Апеляційний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2012р. м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі: головуючого судді Сидоренко І.П., суддів Погорєлової С.О., Севєрової Є.С., при секретарі Кріворучці Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської міської ради на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 травня 2011року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Одеської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельним ресурсам", управління земельних ресурсів державного комітету України по земельних ресурсах та Одеської міської ради про визнання права на безоплатне отримання земельних ділянок, -

встановила:

20 квітня 2007року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6, Одеської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельнім ресурсам», Управління земельних ресурсів державного комітету України по земельних ресурсах та Одеської міської ради про усунення перешкод в здійсненні права власності і визнання права власності на земельні ділянки.

Заочним рішенням суду від 15 травня 2007р. позовні вимоги ОСОБА_1 LB., ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5 були задоволені (а.с.82).

Ухвалою суду першої інстанції від 22 грудня 2009р. заочне рішення суду від 15 травня 2007року було скасовано з призначенням справи до розгляду (а.с.100).

При новому розгляді справи позивачі уточнили позовні вимоги і просили суд визнати за ними право на отримання безоплатно у власність земельних ділянок, розташованих по вулиці Миколаївська дорога, 168-Г в місті Одесі в межах та розмірах раніше заявлених позовних вимог (а.с.221).

В обґрунтування позову позивачі вказали, що вони є співвласниками будівель та споруд, які розташовані по вулиці Миколаївська дорога, 168-Г в м. Одесі на підставі договорів купівлі-продажу від 29 грудня 2006р. Будівлі розташовані на земельних ділянках площею 0,3005га. В березні 2007року, з метою реалізації свого права на приватизацію земельних ділянок загальною площею 0,3005га, вони звернулись до Одеського міського управління земельних ресурсів Одеської міської ради з відповідною заявою.

05 березня 2007р. листом Одеського міського управлінням земельних ресурсів було направлено доручення на виконання технічного завдання. 12 березня 2007р. TOB «Геоконсалтинг» було затверджено технічне завдання проекту землеустрою щодо відведення їм земельних ділянок згідно з планом розподілу відповідно до якого у користуванні ОСОБА_2 знаходиться земельна ділянка площею 0,0918га, Мазур О А.- 0,0806га, ОСОБА_4 0,0887га, ОСОБА_1- 0,0394га, ОСОБА_5 0,0866га - для індивідуального дачного будівництва.

___________________________

Справа №22-ц/1590/1103/2012 Категорія 45

Головуючий по першій інстанції ОСОБА_8

Доповідач суддя Сидоренко І.П.

Одеське міське управління земельних ресурсів Одеської міської ради повідомило позивачів, що для приватизації ними земельних ділянок загальною площею 0,3005га, на яких розташовані зазначені будівлі, їм необхідно отримати згоду суміжних землекористувачів. Однак, коли вони звернулись до суміжного землекористувача ОСОБА_6, вона безпідставно відмовила у наданні такої згоди. В зв'язку з цим, позивачі вважали, що своєю відмовою ОСОБА_6 порушує їх право на безоплатне отримання земельних ділянок, передбачене ст.ст. 116, 118 ЗК України, що призвело до того, що їх заяви про безоплатну передачу зазначених земельних ділянок органами державної влади та місцевого самоврядування не розглядаються, чим порушуються їх інтереси. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Відповідач ОСОБА_6Д,. позов визнала в повному обсязі. Представник Одеської міської ради позов не визнав.

Рішенням суду від 04 травня 2011р. позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволені. Суд визнав за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5 право на безоплатне отримання земельних ділянок, які знаходяться у їхньому користуванні за адресою: місто Одеса, вулиця Миколаївська дорога, 168-Г (а.с.270-272).

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову, посилаючись на те, що рішення суду постановлене з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права, суд не прийняв до уваги всі обставини по справі (276-280).

Колегія судців, заслухав суддю-доповідача, представників сторін, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд 1 інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольнив позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі відповідно до вимог ст.118 ЗК України мають право на безоплатне отримання земельних ділянок, але відповідач ОСОБА_6 порушує їх право, відмовив їм у наданні згоди на вирішення вказаного питання.

Судова колегія погоджується з вказаним висновком суду, та вважає, що постановлено рішення суду про визнання за позивачами права на безоплатне отримання земельних ділянок не порушує права Одеської міської ради або інших осіб.

Згідно зі ст. 13 Конституції України земля є обєктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ст.ст.142-145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування належить, зокрема, земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень.

Статтею 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Представник Одеської міської ради не заперечував, що позивачам, як співвласникам, на законних підставах згідно договорів купівлі-продажу від 29 грудня 2006року належать будівлі і споруди, розташовані по вулиці Миколаївська дорога, 168-Г в м. Одесі на земельних ділянках площею 0,3005га.

Дійсно в березні 2007року, з метою реалізації свого права на приватизацію земельних ділянок загальною площею 0,3005га, позивачі звернулися до Одеського міського управління земельних ресурсів Одеської міської ради з відповідною заявою.

Судова колегія не погоджується з доводами апелянта відносно того, що вирішення вказаного питання може вирішуватися лише в позасудовому порядку, та лише письмова відмова Одеської міської ради у здійсненні права на приватизацію земельної ділянки є для позивачів єдиною підставою для звернення до суду.

Згідно ч.2 ст.118 ЗК України заяви про безоплатну приватизацію земельної ділянки розглядаються у місячний термін від дати надходження заяви до відповідної ради, у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Позивачі звернулися із відповідними заявами до Одеської міської ради, але взагалі не отримали від ради ніякої відповіді, що є порушенням їх конституційних прав, та призвело в свою чергу до звернення до суду.

Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. В резолютивній частині рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2002р. зазначено, що у справі щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів), положення частини другої статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами.

Тому доводи апелянта про необхідність розгляду питання про надання згоди на безоплатну приватизацію земельної ділянки у даному випадку лише сесією Одеської міської ради та отримання від неї письмової відмови, є безпідставними.

Не відповідають дійсності посилання апелянта на відсутність проекту землеустрою по земельній ділянці, на яку позивачі просили визнати право на безоплатну приватизацію, оскільки 05 березня 2007р. листом Одеського міського управлінням земельних ресурсів було направлено доручення на виконання технічного завдання. 12 березня 2007р. TOB «Геоконсалтинг» було затверджено технічне завдання проекту землеустрою щодо відведення їм земельних ділянок згідно з планом розподілу відповідно до якого у користуванні ОСОБА_2 знаходиться земельна ділянка площею 0,0918га, Мазур О А.- 0,0806га, ОСОБА_4 0,0887га, ОСОБА_1- 0,0394га, ОСОБА_5 0,0866га - для індивідуального дачного будівництва.

Відносно посилання апелянта на необхідність проведення державної експертизи землевпорядної документації по земельній ділянці позивачів, судова колегія вважає, що суд першої інстанції визнав лише право позивачів на безоплатну приватизацію земельних ділянок, а в подальшому вказане право буде оформлятися відповідно до вимог закону.

В судовому засіданні першої інстанції і в судовому засіданні апеляційної інстанції представники Одеської міської ради, які приймали участь по справі, не заперечували, що позивачі мають право на безоплатне отримання земельних ділянок, однак, не зважаючи на це та на подані позивачами заяви, вказане питання до цього часу Одеською міською радою не розглянуто саме на засіданні сесії ради.

Судова колегія вважає, що розглядаючи вказаний спір, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.304, 307, 311, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Одеської міської ради - відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 травня 2011року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий (підпис) Сидоренко І.П.

Судді (підписи) Погорєлова С.О.

ОСОБА_9