Справа №5250 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2012 року м.Суми

Колегія суддів з розгляду справ цивільного судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Таран С.А.,

суддів - Шевченка В.А., Білецького О.М. ,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 травня 2012 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»

про стягнення грошових коштів:

в с т а н о в и л а :

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 23 травня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ «Комерційний банк «Надра» про стягнення грошових коштів задоволено повністю.

Стягнуто з ПАТ «Комерційний банк «Надра» на користь ОСОБА_2 83188 грн. 13 коп. 3 відсотків річних та 957047 грн. 52 коп. матеріальних збитків.

Стягнуто з ПАТ «Комерційний банк «Надра» на користь держави 3219 грн. судового збору.

У апеляційній скарзі ПАТ «Комерційний банк «Надра» зазначено, що рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 травня 2012 року, прийняте з порушенням норм матеріального права, тому просить скасувати дане рішення та відмовити в задоволенні позову. Доводить, що відповідно до Постанов Правління національного банку України була призначена тимчасова адміністрація на період з 10.02. 2009 року по 12.08. 2011 року та введений мораторій на задоволення вимог кредиторів за період з 10.02. 2009 року по 12.08. 2011 року , що позбавляло банк виконати зобовязання по договорам з позивачем, і підставі для стягнення 3% річних не має. Крім того, вважають, що позивачем не доведено та не надано доказів на підтвердження підстав для стягнення упущеної вигоди.

В судове засідання апеляційного суду позивач та представник відповідача не зявилися, будучи належним чином повідомлені про розгляд справи.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи та перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено і вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 в період з 03 квітня 2008 року по 14 квітня 2008 року уклав з ПАТ КБ «Надра» шість договорів строкового банківського вкладу (депозиту) на загальну суму 501 000,00 доларів США. Строк дії усіх банківських вкладів один рік. Після закінчення строку дії договорів ПАТ КБ «Надра» кошти не повернув, а тому ОСОБА_2 змушений був звернутися до суду.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 15 травня 2009 року позов ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Надра» задоволено, банк зобовязано повернути суму вкладів (депозитів).

Відповідно до ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 26 серпня 2009 року було змінено спосіб та порядок виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми 15 травня 2009 року, з ПАТ КБ «Надра» стягнуто суми вкладів (депозитів) у гривневому еквіваленті.

ОСОБА_2 у звязку з невиконанням протягом тривалого часу рішення суду від 15 травня 2009 року звернувся до суду з позовом про стягнення з ПАТ КБ «Надра» пені, відсотків за договором банківського вкладу та трьох відсотків річних. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 18.01.2009 року, яке було частково скасовано рішенням апеляційного суду Сумської області від 11 травня 2011 року, з ПАТ КБ «Надра» на користь ОСОБА_2 станом на 01.12.2010 року стягнуто пеню та три відсотки річних.

Суму вкладів (депозитів) ОСОБА_2 отримав лише 11 серпня 2011 року, чого не заперечував і представник відповідача в судовому засіданні.

Згідно із частиною 2 статті 58 Закону України « Про банки та банківську діяльність « банк не відповідає за невиконання чи несвоєчасне виконання зобовязань у разі оголошення мораторію на задоволення вимог кредиторів , зупинення операцій по рахункам, арешту власних коштів банку на його рахунках уповноваженими органами державної влади.

Протягом мораторію не нараховується неустойка ( штраф , пеня) інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобовязань перед кредиторами та зобовязань щодо сплати податків та зборів ( обовязкових платежів( п. 2 ч. 3 ста. 85 Закону України « Про банки і банківську діяльність»

В той же час , статтею 625 ЦК України визначено , що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді 3% річних не є санкцією, а виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки ( пені) за порушення зобовязання. 3% річних входять до складу грошового зобовязання, у звязку з чим дія мораторію відповідно до статі 85 Закону України « Про банки та банківську діяльність» на них не розповсюджується.

Наведені позивачем суми згідно банківських договорів 3% річних підтверджені відповідними розрахунками , які не спростовані відповідачем і в цій частині рішення не оскаржується.

Рішення суду в частині стягнення 3% річних на користь позивача є обґрунтованим та законним і підстав для його скасування чи зміни в цій частині не мається.

Разом з цим рішення суду про стягнення на користь позивача збитків (упущеної вигоди), на думку колегії суддів апеляційного суду, не відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині стягнення упущеної вигоди, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив виконання взятого на себе зобовязання, тому має відшкодувати завдані цим збитки відповідно до статті 22 ЦК України.

Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів ( упущеної вигоди) враховується заходи , вжиті кредитором щодо їх одержання.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення упущеної вигоди, суд першої інстанції виходив з припущення, що позивач міг покласти належні йому кошти , які йому не були своєчасно повернуті відповідачем , на депозитний рахунок в іншій банк - ПАТ « ВТБ банк» з можливістю отримувати інші відсотки за вкладами. Доказами заподіяння збитків , суд першої інстанції вважав те, що позивач мав намір укласти договір банківського вкладу, для підтвердження чого надав проект договору банківського вкладу. Разом з тим , позивачем надано лише зразок договору банківського вкладу і не надано доказів того, що саме йому були заподіяні такі збитки і що сам позивач мав намір зробити вклад саме цих коштів у іншій банк на інших умовах і що неповернення відповідачем суми вкладів позбавило позивача скористатися своїм право розмістити їх і іншому банку і отримати реальну можливість одержати доходи за рахунок цих коштів. Пояснення позивача та його представника, свідка ОСОБА_3 , який є партнером позивача по бізнесу, про намір позивача розмістити вклади в іншому банку, не є безспірними доказами цього факту.

Покладення на відповідача відповідальності у формі відшкодування збитків за нездійснення свого права суперечить в цілому принципам юридичної відповідальності, що настає за порушення саме зобовязань.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що у суду першої інстанції не було підстав для задоволення позовних вимог про стягнення упущеної вигоди.

Виходячи з встановлених судом обставин справи, рішення суду першої інстанції в частині стягнення на користь позивача з відповідача матеріальних збитків, судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову про стягнення завданих збитків у вигляді упущеної вигоди.

Керуючись ст.ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, 309, 314,316 ЦПК України,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 травня 2012 року в даній справі в частині стягнення 957047грн. 52 коп. матеріальних збитків на користь позивача з відповідача скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства « Комерційний банк « Надра» про стягнення матеріальних збитків в сумі 957047грн. 52 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства « Комерційний банк « Надра» на користь держави судовий збір в сумі 831грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді: