КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 1414/1071/2012
Провадження № 2/1414/1399/2012 р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.12.2012 року м.Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої по справі судді - Циганок В.Г.,

при секретарі судового засідання - Спільній Ю.В.,

за участю представника позивача- Поліщука А.М.,

представника відповідача- Лупової В.В.,

представника третьої особи- Голубок М.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства „УкрСиббанк, ОСОБА_3, третя особа: акціонерне товариство „Дельта Банк про визнання договору поруки припиненим, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визнання договору поруки від 07 березня 2007 року, укладеного між АКІБ „УкрСиббанк, правонаступником якого є ПАТ„УкрСиббанк та нею, припиненим.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що 07.03.2007 року між АКІБ „УкрСиббанк та ОСОБА_3 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого банк надав ОСОБА_3 кредит в сумі 32250,0 швейцарських франків зі сплатою 8,99 % річних та кінцевим терміном повернення до 06.03.2014 року. В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ОСОБА_3 між банком та нею 07.03.2007 року було укладено Договір поруки, згідно з яким вона зобовязалася солідарно відповідати за виконання в повному останнім своїх кредитних зобовязань. З рішення апеляційного суду Миколаївської області від 15.11.2011 року вона дізналася, що банком в односторонньому порядку було збільшено розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами на 2 %, тобто до 10,99%, внаслідок чого збільшився обсяг її відповідальності як поручителя. Оскільки банком порушено обовязок отримати попередню письмову згоду поручителя на збільшення розміру відсоткової ставки, як це передбачено п.2.1 Договору поруки, а одностороння зміна умов зобовязання не допускається, вважає поруку припиненою з дати підвищення відсоткової ставки, тобто з 01.07.2008р. Посилаючись на наведене, просила позов задовольнити.

17.09.2012 року у звязку з відступленням права вимоги за кредитним договором до участі у справі долучена третя особа: акціонерне товариство „Дельта Банк.

Позивач в судовое засідання не зявився, направив для участі у справі свого представника, який позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в заяві та просив їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, посилаючись на безпідставність та необгрунтованість позовних вимог. Судом приймалося рішення 20.06.2011 р. про стягнення в солідарному порядку кредитної заборгованості з ОСОБА_3, ОСОБА_2 Рішення пройшло апеляційну інстанцію та було змінено тільки в частині розподілу судових витрат. Збільшення відсоткової ставки відбулося внаслідок порушення ОСОБА_3 кредитного договору, що передбачено умовами цього ж договору, це не було самовільним підвищенням відсоткової ставки. Банк дотримався процедури сповіщення про це боржника та поручителя.

Представник третьої особи заперечував проти задоволення позову, пояснивши, що підстав для припинення поруки немає.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 07 березня 2007 року між ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним інноваційним „УкрСиббанк, правонаступником якого є ПАТ „УкрСиббанк, було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого банк надав ОСОБА_3 кредит в сумі 32250,0 швейцарських франків зі сплатою 8,99 % річних та кінцевим терміном повернення до 06.03.2014 року.

На забезпечення виконання вказаного кредитного договору між позивачем та банком було укладено Договір поруки, згідно з п.1.3 якого ОСОБА_2 відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобовязаннями останнього за основним договором. Пунктом 1.4 цього договору зазначено, що відповідальність поручителя та боржника є солідарною.

Позивач вважає, що правовідносини між нею та відповідачами, внаслідок збільшення з 07.07.2008 року процентної ставки на 2 (два) проценти по кредитному договору, відповідно до яких збільшився обсяг її відповідальності, припинилися.

Проте, з такою думкою суд не погоджується, виходячи з наступного.

Пунктом 10.2 Кредитного договору, укладеного між банком та ОСОБА_3, сторони визначили випадки зміни розміру процентної ставки в сторону збільшення. Позичальник підписанням вказаного кредитного договору надав згоду на збільшення розміру зобов'язань.

В свою чергу, відповідно до п. 5.1 Договору поруки поручитель підтверджує, що повністю розуміє всі умови основного договору, свої права та обовязки за договором і погоджується з ними.

Таким чином, підписуючи Договір поруки, позивач була повідомлена та знала про можливе збільшення обсягу відповідальності.

Крім того в пункті 10.2 Кредитного договору передбачено, що разі незгоди із встановлюваним новим розміром процентної ставки позичальник у семиденний термін зобовязується надати свою письмову незгоду із такою новою ставкою. Суду не надано доказів висловлення позичальником своє незгоди через підвищення йому процентної ставки.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника та кредитором боржника.

Частиною 2 ст. 553 ЦК України встановлено, що порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або в повному обсязі.

Таким чином, обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Зазначені умови договору поруки та додаткового договору є результатом домовленості сторін, які вільні у визначенні зобов'язань за договором та будь-яких інших умов своїх взаємовідносин, що не суперечить законодавству України.

Як вже зазначалося вище, відповідно до п.10.2. Договору про надання споживчого кредиту банк має право збільшувати відсоткову ставку в разі невиконання позичальником умов договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки.

З положень ч. 4 ст. 559 ЦК випливає, що в першу чергу сторони мають право самостійно в договорі поруки визначити строк для заявлення вимог поручителя. За відсутністю відповідної договірної умови слід застосовувати строки передбачені зазначеним положенням ЦК України.

Відповідно до п.3.1 Договору поруки, цей Договір діє до повного виконання сторонами зобов'язань по Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 07.03.2007 року.

Що стосується неналежного повідомлення банком щодо збільшення процентної ставки на 2 %, то таке ствердження позивача спростовується матеріалами справи, а саме листами банку № НОМЕР_1 від 17.07.2008р., № НОМЕР_2 від 17.07.2008р. та списком №771 згрупованих рекомендованих відправлень.

Пунктом 5.7 кредитного договору сторони передбачили порядок листування між ними, де зазначено, що підтвердженням факту відправлення повідомлення є поштова квитанція або інший поштовий документ, що підтверджує факт відправки або вручення або отримання повідомлення.

Поміж іншого, суд зазначає, що по цивільній справі за позовом ПАТ „УкрСиббанк до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку ухвалено рішення від 20.06.2011 року, яке рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 15.11.2011 року було змінено лише в частині розподілу судових витрат. Колегія суддів досліджувала факт збільшення процентної ставки за вказаним договором, однак не вбачила підстав для скасування рішення суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки воно ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 208-209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства „УкрСиббанк, ОСОБА_3, третя особа: акціонерне товариство „Дельта Банк про визнання договору поруки від 07 березня 2007 року, укладеного між АКІБ „УкрСиббанк, правонаступником якого є ПАТ„УкрСиббанк та ОСОБА_2, припиненим- відмовити.

На рішення суду може бути надана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: В.Г. ЦИГАНОК