Єдиний унікальний номер 2-289/12
Номер провадження 2/2408/321/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2012 року

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді: Войтуна О.Б.,

при секретарі: Сіцінській А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецького регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» про стягнення коштів та визнання договору чинним, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до Чернівецького регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» про стягнення коштів та визнання договору чинним.

Просив суд:

Визнати Договір №24 - 106 від 01 листопада 2005 року укладений між Чернівецьким регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву та ОСОБА_1 чинним.

Стягнути з відповідача суму заборгованості яка виникла у результаті не виконання ним умов Договору, яка складає 37 748 (тридцять сім тисяч сімсот сорок вісім) гривень, 94 копійок.

Судові витрати (оплата державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи) покласти на Відповідача по даній справі.

В судовому засіданні позивач та його представник не зявились та надали до суду заяву у якій позовні вимоги підтримали, просили справу розглядати без їх участі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву у якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та його представник надали суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог.

Судом встановлено, що 01 листопада 2005 року між Чернівецьким регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву (Відповідачем) та ОСОБА_1 (Позивачем) було укладено Договір № 24-106 про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредиту комерційного банку. Відповідно до умов Договору Фонд (Відповідач) від імені держави відшкодовує частину відсотків за кредитом, що надається ОСОБА_2 на придбання житла Базовим відділенням Чернівецької обласної дирекції АППБ «Аваль». Кредит надається згідно з кредитним договором від 08 вересня 2005 року №014/0001/23350 на придбання житла загальною площею 85,70 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 терміном повернення 10 років (120 місяців) (а.с.8)

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтями 202, 205 Цивільного кодексу України закріплено загальне поняття правочину, яким є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин може укладатися усно або в письмовій формі.

Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до положень ст. ст. 638, 639 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може укладатись у будь - якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагається.

Відповідно до пункту 2.3 визначена згідно з Реєстром сума часткової компенсації на відповідний період за розпорядженням фонду перераховується на поточний рахунок ОСОБА_2 № в комерційному банку визначеному в п.1.1. цього договору після виконання ОСОБА_2 в повному обсязі поточних зобов'язань за кредитним договором.

З наведеного суд робить висновок, що між Позивачем і Відповідачем був укладений Договір відповідно до якого у сторін виникали певні права та обов'язки які вони мали виконувати.

Згідно п.3.3. Фонд має право достроково розірвати цей договір, письмово повідомивши про це ОСОБА_2 за 10 (десять) календарних днів, у разі:

виявлення недостатніх даних у документах, що подавалися ОСОБА_2 на етапі підготовки до укладення цього договору, та протягом терміну погашення кредиту;

невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором протягом трьох місяців;

розірвання кредитного договору між ОСОБА_2 і комерційним банком.

Ще однією підставою для розірвання договору є смерть ОСОБА_2, який уклав іпотечний договір та відмови його спадкоємців від переоформлення на них прав та зобов'язань колишнього ОСОБА_2, Фонд має право розірвати цей договір.

Даний перелік підстав для розірвання договору в односторонньому порядку є вичерпним. Тобто, на думку суду Фонд мав право розірвати даний договір лише за наявності однієї з чотирьох підстав.

Суд вважає, що можливість розірвання договору в односторонньому порядку могла бути за наявності недостатніх даних у документа. Але дана підстава не має місця, оскільки усі документи дані були надані для Фонду ще на підготовчому етапі укладання Договору, крім того ніяких вимог чи претензій з боку Фонду щодо ненадання даних у документах не було. Крім того, Договір був укладений та виконувався сторонами на протязі тривалого часу. Отже, дана підстава Фондом для розірвання Договору про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредиту комерційного банку не могла бути використана, оскільки всі надані документи та дані які зазначені в цих документах були достовірні та відповідали дійсності.

Суд вважає, що відсутня підстава для розірвання у звязку з невиконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором протягом трьох місяців. ОСОБА_2 не отримував ніяких повідомлень стосовно розірвання Договору в односторонньому порядку на цій підставі.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 853 від 4 червня 2003 року а саме п. 10 зазначено, що на підставі рішення про надання часткової компенсації, погодженого з правлінням Фонду, укладається договір про надання часткової компенсації, в якій попередньо визначається її розмір, а також зазначається умова, що надання часткової компенсації припиняється у разі не виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором. Тобто, усі питання щодо надання компенсації та ненадання ( а саме припинення надання компенсації на підставі розірвання договору) здійснюється на підставі рішення. Такого рішення не було і немає. Отже, на думку суду Фонд не мав права розривати договір про надання часткової компенсації без рішення погодженого з правлінням Фонду.

Крім того на думку суду відсутня і підстава, така як розірвання кредитного договору між ОСОБА_2 і комерційним банком. Вказана підстава також не могла застосовуватись Фондом задля розірвання договору, оскільки кредитний договір до цього часу обслуговується ОСОБА_2 про що стверджує і ОСОБА_2 і Банк. Також доказом цього є Графік погашення кредитних коштів.

Розірвання договору у звязку з смертю позивальника, виникає виключно при смерті позичальника.

Таким чином, на думку суду, у Фонду не було жодної з підстав для розірвання договору між ОСОБА_2 і Фондом. Крім цього, Фонд розірвав Договір в односторонньому порядку не маючи на це ніяких законних підстав. Взагалі не повідомив ОСОБА_2 про розірвання Договору та з яких підстав даний Договір розірваний.

Фонд не виконав умов Договору та не дотримався зобов'язань які передбачені в договорі від 01 листопада 2005 року та грубо порушив умови Договору та норми чинного законодавства.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 651 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, відповідно до п. 4.2.1 Фонд має право розірвати цей договір з ОСОБА_2, письмово попередивши його про це за 10 (десять) календарних днів. Жодних письмових попереджень чи інших листів від Фонду ОСОБА_2 (Позивач) не отримував. Більше того, ОСОБА_2 не було відомо про розірвання в односторонньому порядку договору між сторонами. На адресу ОСОБА_2 (Позивача) та наручно не було отримано повідомлень про розірвання договору.

Позивачу стало відомо про одностороннє розірвання договору лише через декілька місяців після того як Фондом було розірвано даний договір. Позивач неодноразово звертався до Фонду з запитаннями на яких підставах було розірвано договір про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредиту комерційного банку але у відповідь не отримував нічого.

Відповідно до Реєстру № 24-72 позичальників про суму сплати погашення кредиту та сплати відсотків який надається Банком для Фонду сума яку Фонд зобов'язувався сплатити складає 37 748 (тридцять сім тисяч сімсот сорок вісім) гривень , 94 копійок.

Крім того, на думку суду визнання позовних вимог, а відтак і обставин справи відповідачем відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Дослідивши матеріали справи в судовому засідання суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд вважає, що позов обґрунтований і він підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як позивач документально підтвердив понесені ним судові витрати, тому підлягають стягненню з відповідача, витрати позивача по сплаті державного мита в сумі 378 грн. грн., 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами

На підставі наведеного та керуючись, постановою Кабінету Міністрів України № 853 від 04 червня 2003 року ст. 11, 202, 205, 525, 526, 626, 651 ЦК України, ст.ст.3-4,57-60,64,66,130,208-209,212-215,218,223,294-295 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати Договір №24 - 106 від 01 листопада 2005 року укладений між Чернівецьким регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву та ОСОБА_1 чинним.

Стягнути з відповідача суму заборгованості яка виникла у результаті не виконання ним умов Договору, яка складає 37 748 (тридцять сім тисяч сімсот сорок вісім) гривень, 94 копійок.

Стягнути з Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті державного мита в сумі 378 грн. грн., 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. Б. Войтун