Провадження № 2/2517/1395/12
Єдиний унікальний № 2517/7292/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2012 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Циганка М.О., при секретарі Чміль С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції про звільнення майна з-під арешту та скасування запису в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції про звільнення майна з-під арешту та скасування запису в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна. Свої позовні вимоги мотивує тим, що постановою державного виконавця відділу ДВС Прилуцького МРУЮ від 17.11.2011 р. під час виконавчого провадження по виконавчому листу № 2-1229 від 25.07.2002 р. за рішенням Прилуцького міськрайсуду про стягнення з ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, було накладено арешт на все належне позивачу майно в межах суми стягнення - 7082,36 грн., а також - заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке йому належить. На даний час боргові зобовязанні за рішенням Прилуцького міськрайсуду виконані повністю, а подальше перебування належного позивачу майна під арештом та заборона ним розпоряджатися суттєво впливає на реалізацію його права власності, тому позивач і просить суд, скасувати накладений на його майно арешт та вилучити архівний запис з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна про накладення арешту (заборони) на частину бидинку за адресою: м. Прилуки, вул. 2-га Козача, 20/1.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, а представник відповідача держвиконавець ОСОБА_3 їх визнав.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі, з наступних підстав:

На виконанні у відділі ДВС Прилуцького МРУЮ знаходиться виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-1229/2002, виданого Прилуцьким міськрайонним судом 25.07.2002 р., про стягнення з ОСОБА_1 аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку на утримання і до повноліття дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в користь матері цієї дитини ОСОБА_2 (а. с. 14-16,19-20).

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Прилуцького МРУЮ ОСОБА_5 накладено арешт на майно, що належить боржнику ОСОБА_1, а саме: будинок за адресою: м. Прилуки, вул. 2-га, Козача, 20/1, у межах суми звернення стягнення - 7082,36 грн., а також заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_1 (а. с. 21).

З копій заяв стягувачки ОСОБА_2 від 24.04.2012 р. та 12.08.2012 р., адресованих на імя старшого держвиконавця ОСОБА_5, вбачається, що Боржник ОСОБА_1 за зазначеним вище виконавчим листом розрахувався в повній мірі. Претензій по сплаті аліментів стягувачка не має (а. с. 5,6).

З довідки, виданої старшим держвиконацем ВДВС Прилуцького МРУЮ від 18.09.2012 р. № 03- 40/1052 вбачається, що станом на 24.04.2012 р. у ОСОБА_1 відсутня заборгованість зі сплати аліментів згідно в/л 2-1229 від 25.07.2002 р. (а. с. 13).

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до вимог ст.ст. 60, 61 ЦПІ< України, які регламентують, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, крім випадків, коли мають місце підстави звільнення від доказування. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 386, 391 ЦК України, глави 4 ЖК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи дозволяють задовольнити позов в повному обсязі, оскільки позивачем ОСОБА_1 боргові зобовязання по аліментам повністю виконані, а відповідач відмовляє останньому у прийнятті рішення про скасування арешту з належного позивачу нерухомого майна.

На підставі ст.ст. 16, 321, 386, 391 ЦК України, керуючись ст.ст.Ю, 11, 60, 88, 208, 209, 212 215, 294 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції про звільнення майна з-під арешту та скасування запису в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна - задовольнити.

Зняти арешт з майна за адресою: м. Прилуки, вул. 2-га Козача, 20/1 та іншого рухомого і нерухомого майно, належного ОСОБА_1 та на яке було накладено арешт саме за виконавчим листом № 2-1229 від 25.07.2002 року за рішенням Прилуцько міськрайонного суду про стягнення з ОСОБА_1 аліментів у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вилучити архівний запис з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна про накладення арешту на частину будинку за адресою: м. Прилуки, вул. 2-га Козача, 20/1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.О.Циганко