РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 2-1858/11

провадження у справі № 2/616/5340/11

19 січня 2012 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді Коцюби О.М.,

при секретарі Лось Н.О.,

з участю позивачки ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Новоград-Волинський справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та на утримання дружини з якою проживає дитина, -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду з позовом та просить стягувати з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 його доходів до досягнення сином повноліття та на своє утримання у розмірі 1/6 до досягнення сином 6 років, оскільки син являється дитиною інвалідом.

У судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі, просить його задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, та давши їм належну оцінку, судом встановлено наступне.

ОСОБА_3 являється сином ОСОБА_2, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження (а.с. 3). Дитина є інвалідом, що підтверджується відповідним медичним висновком (а.с. 7). Відповідач офіційно працює у Новоград-Волинському заготівельно-відгодівельному кооперативі (а.с. 8).

В силу ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

На підстав вищевикладеного суд вирішив позов ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів на утримання сина задовольнити та стягнути відповідача аліменти у розмірі 1/3 усіх його доходів на утримання сина.

Однак, слід відмовити позивачці у задоволенні позову про стягнення витрат на її утримання, оскільки нею не надано доказів, що відповідач в змозі сплачувати таку суму. Відповідачем надано до суду копію довідки МСЕК про те, що ОСОБА_4, яка являється матірю відповідача, є інвалідом першої групи та потребує постійного стороннього догляду.

Ст.. 84 СК України, на яку посилається позивачка, передбачає, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Тому, на підставі вищевикладеного, та взявши до уваги той факт, що на утриманні відповідача є мати, інвалід 1-ї групи, у задоволенні позову в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення сином 6 років слід відмовити.

Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати.

На підставі ч. 4 ст. 10 ЦПК України розяснити позивачці, що, оскільки дитина має захворювання, періодично проходить курс лікування, то вона має право в силу ст. 185 СК України звернутися з окремим позовом до суду про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину. Додаткові витрати на дитину (витрати у звязку з хворобою, каліцтвом тощо) можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 208- 215, 367 ЦПК України, ст.ст. 180-183, 185 СК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 усіх його доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня подання позову до суду, 21.12.2011 року, до досягнення сином повноліття.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 214 грн. 60 коп..

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий: О.М. Коцюба