справа № 1007/353/2012
БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2012 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Білик Г.О.

при секретарі Наумець І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алеко Груп» до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2 про визнання права власності на складські приміщення, встановлення факту та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2 про зобовязання вчинити певні дії.

Свій позов обґрунтовує тим, що 10 листопада 2011 року між ТОВ «Алеко Груп» та ОСОБА_1 був укладений договір оренди нежитлового приміщення, згідно з яким відповідач взяв в оренду у позивача приміщення загальною площею 135 кв.м. в складському приміщенні №1/1, приміщення загальною площею 47 кв.м, в складському приміщенні №1/3, приміщення загальною площею 84 кв.м. в складському приміщенні №12, приміщення загальною площею 70 кв.м. в складському приміщенні №13, приміщення загальною площею 101кв.м. в складському приміщенні №14, приміщення загальною площею 152 кв.м. в складському приміщенні №18, що розташовані за адресою: с.Зазим'я, Київська області, вул. Радгоспна, 6. Проте як стверджується в тексті позовної заяви відповідач до сьогоднішнього дня відмовляється підписувати Акт прийому -передачі складських приміщень, з причини, що позивач, нібито, не являється власником даних приміщень і що договір оренди нежитлових приміщень з попереднім орендодавцем та акт прийому-передачі нежитлових приміщень до даного договору не підтверджують право власності позивача на дані нежитлові приміщення.

Як стверджує представник позивача в тексті позовної заяви ТОВ «Алеко Груп» є власником вищевказаних нежитлових приміщень, так як дане нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці власником якої є позивач та вищевказані складські приміщення перейшли у власність позивача після закінчення договору оренди укладеного з ОСОБА_2 на підставі п.8.1. договору, тому вважаючи відмову ОСОБА_1 підписувати акт прийому-передачі нежитлових приміщень необгрунтованою, представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом.

В ході розгляду справи представник позивача збільшив позовні вимоги, а саме просив суд визнати за позивачем право власності на складські приміщення, встановити факт введеними їх в експлуатацію та зобовязати відповідача підписати акт прийому- передачі нежитлових приміщень на підставі п.3.2. вже підписаного договору оренди нежитлових приміщень від 10 листопада 2011 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримала збільшені позовні вимоги та просила їх задовольнити.

В судовому засіданні 02 квітня 2012 року відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував щодо їх задоволення.

Третя особа - ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, пояснив, що на підставі договору оренди від 2006 року ним були збудовані спірні складські приміщення, в 2008 році по закінченню дії договору оренди, між сторонами був підписаний акт прийому-передачі орендованих та збудованих ним всіх нежитлових приміщень.

Суд вислухавши представника позивача, відповідача, третю особу, повно і всебічно зясувавши обставини в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 10 листопада 2011 року між ТОВ «Алеко Груп» та ОСОБА_1 був укладений договір оренди нежитлового приміщення, згідно з яким відповідач взяв в оренду у позивача приміщення загальною площею 135 кв.м. в складському приміщенні №1/1, приміщення загальною площею 47 кв.м, в складському приміщенні №1/3, приміщення загальною площею 84 кв.м. в складському приміщенні №12, приміщення загальною площею 70 кв.м. в складському приміщенні №13, приміщення загальною площею 101кв.м. в складському приміщенні №14, приміщення загальною площею 152 кв.м. в складському приміщенні №18, що розташовані за адресою: с.Зазим'я, Київська область, вул. Радгоспна, 6 .

Відповідно п.п. 2.1.-2.3. даного договору оренди сторони зобовязались призначити своїх представників для участі в двосторонній комісії з метою огляду об'єктів оренди та складання акту приймання-передачі нежитлових приміщень, який є невід'ємною частиною договору, згідно п. 2.1 договору. Об'єкти оренди передаються орендодавцем і приймаються орендарем у користування протягом 10-х днів з моменту підписання цього договору (пункт 2.2.Договору). Згідно п.2.3. договору об'єкти оренди вважаються переданими з моменту підписання сторонами Акту прийому-передачі.

Крім того, згідно п.п.3.1., 3.2 договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими особами сторін. Термін оренди починається від дня підписання сторонами Акту прийому-передачі об'єктів оренди.

Як встановлено судом в ході розгляду справи відповідач до сьогоднішнього дня відмовляється підписувати Акт прийому -передачі складських приміщень, з причини того, що позивач нібито не являється власником даних приміщень і що договір оренди нежитлових приміщень з попереднім орендодавцем та акт прийому-передачі нежитлових приміщень до даного договору не підтверджують право власності позивача на спірні нежитлові приміщення, що не заперечувалось ОСОБА_1 в судовому засіданні.

14 вересня 2006 року між позивачем та ОСОБА_2II. був укладений договір оренди складських приміщень, які розташовані за адресою: с.Зазимя Київська область, вул. Радгоспна, 6, згідно умов якого орендар мав право: обладнати обєкти нерухомості на власний розсуд та здійснити капітальний ремонт, поліпшення, добудову, перебудову, будівництво об'єктів нерухомості, перелічених в п. 1.1.договору, відповідно до вимог чинного законодавства України, передати орендодавцю всю технічну, проектну, дозвільну та іншу документацію даних об'єктів (п.п.7.2.4.,7.2.5. договору).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 за період оренди вищевказаних об'єктів нерухомості було добудовано складське приміщення № 1/1 площею 1563 кв.м., складське приміщення № 1/3 площею 759 кв.м., складське приміщення № 12 площею 2258 кв.м., складське приміщення №13 площею 5755 кв.м., складське приміщення № 14 площею 5254кв.м., складське приміщення № 18 площею 5259 кв.м., які всі розташовані за адресою: с.Зазим'я, Київська область, вул. Радгоспна 6.

Згідно до п.8.1. договору всі добудови, перепланування, будови, перебудови об'єктів нерухомості, зроблені орендарем, які не можуть бути відокремлені від об'єктів нерухомості, перелічених в п.1.1. договору, без нанесення останнім шкоди, є власністю орендодавця.

Після закінчення строку дії договору оренди ОСОБА_2 повинен був передати позивачу орендоване майно з усіма поліпшеннями та всією проектною документацією , як того вимагав договір оренди, але після розірвання договору оренди та тривалої переписки між сторонами, ОСОБА_2 не було надано позивачу всю технічну, проектну, дозвільну та іншу документацію.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

В даному випадку, право власності позивачем набуте на підставі п.8.1. вищевказаного договору оренди нежитлових приміщень.

Відповідно до ч.5.ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

З огляду на вищевикладене, керуючись п.8.1. договору оренди, суд приходить висновку, що позовна вимога позивача - власника земельної ділянки про визнання права власності на вищезазначені складські приміщення є законною та не порушує права інших осіб, в тому числі і права ОСОБА_2, так як ним був підписаний акт прийому-передачі орендованих та збудованих ним всіх нежитлових приміщень, де прямо зазначено, що орендар майнових та інших матеріальних претензій до орендодавця не має, що не заперечувалось ОСОБА_2 в судовому засіданні.

Відповідно до ст.ст.319, 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «Алеко груп» замовило розробку проектів технічного стану вищевказаних приміщень, де в паспортах технічного стану складських корпусів № № 1/1, 1/3, 12, 13, 14, 18 прямо зазначено, що технічний стан об'єктів в цілому - нормальний. оцінка стану основи - задовільний, фундаментів - нормальний, стін - задовільний, колон - нормальний, покриття - нормальний, покрівлі - задовільний, дверей та вікон - нормальний, підлоги -задовільний. Дефектів та пошкоджень не виявлено. Загроза життю та здоровю робітників, що працюють на об'єкті - немає. Загрози населенню, що мешкає поблизу об'єкта - немає. Загроза обрушення основних конструкцій об'єкта або його частини немає. Загроза забруднення довкілля навколо об 'єкта - немає. Дефектів та пошкоджень не виявлено.

Крім того позивач провів експертизу протипожежного стану вищевказаних складських приміщень, де висновок за результатами обстеження наступний: «На підставі наданих на перевірку матеріалів та проведення обстежень приміщень встановлено, що документація з забезпечення пожежної безпеки, стан наявних приміщень ТОВ «Алеко груп» відповідають вимогам Закону України «Про пожежну безпеку». Об'єкти за адресою: с. Зазим'я, вулиця Радгоспна, 6 Броварського району Київської області призначені під склади для зберігання негорючих речовин» та замовив аналіз конструктивних рішень складських споруд, відповідно якого існуюча безпека досліджуючих складських приміщень є достатньою підставою для прийому та вводу збудованих обєктів в експлуатацію.

Як встановлено в ході розгляду справи ТОВ «Алеко груп» надало ОСОБА_1 всю вищезазначену технічну та проектну документацію, договір оренди нежитлових приміщень з попереднім орендодавцем та акт прийому-передачі нежитлових приміщень до даного договору, але відповідач відмовляється підписувати акт прийому - передачі складських приміщень, так як вважає дані документи недостатніми, і на сьогоднішній день вимагає від позивача розірвати підписаний з ним договір оренди нежитлових приміщень, тим самим порушує не лише умови договору, але й вимоги ст.526 ЦК України, згідно з якою зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності».

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позивач набув право власності на вищеперераховані складські приміщення, відповідач не виконує умови договору оренди нежитлових приміщень від 10 листопада 2011 року, відмовляючись підписувати акт прийому- передачі нежитлових приміщень на підставі п.3.2. вже підписаного договору, чим порушує права позивача як власника вказаного нерухомого майна, тому позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 319, 328, ч.5 ст. 376, ст.ст. 392, 526 ЦК України, ст.ст. 60, 213 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Алеко Груп» право власності на складське приміщення №1/1, площею 1563 кв.м., складське приміщення №1/3, площею 759 кв.м., складське приміщення №12 площею 2258 кв.м., складське приміщення №13 площею 5755 кв.м., складське приміщення № 14 площею 5254 кв.м., складське приміщення № 18 площею 5259 кв.м., які розташовані за адресою: вул.Радгоспна, 6 в с.Зазим?є Броварського району Київської області.

Зобовязати ОСОБА_1 підписати акт прийому- передачі нежитлових приміщень на підставі п.3.2. вже підписаного договору оренди нежитлових приміщень від 10 листопада 2011 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.О. Білик