Справа № 2-6023/11
(2/401/1600/12)
РІШЕННЯ

Іменем України

13.03.2012 року

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

при секретареві - Коломієць Я.В.,

за участі позивача ОСОБА_1,

за участі відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, де третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна»про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 12.06.2011 р. о 13.20 год. на перехресті вул. К.Лібкнехта та вул. Комсомольської у м. Дніпропетровську сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений належний позивачеві на праві власності автомобіль «Міцубісі Кольт», р/н НОМЕР_1; як зазначається позивачем при зверненні до суду пригода сталася з вини відповідача, якого постановою судді було притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП. Згідно із висновком спеціаліста товарознавця від 02 серпня 2011 року вартість відновлювального ремонтну складає 130 646 грн. 42 коп., та страховою компанією було виплачено страхове відшкодування в розмірі 24 990 грн., тому з урахуванням суми виплаченого страхового відшкодування позивач й заявила вимогу у позові про стягнення з відповідача на користь позивача на відшкодування матеріальної шкоди 105 656 грн 42 коп., 650 грн. вартість товарознавчого дослідження, 900 грн. вартість евакуації автомобіля з місця пригоди, про вирішення питання про розподіл судових витрат.

Разом з тим, на відшкодування моральної шкоди позивач просила стягнути з відповідача 15 000,00 грн., посилаючись в обґрунтування спричиненої моральної шкоди на те, що позивач отримала сильні душевні страждання, під час пригоди було поставлено під загрозу життя позивача та життя її чоловіка; страждання також були викликані тим, що було пошкоджено належне позивачеві майно, ремонт якого передбачав витрачання великої кількості грошових коштів, у звязку з чим зазначене непомірно велике навантаження було покладено на плечі її родини для забезпечення нормальних життєвих умов за відсутності в користуванні пошкодженого автомобіля. Душевні страждання були посилені категоричною відмовою відповідача відшкодувати в добровільному порядку шкоду; моральна шкода полягає також у тому, що були порушені законні права позивача. як власника, закріплені у ст. 41 Конституції України.

За судового розгляду позивач підтримала вимоги позову повністю, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просила суд повністю задовольнити поданий позов. Також відповідно до пояснень позивача пошкоджений автомобіль дуже дорога річ позивачеві, як єдина пам'ять про матір, яка померла та яка за життя хворіла, та транспортний засіб був придбаний для того, що перевозити її для лікування, та як єдину пам'ять про матір позивач не може його продати.

Відповідач не визнав позов у частині його суми, вража неприйнятною суму у 105 000,00 грн.; відповідач пояснив, що економічно невигідно робити поновлювальний ремонт транспортного засобу, вважав доцільною суму в розмірі 85 313 грн.; представник відповідача наголошував,Що на підтвердження спричинення моральної шкоди позивач не надала жодних доказів, зокрема, з лікувальних закладів, вважав розмір моральної шкоди необґрунтованим.

Заслухав пояснення сторін та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення про задоволення позову частково, виходячи з наступного.

12.06.2011 р. о 13.20 год. на перехресті вул. К.Лібкнехта та вул. Комсомольської у м. Дніпропетровську сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений належний позивачеві на праві власності автомобіль «Міцубісі Кольт», р/н НОМЕР_1. Постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.07.2011 р. ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП правопорушення: як було встановлено суддею за розгляду справи про адміністративне правопорушення 12.06.2011 р. о 1.20 год. водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_2, на перехресті вул. К.Лібкнехта та вул. Комсомольської у м. Дніпропетровську, проїхав перехрестя на червоний сигнал світлофору, в результаті чого допустив зіткнення із автомобілем «Міцубісі Кольт», р/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3

Транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; за ч. 4 ст. 64 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Отже, оскільки на виконання зазначених вище правових норм є доведеним вчинення відповідачем дорожньо-транспортної пригоди (постанова судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.07.2011 р.), то суд, розвязуючи питання лише щодо розміру відшкодування виходить з такого.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як було встановлено судом, відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження від 02.08.2011 р. по визначенню вартості шкоди в результаті пошкодження транспортного засобу ринкова вартість колісного транспортного засобу складає 85 313,52 грн.; при цьому вартість поновлювального ремонту дорівнює 130 646,42 грн.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Виконуючи обовязок доказування, позивач надала письмові докази щодо суми грошових коштів, витрачених на проведення ремонту пошкодженого автомобіля, відповідно до яких загальна вартість відновлювального ремонту складає 52 515 грн.; відповідач не оспорював вартості ремонту транспортного засобу, не клопотав про призначення відповідної експертизи, що розцінюється судом як визнання відповідачем даної обставини (ч. 1 ст. 61 ЦПК України).

Разом з тим, як було встановлено судом, між ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «Провідна»був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ВЕ №2331633 строком дії з 27.07.2010 р. по 26.07.2011 р.; забезпеченим транспортним засобом є автомобіль НОМЕР_3; ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, був встановлений в розмірі 25 500,00 грн. на одного потерпілого. 17.10.2011 р. ПрАТ «СК «Провідна»склало страховий акт та перерахувало позивачу страхове відшкодування в розмірі 24 990 грн. відповідно до платіжного доручення від 19.11.2011 р. №0049197 (сума страхового відшкодування, що підлягає сплаті потерпілій особі, складає обовязковий ліміт відповідальності страховика /25 500,00 грн./ за мінусом розміру безумовної франшизи /510 грн./).

Дана обставина не заперечувалася позивачем (ч. 1 ст. 61 ЦПК України).

За таких обставин для суду щодо вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, вбачаються підстави для ухвалення про стягнення з відповідача на користь позивача грошової суми в розмірі 28 125 грн., тобто реальних збитків (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК), тобто втрат, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі. При цьому, суд виходив з наступного розрахунку: 52 515 грн. /вартість проведеного відновлювального ремонту транспортного засобу/ - 24 990,00 грн. /страхове відшкодування, виплачене позивачеві у відповідності до платіжного доручення від 19.11.2011 р. №0049197/ + 510 грн. /франшиза, яка відповідно до п. 36.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно зі змістом якої страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування, має бути компенсована особою, відповідальною за завдані збитки/ + 900,00 грн. /витрати на транспортування транспортного засобу/.

Оскільки суду не було надано доказів щодо вартості проведення авттоварознавчого дослідження вимога позову про стягнення з відповідача на користь позивача 650,00 грн. задоволенню не підлягає.

Розвязуючи вимогу позову про відшкодування моральної шкоди, на переконання суду, є слушними доводи позивача щодо наявності передбачених законом підстав для її відшкодування (ст.ст. 16, п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України), у звязку з чим вбачаються підстави для присудження з особи, яку визнано винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, відшкодувати спричинену потерпілому моральну шкоду в розмірі 2 000,00 грн.; на переконання суду визначений розмір відшкодування моральної шкоди у справі, яка розглядалася, є справедливим та розумним.

Вирішуючи при ухваленні судового рішення на виконання ст. 215 ЦПК України в обовязковому порядку питання про розподіл судових витрат, суд виходить з приписів ч. 1 ст. 88 ЦПК України, у звязку з чим, зважаючи на часткове задоволення судом позову судові витрати підлягають присудженню позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та в розмірі 285 грн. 50 коп. щодо сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, ч. 1 ст. 88, ст.ст. 212, 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди грошову суму в розмірі 28 125 грн.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди моральної шкоди грошову суму в розмірі 2 000,00 грн.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 285 грн. 50 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя