаходяться в матеріалах справи оформлені відповідно до вимог п.7.1 Положення. Крім того, в судовому засіданні представник відповідача підтвердив, що автомобілі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 фактично були вилучені та передані банку.

Посилання відповідача на те, що виплата бонусів це право, а не обовязок, а оскільки позивач був звільнений на підставі ст.38 КЗпП України, то позбавляється права на отримання винагороди, не може бути прийнято до уваги, оскільки з наданих документів вбачається, що позивача було звільнено на підставі ст.36 КЗпП України.

Посилання позивача на те, що судом необґрунтовано зменшена сума на відшкодування моральної шкоди, та відповідача на те, що в задоволені цих вимог необхідно відмовити за недоведеністю, також не приймаються до уваги з наступного.

Згідно ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Задовольняючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди суд обґрунтовано дійшов до висновку, що така шкода була заподіяна позивачу і з урахування усіх обставин по справі та принципу співмірності визначив суму на відшкодування моральної шкоди.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк»відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26 грудня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: