Справа № 1624/1390/2012
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 листопада 2012 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області

у складі головуючого судді Сайко О.О.

за участі секретарів Несена О.І., Шкарбан Я.П..,

представника позивача та третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору адвоката ОСОБА_1 (фізичної особи), представника відповідача адвоката ОСОБА_2 (юридичної особи), представника третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Пирятинської міської ради ОСОБА_3 (юридичної особи), третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_4 (фізичної особи),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до ТОВ «Будівельна компанія «Енергобудпроект»про усунення перешкод до користування власним майном, відшкодування матеріальних та моральних збитків та зустрічною позовною заявою ТОВ «Будівельна компанія «Енергобудпроект» до ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном, позову третьої особи ОСОБА_4 до ТОВ «Будівельна компанія «Енергобудпроект»про усунення перешкод до користування власним майном,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_5 у квітні 2012 року звернулася до суду з позовом про усунення перешкод до користування власним майном, відшкодування матеріальних та моральних збитків.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.02.2010 ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області визнана мирова угода між ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, ОСОБА_5 про розподіл в натурі майна приватного підприємства «Агромаркет».

За умовами мирової угоди за відповідачем ОСОБА_6 визнано право власності на приміщення 1 гаражу «В» (площею 27,7 м2), цеху «Г»з прибудовою «г», гаража «Д», огорожі №4, частини огорожі №5 (від огорожі №4 до приміщення 2 у гаражі «В»), що становить 43/100 частини майнового комплексу, який знаходиться за адресою м. Пирятин Полтавської області, пл. Червоноармійська, 20.

За позивачем ОСОБА_5 визнано право власності на приміщення 2 гаражу «В»(площею 56,2 м2), складу «Б», адміністративного будинку «А-1», прибудови «а», огорожі №1-3, частини огорожі №5, огорож №6-7, воріт №8, що становить 57/100 частини майнового комплексу, розташованого за адресою м. Пирятин Полтавської області, пл. Червоноармійська, 20.

ОСОБА_6, ОСОБА_5 перейшло право користування земельною ділянкою (площею 0,11 га), розташованою у м. Пирятині Полтавської області, пл. Червоноармійська 20.

ОСОБА_6 зобовязувався облаштувати проїзд на територію своєї ділянки поряд з приміщенням 1 гаражу «В» до 31.12.2010.

ОСОБА_5 зобовязувалась надати ОСОБА_6 право безперешкодного проїзду через належну їй земельну ділянку до 31.12.2010.

ОСОБА_5, ОСОБА_6 зобовязувалися за спільні кошти встановити огорожу на межі земельних ділянок між приміщеннями гаража «В»та прибудови «г» до 31.03.2011.

Відповідач ОСОБА_6 виділившись із приватного підприємства «Агромаркет»зареєстрував ТОВ Будівельна компанія «Енергобудпроект», передане йому за ухвалою суду майно перейшло на баланс цього підприємства, земельна ділянка передана в оренду.

Оскільки ОСОБА_6 своїх зобовязань за умовами мирової угоди не виконав, позивач власним коштом установила огорожу із металевого профнастилу між приміщеннями гаража «В»та прибудови «г». Проте, через декілька днів установлений паркан ОСОБА_6 зруйнував. Позивачка звернулася з позовом до суду про усунення перешкод у користуванні належним їй майном та просила суд зобовязати відповідача відновити огорожу.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 5 січня 2012 року ОСОБА_6 був зобовязаний відновити огорожу. У примусовому порядку він виконав рішення суду та відновив огорожу. Проте, після закриття виконавчого провадження дав вказівку працівникам ТОВ Будівельна компанія «Енергобудпроект»різати металеву огорожу. 12.03.2012 року огорожа була знову порізана та знищена.

Своїми діями відповідач порушує право власності позивача та унеможливлює безперешкодно користуватися належними їй приміщеннями. Тому просить суд зобовязати відповідача. відновити пошкоджену ним огорожу на межі земельних ділянок до стану, у якому вона була до знищення, стягнути з відповідача відшкодування за завдану їй моральну шкоду в сумі 5000 грн та судові витрати.

У судовому засіданні, до початку розгляду справи по суті, представником відповідача було подано зустрічний позов до ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном , який ухвалою суду від 24 липня 2012 року обєднано в одне провадження з позовом ОСОБА_5

Відповідач ТОВ Будівельна компанія «Енергобудпроект» свій зустрічний позов обґрунтовує тим, що ТОВ є власником нерухомості, що розташована на земельній ділянці площею 0,90945 га та знаходиться у користуванні відповідача на підставі договору оренди від 18.05.2012 року та використовується ним для господарської діяльності. Проїзд до вказаної земельної ділянки здійснюється через земельну ділянку, що належить Пирятинській міській раді. Іншого проїзду до майна відповідача немає. Поряд з майном відповідача знаходиться приміщення гаража «В», що є власністю ОСОБА_5, між приміщенням якого та приміщенням, що належить відповідачу остання встановила огорожу. Вказана огорожа перешкоджає доступу працівників ТОВ та проїзду транспорту до нерухомості та земельної ділянки відповідача, що фактично робить неможливим здійснення товариством господарської діяльності. Просить зобовязати ОСОБА_5 усунути перешкоди у здійсненні ТОВ Будівельна компанія «Енергобудпроект» права користування власним та орендованим майном, а саме: демонтувати огорожу, що встановлена за адресою м. Пирятин Полтавської області, вул. Червоноармійська, 20, між приміщенням гаража «В»та прибудовою «г».

09 серпня 2012 року третя особа ОСОБА_4 подав до суду самостійний позов до ТОВ «Будівельна компанія «Енергобудпроект»про усунення перешкод до користування власним майном, який ухвалою суду від 09 серпня 2012 року обєднано в одне провадження з позовом ОСОБА_5 та зустрічним позовом ТОВ «Будівельна компанія «Енергобудпроект».

В обґрунтування своїх позовних вимог вказує на те, що поряд з приміщеннями, що знаходяться у власності позивачки ОСОБА_5 та земельною ділянкою, на яких вони розташовані, знаходиться його власна земельна ділянка. Рішенням міської ради від 12.12.2007 №636 йому надано дозвіл на будівництво житлового будинку з господарськими будівлями. На даний час господарські будівлі зведені, закладено фундамент та зведено цоколь житлового будинку. Проїзд, яким користується відповідач знаходиться на відстані 1 м від житлового будинку, що ним будується та на відстані 1 м від сусіднього житлового приміщення, 4 м від будинку, що належить позивачці ОСОБА_5, що є порушенням державних будівельних норм. Великовантажний транспорт та спецтехніка підприємства ТОВ Будівельна компанія «Енергобудпроект» постійно проїздить в декількох метрах від приміщень ОСОБА_4, що загрожує небезпеку їх руйнації та створює небезпеку для нього та членів його родини. Через весь двір поряд з належними йому приміщеннями тягнеться глибока колія, утворилися глибокі вибоїни. Знищення відповідачем огорожі та небажання облаштувати окремий заїзд згідно з ухвалою суду унеможливлює безперешкодне користування належними ОСОБА_4 приміщеннями. Працівниками відповідача постійно тримаються відкритими ворота та хвіртка з боку вулиці Червоноармійської, що створює умови для безперешкодного проникнення на територію двору ОСОБА_4 та крадіжки належного йому майна. Просить суд заборонити ТОВ Будівельна компанія «Енергобудпроект» користуватися проїздом з боку вул. Червоноармійською на територію його розташування поряд із діючими та такими, що будуються належними йому житловими та господарськими приміщеннями, зобовязавши Товариство відновити демонтовану ним огорожу.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав, пояснив, що відповідач порушує зобовязання за умовами визнаної судом мирової угоди від 18.02.2010, укладеної між позивачем та ОСОБА_6, який є засновником ТОВ «Будівельна компанія «Енергобудпроект», про встановлення огорожі між приміщеннями гаража «В»та прибудови «г». Дана огорожа була встановлена власними коштами позивача та невдовзі зруйнована ОСОБА_6В, у звязку з чим позивач у судовому порядку був змушений зобовязати його відновити огорожу. Після виконання рішення суду працівниками ТОВ Будівельна компанія «Енергобудпроект»за вказівкою директора ОСОБА_6 огорожа була знову пошкоджена з метою відкрити проїзд до території підприємства з вулиці Червоноармійської. Просить суд визнати дії директора ТОВ Будівельна компанія «Енергобудпроект»ОСОБА_6 неправомірними та зобовязати відповідача відновити пошкоджену ним огорожу на межі земельних ділянок до стану, у якому вона була до знищення, стягнути з відповідача відшкодування за завдану позивачці моральну шкоду в сумі 5000 грн та судові витрати.

Зустрічний позов відповідача ТОВ Будівельна компанія «Енергобудпроект» у здійсненні права користування майном не визнав, пояснив, що відповідач згідно з умовами мирової угоди повинен був облаштувати заїзд до будівель та земельної ділянки, що знаходиться в оренді цього підприємства поряд з приміщенням 1 гаража «В», дозвіл на облаштування якого виконком надав. Вважає, що не огорожа заважає доступу працівників на територію підприємства, власником якого є ОСОБА_6, а його небажання облаштувати окремий проїзд згідно домовленостей між сторонами, викладених у мировій угоді. Пояснив, що позивачка після приватизації приміщень, що знаходяться на спірній земельній ділянці, подала до виконкому міської ради заяву про надання дозволу на приватизацію земельної ділянки розміром 0, 10 га для обслуговування житлового будинку. Її заяву було задоволено, але в рішенні міської ради не вказано конкретний розмір земельної ділянки, що підлягає приватизацї, що унеможливлює виготовлення технічної документації на неї. Одночасно із прийняттям рішення про приватизацію скасовано договір оренди на вказану земельну ділянку, хоч позивачка не давала згоди на його скасування. У зв'язку з цим вважає, що відповідно до закону разом з переходом права власності на житловий будинок до позивачки перейшло право користування земельною ділянкою, на якій він знаходиться. ОСОБА_9 того, вважає, що облаштування проїзду на цій земельній ділянці технічно не можливо. Просить відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав, проти його задоволення заперечує, пояснив, що ТОВ Будівельна компанія «Енергобудпроект» є власником нерухомості, що розташована на земельній ділянці та знаходиться у користуванні відповідача на підставі договору оренди від 18.05.2012 року та використовується ним для господарської діяльності. Проїзд до вказаної земельної ділянки здійснюється через земельну ділянку, що належить Пирятинській міській раді. Установлена позивачем огорожа перешкоджає доступу працівників ТОВ та проїзду транспорту до нерухомості та земельної ділянки відповідача, що унеможливлює здійснення Товариством господарської діяльності. Відповідач не заперечує зобовязань за мировою угодою, але остання укладалася з ОСОБА_6, а не з ОСОБА_9 того, з умов мирової угоди не встановлено, яка частина земельної ділянки перейшла у користування позивача, схеми у справі немає. Позивачка мала б оформити своє право на земельну ділянку, але до цього часу цього не зробила. Позивачка самовільно встановила огорожу на земельній ділянці, що належить міській раді, яка до того ж відновлена на сьогодні, ворота якої періодично відкриваються для проїзду.

Підтримав зустрічний позов відповідача, пояснив, що проїзд до земельної ділянки ТОВ здійснюється через земельну ділянку, що належить Пирятинській міській раді. Іншого проїзду до майна відповідача немає. Встановлена огорожа фактично робить неможливим здійснення товариством господарської діяльності. Вважає, що позивачем порушено виконання зобовязань за мировою угодою. Спочатку позивачка мала б оформити документи на земельну ділянку, що їй перейшла у користування, а після цього встановлювати огорожу. Просить зобовязати ОСОБА_5 усунути перешкоди у здійсненні ТОВ Будівельна компанія «Енергобудпроект» права користування власним та орендованим майном, а саме: демонтувати огорожу, що встановлена за адресою м. Пирятин Полтавської області, вул. Червоноармійська, 20, між приміщенням гаража «В»та прибудовою «г», стягнути судові витрати, повязані з розглядом справи.

Позов третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_4 не визнав, зазначив, що проїзд розташований на землі Пирятинської міської ради. Цим проїздом користувалося колишнє ПП «Агромаркет» і поки не вирішено питання про передачу землі, на якій він знаходиться, ніхто не може заборонити користування ним. Просить відмовити у його задоволенні.

Третя особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_4 позов підтримав, пояснив, що є власником земельної ділянки, що знаходиться поряд із земельною ділянкою ОСОБА_5, на якій здійснює будівництво житлового будинку з господарськими будівлями. Проїзд, яким користується відповідач облаштований з порушенням державних будівельних норм. Проходження транспорту підприємства ТОВ Будівельна компанія «Енергобудпроект»по ньому створює небезпеку руйнації приміщень, що належить ОСОБА_4. та унеможливлює безперешкодне користування належними йому приміщеннями. ОСОБА_9 того, вважає, що земельна ділянка, на якій облаштований проїзд належить їм з дружиною на праві сумісної власності. Просить суд заборонити ТОВ Будівельна компанія «Енергобудпроект» користуватися проїздом з боку вул. Червоноармійською на територію його розташування поряд із діючими та такими, що будуються належними йому житловими та господарськими приміщеннями, зобовязавши Товариство відновити демонтовану ним огорожу. Позов ОСОБА_5 підтримав, просить його задовольнити. Зустрічний позов відповідача ТОВ Будівельна компанія «Енергобудпроект»не визнав, заперечив проти його задоволення.

Представник третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_1 позов ОСОБА_4 підтримав, просить його задовольнити, вказуючи, що згідно виконаного спеціалістом ПП «Землеустрій-2010»плану земельної ділянки колишнього ПП «Агромаркет»по вул.Червоноармійська, 20, відстань між житловим будинком ОСОБА_4, що будується, та крайньою лінією проїду, яким користується відповідач, складає від 6, 30 до 7,30 м, що є порушенням державних будівельних норм. Тому облаштування проїзду на цій земельній ділянці технічно не можливо.

.Представник третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Пирятинської міської ради ОСОБА_3 пояснив, що Пирятинська міська рада не підтримує жодну із сторін, оскільки не визначені межі земельних ділянок, що знаходяться у їх власності чи користуванні, сторони мають рівне право на користування спільним проїздом. Вважає, що спір між сторонами може бути вирішений спільними зусиллями, шляхом облаштуванням додаткового заїзду на територію ТОВ. Пояснив, що спірна огорожа знаходиться на земельній ділянці Пирятинської міської ради та межує із земельною ділянкою, що знаходиться у оренді ТОВ Будівельна компанія «Енергобудпроект».

Заслухавши пояснення представників сторін, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ОСОБА_5 обґрунтовані і позов підлягає задоволенню у частині відновлення пошкодженого майна.

Судом установлено:

18 лютого 2010 року між позивачем та засновником ТОВ Будівельна компанія «Енергобудпроект»ОСОБА_6 було укладено мирову угоду, яка визнана судом, що підтверджується копією ухвали суду від 18.02.2011 (а.с.14-15).

За умовами мирової угоди за ОСОБА_6 визнано право власності на приміщення 1 гаражу «В»(площею 27,7 м2), цеху «Г»з прибудовою «г», гаража «Д», огорожі №4, частини огорожі №5 (від огорожі №4 до приміщення 2 у гаражі «В»), що становить 43/100 частини майнового комплексу, який знаходиться за адресою м. Пирятин Полтавської області, пл. Червоноармійська, 20.

За позивачем ОСОБА_5 визнано право власності на приміщення 2 гаражу «В»(площею 56,2 м2), складу «Б», адміністративного будинку «А-1», прибудови «а», огорожі №1-3, частини огорожі №5, огорож №6-7, воріт №8, що становить 57/100 частини майнового комплексу, розташованого за адресою м. Пирятин Полтавської області, пл. Червоноармійська, 20.

ОСОБА_6, ОСОБА_5 перейшло право користування земельною ділянкою (площею 0,11 га), розташованою у м. Пирятині Полтавської області, пл. Червоноармійська 20.

ОСОБА_6 зобовязувався облаштувати проїзд на територію своєї ділянки поряд з приміщенням 1 гаражу «В» до 31.12.2010.

ОСОБА_5 зобовязувалась надати ОСОБА_6 право безперешкодного проїзду через належну їй земельну ділянку до 31.12.2010.

ОСОБА_5, ОСОБА_6 зобовязувалися за спільні кошти встановити огорожу на межі земельних ділянок між приміщеннями гаража «В»та прибудови «г» до 31.03.2011.

Оскільки ОСОБА_6 у встановлений ухвалою суду від 18.02.2010 термін своїх зобовязань за умовами мирової угоди не виконав, ОСОБА_5 власним коштом установила огорожу із металевого профнастилу між земельними ділянками, що знаходилися у користуванні сторін та закрила проїзд через ділянку, надану їй у користування, у місці, визначеному ухвалою суду. Проте, через декілька днів, встановлений позивачкою паркан, ОСОБА_6 зруйнував.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 5 січня 2012 року ОСОБА_6 був зобовязаний відновити огорожу. У примусовому порядку відповідач виконав рішення суду та відновив огорожу(а.с.67,69). Проте, після закриття виконавчого провадження дав вказівку своїм працівникам різати металеву огорожу. 12.03.2012 року огорожа була знову порізана та пошкоджена, доказами чого є надані у судовому засіданнями сторонами фотографії (а.с.54-56). Огорожа залишається пошкодженою і на даний час.

Статтею 14 ЦПК України встановлено обов'язковість судових рішень, а також визначено, що невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, передбаченої законом.

Відповідно до ч.1 ст.1192 Цивільного кодексу України ( далі ЦК України) з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Так, як у судовому засіданні дослідженими доказами у справі встановлено, що відповідач пошкодив огорожу, установлену на виконання ухвали суду, а у подальшому відновлену за рішенням суду, позов у частині відновлення огорожі підлягає задоволенню.

При цьому суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що дана огорожа існує та відновлена на сьогодні, ворота якої періодично відкриваються для проїзду. Поняття огорожа у нормативно-правових актах законодавства України визначається як будівельна конструкція, яка встановлюється з метою визначення території об'єкта, що охороняється, і призначена для запобігання проникненню на об'єкт. Згідно умов мирової угоди від 18.02.2010 спірна огорожа і була встановлена з метою визначення власної території сторін та обмеження проїзду через територію, що знаходилася у користуванні ОСОБА_5

Безпідставними, на думку суду, є також заперечення представника відповідача про те, що мирова угода укладалася з ОСОБА_6, а не з ТОВ Будівельна компанія «Енергобудпроект», яке не повинно відповідати за зобовязаннями ОСОБА_6 Відповідно до Статуту ТОВ Будівельна компанія «Енергобудпроект»ОСОБА_6 є засновником та учасником ТОВ, частка якого складає 99,69% статутного капіталу (п.8.2) (а.с.84-90). Статутний капітал відповідача був створений за рахунок внесків його учасників, зокрема і вкладу ОСОБА_6 у вигляді майна та права на користування земельною ділянкою, які він отримав за умовами мирової угоди, виділившись із приватного підприємства «Агромаркет». Умова про встановлення огорожі між ділянками, що перейшли у користування сторін, є однією з невідємних умов мирової угоди, без якої не відбулися б домовленості про виділення частки у майні ПП «Агромаркет»ОСОБА_6, тому дане зобовязання не може бути його особистим, а нерозривно повязане з його підприємницькою діяльністю як учасника ТОВ Будівельна компанія «Енергобудпроект».

ОСОБА_9 того, не можуть бути прийняті судом доводи представника відповідача про те, що позивачка не виконує умов мирової угоди в частині оформлення свого права на земельну ділянку, надану їй в користування, у звязку з чим встановити межі земельних ділянок сторін, на яких має знаходитися огорожа, неможливо.

Представник позивача у судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що позивачка після приватизації приміщень, що знаходяться на спірній земельній ділянці, подала до виконкому міської ради заяву про надання дозволу на приватизацію земельної ділянки розміром 0, 10 га для обслуговування житлового будинку. Її заяву було задоволено, але в рішенні міської ради не вказано конкретний розмір земельної ділянки, що підлягає приватизації, що унеможливлює виготовлення технічної документації на неї. Одночасно із прийняттям рішення про приватизацію скасовано договір оренди на вказану земельну ділянку, хоч позивачка не давала згоди на його скасування.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що працює на посаді начальника земельно-екологічного відділу Пирятинської міської ради і готує проекти рішень міської ради з питань приватизації землі. Чому в рішенні Пирятинської міської ради про надання дозволу ОСОБА_5 на приватизацію земельної ділянки по вул.Червоноармійська, 20 м.Пирятина не вказано розмір земельної ділянки пояснити не зміг, оскільки на час підготовки цього рішення не займав дану посаду.

Вимоги позивача про визнання дій директора ТОВ Будівельна компанія «Енергобудпроект» ОСОБА_6 неправомірними задоволенню не підлягають, оскільки позивачем предявлено вимоги про усунення перешкод у здійсненні права користування майном до ТОВ як юридичної особи, яке повинно відповідати за заподіяну його майну шкоду, тоді як ОСОБА_6 не є стороною чи третьою особою у справі.

Позовні вимоги ОСОБА_11 у частині відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки у судовому засіданні представник позивача не надав суду переконливих доказів заподіяння позивачу діями відповідача моральних чи фізичних страждань.

Не підлягає задоволенню також заявлений відповідачем ТОВ Будівельна компанія «Енергобудпроект»зустрічний позов до ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном.

Суд вважає, що для вирішення даного спору не має правового значення статус та належність Пирятинській міській раді земельної ділянки, на якій знаходиться встановлена огорожа та на якій розташований проїзд. Посилання представника відповідача на відсутність іншого проїзду до території, що належить відповідачу є необґрунтованими та безпідставними, оскільки суперечать зобовязанню його засновника ОСОБА_6 обладнати окремий заїзд на свою територію з іншої сторони. Саме небажання відповідача виконувати встановлені домовленості мирової угоди, на думку суду, і є причиною виникнення спору між сторонами. Тому факти порушення прав відповідача на землю та користування власним майном не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні дослідженими доказами по справі і вимоги про їх усунення не можуть бут задоволені.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши докази у справі, суд вважає, що у задоволенні позову третьої особи необхідно відмовити виходячи з наступного

У відповідності з положеннями ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав (частина 2 статті 152 ЗК України).

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Третя особа ОСОБА_4 не довів у судовому засіданні, яким чином облаштування проїзду створює перешкоди у користуванні та володінні його майном, яким є незакінчений будівництвом обєкт. ОСОБА_9 того, третя особа не надав достатніх доказів того, що користування проїздом з боку відповідача створює небезпеку руйнації недобудованих приміщень, що йому належить.

У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

У звязку з викладеним, на користь позивача повинні бути присуджені понесені ним судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212, 215 ЦПК України, ст. 1192 ЦК України, суд ,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Енергобудпроект»відновити до первісного стану пошкоджену огорожу із профнастилу між належним позивачу ОСОБА_5 гаражем «В»та прибудовою «г», що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Енергобудпроект»за адресою м. Пирятин Полтавської області, площа Червоноармійська, 20, яка була зведена позивачкою згідно ухвали Пирятинського районного суду Полтавської області від 18 лютого 2010 року та відновлена директором ТОВ «Будівельна компанія «Енергобудпроект»ОСОБА_6 на виконання рішення Пирятинського районного суду від 05 січня 2012 року.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Енергобудпроект»( 37 000, Полтавська обл., м. Пирятин, площа Червоноармійська, 20, ідентифікаційний номер: 36814612, п/р 0600 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, м. Харків) на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 у повернення оплати на правову допомогу 448 (чотириста сорок вісім) грн та у повернення судового збору 107 (сто сім) грн. 30 коп, а всього стягнути 553 (пятсот пятдесят три ) грн. 30 коп.

У задоволенні зустрічного позову ТОВ «Будівельна компанія «Енергобудпроект» до ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном та позову третьої особи ОСОБА_4 до ТОВ «Будівельна компанія «Енергобудпроект»про усунення перешкод до користування власним майном відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений 23.11.2012.

Головуючий