Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 2-6372/11

№ 2027/1210/2012

14.03.2012 р. м.Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Горбунової Я.М., при секретарі Маріновій О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Харківський електромеханічний завод»про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за затримку виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ДП «Харківського електромеханічного заводу»про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за затримку виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, моральної шкоди.

В обґрунтування позивних вимог позивач пояснила, що працювала на ДП «ХЕМЗ»на посаді контролера верстатних та слюсарних робіт 6 розряду в період часу з 11.07.1972 р. по 21.09.2011 р., була звільнена з посади на підставі ст.36 КЗпП України, за згодою сторін, розрахунок з позивачем остаточно не був проведений на момент звільнення, як того вимагає ст. 47 та ст. 116 КЗпП України. Згідно довідки підприємства станом на 17.10.2011 р. заборгованість перед позивачем становить 15338,44 грн., в тому числі компенсація 1437,87 грн, в звязку з чим була змушена звернутися до суду з вказаним вище позовом, в якому просить стягнути нараховану, але не виплачену їй заробітну плату, компенсацію, крім того просить стягнути з відповідача завдану моральну шкоду яку оцінює в сумі 5 000 гривень та середній заробіток з дня звільнення по день фактичного розрахунку.

В суді позивач підтримала позов частково, від позивних вимог в частині стягнення на її користь з відповідача моральної шкоди відмовилася, дала пояснення відповідно до викладених в позові обставин.

Представник відповідача в судовому засіданні факт заборгованості перед позивачем визнав в іншій частині проти позову заперечував, пояснивши свою позицію та надавши письмові заперечення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_1 дійсно працювала на ДП «ХЕМЗ»з 11.07.1972 р. по 21.09.2011 р., що не заперечується сторонами та підтверджується копією трудової книжки позивача. (а.с.6 -8).

Згідно довідки підприємства заборгованість перед позивачем становить 15338,44 гривень, в тому числі заробітна плата 13900,57 гривень, та компенсація 1437,87 гривень. (а.с. 9).

Частина 1 ст. 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 117 КЗпП України встановлено обовязок власника або уповноваженого ним органу виплатити працівникові у разі затримки розрахунку середній заробіток за весь час затримки. За статтею 47 КЗпП України роботодавець зобовязаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Таким чином, для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

ДП «ХЕМЗ»не заперечує того факту, що з позивачем на день її звільнення не був проведений остаточний розрахунок, але з підстав які не залежать від підприємства в підтвердженням відсутності вини підприємства представником була надана наступна інформація:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25 червня 2007р. по справі № Б-50/137-07, було порушено провадження по справі про банкрутство ДП «ХЕМЗ». Пунктом 7 вищезазначеної Ухвали передбачено, що з моменту прийняття ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство ввести мораторій на задоволення вимог кредиторів:

1) заборонити стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється відповідно до законодавства

2) заборонити нарахування неустойки (штраф, пеня) інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежного виконання грошових зобовязань.

Провадження у справі припинено згідно ухвали господарського суду Харківської області від 18 листопада 2010р. по справі № Б-50/137-07, якою було затверджено мирову угоду.

У відповідності до постанови від 29.12.2010р. винесеної старшим державним виконавцем ППВРВДВС ГУЮ у Харківській обл. Бойченко В.В., було накладено арешт на кошти ДП «ХЕМЗ»що містяться на усіх рахунках підприємства відкритих у банківських установах. У період дії вищенаведеної постанови підприємство не могло самостійно на власний розсуд розпоряджатися коштами. Постанову від 29.12.2010р. про арешт коштів боржника було скасовано 04.02.2011р. постановою начальника ППВРВДВС ГУЮ у Харківській обл. ОСОБА_2

11.01.2011р. ДПІ у Московському р-ні м.Харкова було зареєстровано в Державному реєстрі обмежень рухомого майна податкову заставу на активи ДП «ХЕМЗ»на суму податкового боргу.

Згідно з постановою Харківського окружного адміністративного суду від 24.02.2011р. по справі № 2-а-1563/11/2070, подання ДПІ у Московському р-ні м. Харкова до ДП «ХЕМЗ»про стягнення коштів за податковим боргом задоволено шляхом списання коштів заводу з усіх рахунків відкритих підприємством у банківських установах. У відповідності до п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VІ, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Таким чином, суд вважає, що відсутні підстави для покладення на відповідача відповідальності з підстав передбачених ст. 117 КЗпП України за несвоєчасну виплату при звільнені позивачу належних сум, через відсутність його вини. В звязку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в частині стягнення суми заборгованості по заробітній платі в розмірі 13900,57 гривень, та компенсації в розмірі 1437,87 гривень.

Позивач звільнений від сплати судового збору і відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір суд стягує з відповідача

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Харківський електромеханічний завод»на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 13900 гривень 57 копійок, та компенсації за затримку виплати заробітної плати в сумі 1437 гривень 87 копійок.

Стягнути з ДП «ХЕМЗ» на користь держави судовий збір в розмірі 214 гривень 60 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Я.М. Горбунова

03.04.2012