Справа № 2 - 2187 /12 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

7 листопада 2012 року Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом виселення,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2008 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом виселення.

Позивач вказував на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 10 березня 2008 року він є власником квартири АДРЕСА_1, попереднім власником якої була ОСОБА_4 В зазначеній квартирі після її продажу залишилися проживати відповідачка ОСОБА_4 та члени її сімї: ОСОБА_2 і ОСОБА_5, які добровільно виселятися не бажають і чинять йому перешкоди у користуванні квартирою.

Посилаючись на положення ст..ст.316, 321, 386, 387, 391 ЦК України, позивач просив суд усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення останніх без надання іншого житла.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, просив про його задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав. Заперечуючи проти позову, вказував на те, що він проживає в цій квартирі постійно, тривалий час, а договір купівлі-продажу квартири від 10 березня 2008 носить фіктивний характер, оскільки реального наміру продавати квартиру його мати ОСОБА_4 не мала. Просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору купівлі-продажу від 10 березня 2008 року позивач ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1.

Відповідачі добровільно з квартири виселятися не бажають і чинять перешкоди у користуванні квартирою новому власнику.

Cтаттею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України).

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом виселення є обгрунтованим і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом виселення задовольнити.

Виселити ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_2 без надання іншого житлового приміщення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Н.А. Спінчевська