КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 1414/657/2012
Провадження № 2/1414/1259/2012 р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.10.2012 року м.Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі - судді Селіщевої А.І.,

при секретарі - Варакута Є.Ю.,

за участю представника позивача - ОСОБА_2,

та представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення звернення на предмет іпотеки та виселення, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2011 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив звернути стягнення на предмет іпотеки, розташований за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки №NKIPGI від 14.03.2008 р.) ПАТ Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з правом отримання: витягу з Державного реєстру прав власності, дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених законодавством дій для продажу предмету іпотеки.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказував, що 14.03.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № NKIPGI, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 212 857,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15.03.2028 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідач 14.03.2008 р. уклали іпотечний договір № NKIPGI (надалі - іпотечний договір). Згідно з іпотечним договором відповідач надав в іпотеку - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4.

В позові позивач вказував, що відповідач належним чином не виконує свої зобовязання, внаслідок чого станом на 25.02.2011 р. відповідач має заборгованість у розмірі - 259 108,99 грн., із яких прострочена заборгованість становить - 52 174, 06 гривень.

Посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку не бажає погашати заборгованість, позивач просив звернути стягнення на іпотечну квартиру та виселити осіб, зареєстрованих у квартирі, а саме: позивача - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, та членів його сім»ї, які проживають разом із ним у даній квартирі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення про вручення судової повістки, доказів про поважність причин неявки суду не надав.

Представник відповідача - ОСОБА_3 позов визнала частково, визнала факт наявність заборгованості відповідача перед банком у розмірі, вказаному в позовній заяві. У частині позовних вимог щодо звернення стягнення на квартиру та виселення відповідача та членів його сім»ї, представник відповідача позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні, оскільки ні ОСОБА_4 ні інші мешканці не отримували вимог від позивача про необхідність виселення у добровільному порядку з іпотечної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Служба у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без участі представника служби у справах дітей, з урахуванням законних інтересів неповнолітнії ОСОБА_5, та ОСОБА_6

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані ними письмові докази, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

14.03.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № NKIPGI, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 212 857,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15.03.2028 року.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідач 14.03.2008 р. заслали іпотечний договір № NKIPGI (надалі - іпотечний договір). Згідно з іпотечним договором відповідач надав в іпотеку квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, що належить йому на праві власності.

В своєму позові позивач вказував, що відповідач належним чином не виконує свої зобовязання, внаслідок чого станом на 08.06.2012 року має прострочену заборгованість у розмірі - 52 174,06 грн., яка складається з наступного:

-209 567.80 грн. - заборгованість за кредитом;

-48 930.20 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

-610.99 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша

фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 та ч.2 ст.1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобовязання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст. 624, 625 ЦК України, тобто при порушенні зобовязань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки, пеню та штрафи у розмірах, передбачених умовами договору.

Пунктом 2.3.7 вищевказаного кредитного договору передбачено, що у випадку прострочення по сплаті суми кредиту й процентів по кредиту, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту зі зверненням стягнення на предмет іпотеки.

Представник відповідача в судовому засіданні визнала факт неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань за кредитом, внаслідок чого виникла заборгованість, розміру якої вона не оспорювала.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. У разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця або визнання його банкрутом або при ліквідації юридичної особи - іпотекодавця іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання, якщо іпотекодержатель і правонаступник іпотекодавця не досягнуть згоди про інше. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні, суд зазначає спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою с. 38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Названі та інші повноваження надані іпотекодержателю іпотекодавцем на здійснення дій з продажу предмету іпотеки від імені іпотекодавця будь-якій особі-покупцеві у разі порушення основного зобовязання містяться у договорі іпотеки, укладеному між відповідачем та позивачем, у розділі, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Виходячи із викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню.

Разом із цим, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні його вимог щодо виселення відповідача та членів його сімї із квартири, що предметом іпотеки, виходячи із наступного.

Так, ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Стаття 40 Закону України «Про іпотеку» визначає, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Аналогічний порядок щодо виселення осіб, що мешкають у житловому будинку, який є предметом іпотеки, встановлений і в ч. З ст. 109 ЖК України.

Однак при розгляді даної справи суд прийшов до висновку, що позивачем не були дотримані вимоги, які зазначені у ч. З ст. 109 ЖК України та частинах 2 та З ст.40 Закону України «Про іпотеку».

Так, і з копії листа-попередження № ЗО.1.0./2-6R9 вбачається, що позивач попереджує відповідача про неналежне виконання узятих на себе зобовязань за кредитним договором, та про свій намір звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання зобовязань у 30-ти денний строк. Крім цього, відповідачу пропонується добровільно звільнити предмет іпотеки, разом із членами сімї та іншими мешканцями. Однак позивач не надав суду доказів того, що цей лист- попередження був отриманий відповідачем чи повнолітніми членами його сім'ї. Не може вважатись таким доказом копія реєстру претензій, яка датована лютим місяцем 2011 року, оскільки вона не підтверджує отримання особою відповідної кореспонденції.

Інших належних та допустимих доказів дотримання позивачем вищевказаних вимог закону суду не надано.

Крім цього, за клопотанням представника позивача, суд зробив запит до КЖЕП-24, за місцезнаходженням предмета іпотеки, щодо зясування осіб, які зареєстровані за цією адресою. Із довідки ф.З, за № 4478 від 18.10.2012 р. вбачається, що в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані відповідач - ОСОБА_4, та члени його сім'ї: дружина - ОСОБА_3, та неповнолітні діти - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 Однак після отримання таких відомостей, представник позивача не заявив клопотання про притягнення повнолітніх членів сім'ї відповідача до участі в справі в якості співвідповідача, хоча таке його право передбачене ст. 33 ЦПК України, і позивачу воно розяснювалось.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати: судовий збір в сумі 1700,00 грн. та витрати ІТЗ в розмірі 120 гривень.

Керуючись ст.ст. З, 4, 7, 10, 11, 214-215 ЦПК України, суд-

Вирішив:

Позов задовольнити частково.

Звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 45,50 кв.м., житловою площею 27,20 кв.м., та належить ОСОБА_4, шляхом продажу її ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені власника договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з правом отримання: витягу з Державного реєстру прав власності, дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених законодавством дій для цього продажу, із встановленням початкової ціни для її реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом.

Із коштів, отриманих від продажу квартири АДРЕСА_3, задовольнити вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4 за кредитним договором № NKIPGI від 14.03.2008 на загальну суму - 259 108, 99 (двісті пятдесят девять тисяч сто вісім грн. 99 копійок) гривень.

В задоволення вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про виселення - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір в сумі 1700,00 грн. та витрати ІТЗ в розмірі 120 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги

Суддя: Л.І.Селіщева