Справа № 0418/6884/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17 грудня 2012 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Маймур Ф.Ф.,

при секретарі Величко О.М.,

за участю: представника позивача Литвиненко О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк`до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,

ВСТАНОВИВ:

17 жовтня 2012 року позивач звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. (а.с. 1-4).

Позивач у позовній заяві та представник позивача у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог, посилались на те, що 18.08.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № DNI0GR, відповідно до умов даного договору позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 20 600 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20, 04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18.08.2013 року. На забезпечення виконання умов договору відповідач передав у іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , яка належить відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва. Зі свого боку позивач виконав, передбачені кредитним договором умови та передав відповідачу грошові кошти в розмірі 20 600 доларів США, проте відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання у зв`язку з чим, у нього виникла заборгованість перед банком, яка станом на 16.07.2012 рік становить 50 996 доларів США 04 цента, що за курсом НБУ еквівалентно 407 458 грн. 38 коп. На підставі зазначеного, позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу позивачем з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Крім того, представник позивача, посилаючись на положення ст. 109 ЖК України, ст. 40 Закону України «Про іпотеку», просив суд виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі, яка є предметом іпотеки, зі зняттям з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України, а також покласти судові витрати на відповідача. (а. с. 1-4).

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні.(а.с. 70-71)

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово належним чином, про причини не явки суд не повідомив, за таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України (а.с. 56, 65-66).

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 18 серпня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», як кредитодавцем та відповідачем ОСОБА_1 , як позичальником, було укладено кредитний договір № DNI0GR, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику строковий кредит в розмірі 20 600 доларів США на наступні цілі: у розмірі 20 000 доларів США на капітальний ремонт шляхом видачі готівки через касу, а також у розмірі 600 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,67 відсоток на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00 відсотки від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та інших платежів, з періодом сплати з 10 по 17 число кожного місяця. Для виконання даного договору позивач відкриває відповідачу рахунок № НОМЕР_1 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди та ін. платежам. Забезпеченням виконання відповідачем зобов`язань виступає іпотека двохкімнатної квартири загальною площею 46,00 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . За порушення позичальником своїх договірних зобов`язань із своєчасного повернення кредиту він зобов`язався сплатити кредитодавцю пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочення. Окрім того, умовами вказаного кредитного договору передбачено право кредитодавця вимагати дострокове виконання позичальником грошових зобов`язань за кредитним договором у випадках невиконання умов цього договору із погашення заборгованості за кредитом. Викладені обставини підтверджуються копією зазначеного кредитного договору з додатками, наявною в матеріалах справи. (а.с. 21-27).

Виконання позичальником своїх договірних зобов`язань із повернення кредиту за кредитним договором № DNI0GR від 18 серпня 2008 року забезпечено в повному обсязі договором іпотеки від 18 серпня 2008 року, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк», як іпотекодержателем, правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем ОСОБА_1 , як іпотекодавцем. Предметом зазначеного договору іпотеки є належне іпотекодавцю на праві власності нерухоме майно квартира АДРЕСА_3 . Викладене підтверджується копією зазначеного договору іпотеки квартири, копією витягу зі Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк», наявними в матеріалах справи. (а.с. 34-39).

Встановлено, що між сторонами був укладений додаток № 1 до кредитного договору № DNI0GR від 18 серпня 2008 року, в якому сторони визначили загальну вартість кредиту, а саме вартість квартири 45 000 доларів США, що підтверджується копією зазначеного додатку № 1, наявною в матеріалах справи. (а.с. 28)

Також встановлено, що позивач та відповідач ОСОБА_1 уклали додаток № 2 до кредитного договору, а саме графік погашення кредиту, в якому визначили строки, суму та відсотки погашення кредиту, що підтверджується копією зазначеного графіку, наявною в матеріалах справи. (а.с. 29-30)

Із матеріалів справи встановлено, що між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк», як заставодержателем та відповідачем ОСОБА_1 , як заставодавцем було укладено договір застави майнових прав № DNI0GR (на нерухомість) від 18 серпня 2008 року, за умовами якого даний договір забезпечує виконання зобов`язань відповідача за кредитним договором від 18.08.2008 року. крім того, заставодавець надав у заставу майнові права на отримання квартири/будинку згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_2 від 04.07.2007 року, видане виконавчим комітетом Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради, а також сторони дійшли згоди, що заставна вартість майнових прав становить 218 000 грн., що відповідає належній оцінці, максимальний розмір вимоги, яка забезпечується заставою за цим договором, складає 36 589, 20 доларів США, що підтверджується копією договору застави майнових прав від 18.08.2008 року, наявною в матеріалах справи. (а.с. 40-42)

Крім того, встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 були підписані зави про те, що відповідач є відповідно до кредитного договору - позичальником, договору іпотеки іпотекодавцем та договору застави майнових прав заставодавцем, які були укладені 18 серпня 2008 року між ним ним та позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк», а також відповідачем було заявлено, що він не проживає однією сім`єю з будь-якою особою, що підтверджується копіями додатків № 2, № 3, № 4 від 18.08.2008 року, наявними в матеріалах справи. (а.с. 31-33)

Із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 не виконує належним чином взяті на себе договірні зобов`язання за кредитним договором № DNI0GR від 18 серпня 2008 року, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку кредитодавець, скориставшись правом вимагати дострокове повернення кредиту та плати за нього, своєю письмовою вимогою від 07.06 2012 року просив відповідача погасити, здійснивши дострокове погашення кредиту. Даною вимогою також було попереджено відповідачів про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки при невиконанні такої вимоги та непогашенні заборгованості. Однак відповідачі вказану вимогу не виконали, а розмір заборгованості станом на 16.07.2012 рік склав 50 996, 04 доларів США (за курсом НБУ 7,99 гривень), з яких заборгованість за кредитом - 18 301, 34 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 146 227 грн. 70 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 8 792, 71 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 70 253 грн. 75 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом - 2 617,54 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 20 914 грн. 38 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 18 826, 27 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 150 421 грн. 70 коп. та штраф 2 458, 18 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 19 640 грн. 85 коп. Викладене підтверджується копією відповідного розрахунку заборгованості, копією письмової вимоги від 07.06.2012 року та копією поштового реєстру про відправлення листа відповідачу, наявними в матеріалах справи. (а.с. 7-20).

Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вищезазначених договорів, врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про іпотеку».

Так, відповідно до норм ст.ст. 11, 525, 627, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (ст. 1054, 1055 ЦК України), а також іпотечний договір, який має бути нотаріально посвідченим (ст.ст. 3, 18 Закону України «Про іпотеку»).

Нормою ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.

Положеннями ст. 524 ЦК України встановлено, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до норми ст. 1050 ЦК України, в контексті положення ст. 1054 ч.2 ЦК України, якщо кредитним договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась зі сплатою процентів.

Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, різновидом якої є пеня, штраф (ст.549 ЦК України).

За змістом ст.ст. 546, 547, 573 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватись заставою, якою також може бути забезпечена вимога, яка може виникнути в майбутньому. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. При цьому відповідно до ст. 575 ЦК України різновидом застави є іпотека.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку`іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Положеннями ст. 6 Закону України «Про іпотеку`встановлено, якщо будівля (споруда), що передається в іпотеку, розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві власності, така будівля (споруда) підлягає передачі в іпотеку разом із земельною ділянкою, на якій вона розташована.

Нормою ст.ст. 3, 18 Закону України «Про іпотеку», ст. 574 в контексті ст. 575 ЦК України передбачено, що іпотека як форма застави виникає і на підставі договору. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення, що також передбачено і ст.ст. 577, 585 ЦК України.

Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється в тому числі і на підставі рішення суду. Аналогічні положення містяться у нормах ст.ст. 589, 590 ЦК України.

Умовами договору іпотеки від 18.08.2008 року, передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором Іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом: переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що Іпотекодержатель зобов`язаний письмово повідомити Іпотекодавця; або продажу Предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, втому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», для чого Іпотекодавець надає Іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд Іпотекодержателя, і здійснити всі необхідні дії від імені Іпотекодавця, у тому числі отримати витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 «Про позасудове врегулювання`Закону України «Про іпотеку» передбачено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Нормою ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу встановленою статтею 38 цього Закону, а також його початкова ціна для подальшої реалізації.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку`реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені судом фактичні обставини в контексті викладених норм чинного законодавства, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між сторонами у справі кредитного договору № DNI0GR від 18 серпня 2008 року, а також договору іпотеки квартири від 18 серпня 2008 року у відповідності до вимог чинного законодавства, а також встановлено факт невиконання відповідачем ОСОБА_1 , на відміну від кредитодавця (іпотекодержателя), своїх договірних зобов`язань за вказаними договорами, що зумовило виникнення у ПАТ КБ «ПриватБанк`права на звернення стягнення на предмет іпотеки кв. АДРЕСА_3 .

Враховуючи встановлені судом та викладені вище фактичні обставини, норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що у відповідності до вимог ст. 591 ЦК України, ст.ст. 36, 38, 39, 41 Закону України «Про іпотеку`в яких зазначені способи реалізації предмета іпотеки, суд має право в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки зазначити у рішенні суду яким саме способом буде проведена реалізація предмету іпотеки, що в подальшому при виконанні рішення буде сприяти найбільш повному погашенню заборгованості відповідача за рахунок предмета іпотеки. Отже суд вважає за можливе задовольнити частково позовну вимогу ПАТ КБ «ПриватБанк`про звернення стягнення шляхом визначення способу реалізації предмета іпотеки через публічні торги із встановленням його початкової ціни на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Вирішуючи питання щодо позовних вимог про виселення та зняття з реєстрації мешканців житла, яке є предметом іпотеки, суд виходив з наступного. Так, за змістом норм ст.ст. 9, 109 ЖК України, ст.ст. 39, 40 Закону України «Про іпотеку`дійсно можливе одночасне ухвалення з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки рішення про виселення мешканців такого предмету іпотеки. При цьому з урахуванням на положення ст. 3 ЦПК України, ст. 15 ЦК України примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за наявності певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, тобто при фактичному виникнення спору з цього приводу, що також повністю узгоджується із висновками Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними у постанові №5 від 30 березня 2012 року. Підсумовуючи викладене та приймаючи до уваги, що сторонами у справі не надано, а судом не встановлено будь-яких доказів реєстрації місця проживання осіб за адресою предмета іпотеки в порушення умов договору іпотеки квартири від 18 серпня 2008 року без згоди іпотекодержателя, які до того ж відмовились на обґрунтовану та законну вимогу іпотекодержателя звільнити таке житлове приміщення, в суду відсутні підстави вважати цивільні права іпотекодержателя порушеними з цього приводу, а отже і відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про виселення.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат за первісним позовом, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 3 219 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 11, 525, 526, 530, 546, 547, 549, 573-575, 577, 585, 610, 611, 627, 629, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 6, 18, 33, 36, 38, 39, 41 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.10, 11, 57-60, 64, 208-210, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_2 від 04.07.2007 року, виданого виконавчим комітетом Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради, у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором № DNI0GR від 18.08.2008 року в розмірі 407 458 грн. 38 коп., яка складається з заборгованості за кредитом 146 227 грн. 70 коп., заборгованості за відсотками 70 253 грн. 75 коп., заборгованості з комісії 20 914 грн. 38 коп., пені 150 421 грн. 70 коп. та штрафу 19 640 грн. 85 коп., шляхом реалізації предмета іпотеки через публічні торги із встановленням початкової ціни на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк`у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»() у рахунок повернення судових витрат 3 219 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Ф.Ф. Маймур