Справа №2-4030 Суддя-доповідач - Таран
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2012 року м.Суми

Колегія суддів з розгляду справ цивільного судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Таран С.А.,

суддів - Білецького О.М., Хвостика С.Г.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 травня 2012 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Сумського державного педагогічного університету ім. А.С. Макаренка, третя особа ОСОБА_2 про поновлення на роботі , стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу:

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 травня 2012 року у задоволенні позову ОСОБА_1 про поновлення на роботі , стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на необґрунтованість рішення суду, оскільки судом першої інстанції не були зясовані фактичні обставини справи, а в основу рішення було покладено упереджено односторонній висновок, який не ґрунтується на нормах спеціального законодавства України в галузі освіти, і тому просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити його вимоги. Апелянт доводить, що оскільки з ним неодноразово укладався строковий трудовий договір, то слід вважати, що з ним укладений трудовий договір на невизначений термін. Крім того, необхідність укладання строкового договору не викликалася умовами праці і не відповідала вимогам спеціального законодавства в галузі освіти. Суд не врахував що він продовжує виконувати заплановану науково-методичну та наукову роботу.

Судом першої інстанції встановлено і вбачається з матеріалів справи, що до 31 серпня 2011 року позивач перебував у трудових відносинах з Сумським державним педагогічним університетом ім. А.С. Макаренка. Середньомісячний заробіток позивача становив 3527, 70 грн. (а.с. 32)

Наказом №111-к від 15 жовтня 2009 року позивача було призначено на посаду доцента кафедри фізичної реабілітації з 19 жовтня 2009 року по 31 серпня 2010року. (а.с. 4)

Наказом №86-к від 01 вересня 2010 року дія трудового договору було продовжено з 01 вересня 2010 року по 31 серпня 2011 року. (а.с. 5)

Відповідно наказу № 102-к від 29 серпня 2011 року позивача було звільнено з займаної посади у звязку з закінченням строку дії трудового договору з 31 серпня 2011 року (а.с. 23). Позивач фактично припинив виконання трудових обовязків, починаючи з 01. 09. 2011 року, про що сам позивач зазначив у ході судового розгляду.

18 жовтня 2011 року позивачу було видано трудову книжку з відповідними відмітками про час прийняття на роботу та звільнення. (а.с. 33)

06 вересня 2011 року з ОСОБА_1 проведений остаточний розрахунок при звільненні, кошти сплачені через касу університету. (а.с. 35-36)

Також встановлено, що 05 травня 2011 року позивач під розпис був попереджений про закінчення строку трудового договору, про що є відповідний запис у журналі обліку виданих інформаційних листків про закінчення терміну перебування на займаній посаді. (а.с. 21-22)

Окрім того у зазначеному журналі містяться дані про існування строкових договорів з іншими викладачами університету.

Заслухавши пояснення апелянта, представників відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Пунктом 2 статті 36 КЗпП України встановлено, що підставою для припинення трудового договору є закінчення строку його дії, крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна сторона не поставила вимоги про їх припинення.

Відповідно до ст.ст. 23, 39-1 КЗпП України трудовий договір може бути укладений на визначений строк, встановлений за погодженням сторін. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, вважаються такими, що укладені на невизначений строк.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що трудовий договір з позивачем не можна вважати безстроковим, оскільки трудовий договір не визнавався недійсним, щодо визначення гарантованого строку дії.

Крім того, відповідно до статті 52 Закону України « Про освіту», статті 48 Закону « Про вищу освіту» педагогічні та науково педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладання трудового договору, в тому числі і за контрактом. Прийняття на роботу науково-педагогічних працівників здійснюється на основі конкурсного відбору.

Сторони визнали той факт, що кількість викладачів університету залежить від кількості студентів. Потреба у викладачах остаточно визначалась за результатами зарахування студентів. Тому з викладачами уклалися строкові трудові договори з граничним строком перед початком учбового року.

Посилання позивача на те, що укладений договір слід вважати укладеним на невизначений строк, оскільки трудові договори переукладалися з ним неодноразово, колегія суддів вважає безпідставним.

12 жовтня 2009 року ОСОБА_1 був звільнений з роботи за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію.( а.с.4).

Після його звільнення з позивачем укладався строковий трудовий договір з 19 жовтня 2009 року по 31 серпня 2010року, а після чого новий трудовий договір не укладався, а наказом від 01 вересня 2010 року № 86-к продовжений термін роботи позивача з 01 вересня 2010року по 31 вересня 2011 року за трудовим договором від 15 жовтня 2009 року ( а.с. 4-5). Таким чином вважати, що з ОСОБА_1 переукладався трудовий договір неодноразово не має підстав.

Крім того, продовження терміну строкового трудового договору з позивачем було проведено на його прохання, про що свідчить його заява від 30.08. 2010року, з якої вбачається, що позивач просить призначить його на посаду доцента кафедри фізичної реабілітації до оголошення конкурсу на заміщення вакантної посади.

Усупереч положенням ст.ст. 59-60 ЦПК України позивач не надав належних і переконливих доказів того, що трудовий договір укладений з ним міг бути укладений на невизначений строк.

Посилання позивача, як на підставу свого поновлення на роботі, на той факт, що він продовжує займатися науковою діяльністю, колегією суддів не може бути взято до уваги, оскільки він займається науковою роботою з здобувачами вченого ступеню, які не є аспірантами Сумського державного педагогічного університету, відповідачем не затверджувався план наукової роботи на 2011 рік.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку що у суду першої інстанції були підстави для відмови, у задоволенні позову.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Виходячи з встановлених судом обставин справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і підстав для його зміни чи скасування колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити .

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 травня 2012 року в даній справі, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючій :

Судді -