Суддя Маслов М. І.
№ 2-76/11 р.
№ 2/2029/189/2012 р
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
7.05. 2012 р. Орджонікідзевський районний суд м .Харкова у складі:
головуючого судді Маслова М.І.
При секретарі Санцевич М.В.
Представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4; третя особа: Державна нотаріальна контора №4; про розірвання договору довічного утримання, ціна позовних вимог 5595 грн.,
Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання, який був укладений 18.09.1998 року між ним та його молодшою донькою ОСОБА_4 та зареєстрований державним нотаріусом ОСОБА_5 Четвертої Харківської державної нотаріальної контори за № 2-4568, згідно якого позивач ОСОБА_3 передає у власність гр-ки ОСОБА_4 належну йому 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться в м. Харкові, по вул. Депутатська № 65. А ОСОБА_4 зобовязалась довічно утримувати ОСОБА_3, забезпечувати його харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою та залишити в його довічному безкоштовному користуванні цю 1/ 2 частину житлового будинку № 65. Оцінка договору - 5595 грн. Розмір матеріального забезпечення визначено сторонами в сумі 60 грн. щомісячно. Цей договір може бути розірвано за згодою сторін, а у випадку невиконання його вимог та відмови від добровільного розірвання однією із сторін - в судовому порядку.
Позивач є людиною похилого віку, часто хворіє, потребує всесторонньої допомоги, але його донька ОСОБА_4 приблизно роки через три змінила своє відношення до нього. Вона зовсім перестала про нього турбуватися, не слідкувала за станом його здоров'я, не слідкувала також за спірним володінням, яке їй відійшло по праву власності, усі комунальні послуги Позивач сплачував самостійно (газ, воду, електропостачання та інші комунальні послуги ). Хоча відповідно до п.2 , він повинен був безкоштовно користуватися спірною частиною будинку. Спірна частина будинку прийшла майже у аварійний стан та потребує капітального ремонту. Там неможливо мешкати: підлога провалилася, штукатурка зі стін падає, стеля провисла, дах протікає та багато іншого, що відображено в якості доказів у звіті про технічний стан частини спірного будинку.
Відповідачка халатно відноситься до позивача.. Він звернувся на початку 2005 року до старшої доньки ОСОБА_1 з проханням щоб вона його доглядала та поселила його у себе в квартирі, оскільки жити в занедбаному будинку неможливо, а фізичний стан його здоров'я такий, що він не може самостійно що-небудь відремонтувати або налагодити, бо він переніс у 2001 році таку хворобу як інсульт.
Більш того через те, що позивач у 2001 році переніс таку тяжку хворобу як інсульт, йому було потрібно проходити курс лікування, а самостійно він цього не міг робити оскільки він погано пересувався ( йому важко ходити). Він також має поганий слух, а тому це викликає певні незручності в спілкуванні з лікарями, в тому числі необхідна стороння допомога у пересуванні по місту та громадських місцях. Окремо він бажає наголосити на тому, що відповідачкою було зі спірного будинку вивезено без його дозволу таки необхідні речі як холодильник, як він повинен був харчуватися вона не думала. Відповідачка також у кімнаті, без його дозволу, самостійно зняла електролюстру, через що він не мав можливості вільно пересуватися в темний час дня, оскільки було темно. Більш того, відповідачка ОСОБА_4 самостійно, без його дозволу, майже зруйнувала спірний будинок неякісними будівельними роботами, які почала, але не закінчила. Також, ОСОБА_4 із будинку вивезла більш-менш цінні речі, забрала усі його особисті документи, такі як, наприклад, трудову книжку, його медичну картку, де були указані всі його хвороби. Через це його донька ОСОБА_1 допомагала йому з часом відновлювати цю медичну картку. І взагалі ОСОБА_1 взяла на себе усі обов'язки по уходу за позивачем.
Крім того, відповідачка жодного дня в спірному будинку не мешкала, хоча там зареєстрована, а тому повинна відповідно до діючого законодавства, та моральним устоям нашого суспільства доглядати як за позивачем (своїм батьком), так і за будинком, який їй дістався.
Позивач ОСОБА_3 затверджує, що його рідна донька ОСОБА_4 безпідставно, недобросовісно, в силу її корисливих мотивів 10 грудня 2009 року подала позовну заяву до суду про визнання його недієздатним, що істотно порушило його права та охоронювані законом інтереси, а зокрема закріплені норми.
Відповідачка ОСОБА_4 не виконує належним чином взяті на себе обовязки по його утриманню, через що останні шість років він мешкає разом із второю донькою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (Московський район м. Харкова). Крім того, відповідачка будь-яким чином намагається позбавити його можливості самостійно здійснювати його права та розпоряджатися всім його майном. Про це свідчить її заява про визнання громадянина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_2, недієздатним, у порядку окремого провадження, відповідно до ст. 234 ЦПК України, в якій з перших рядків вона критикує розірвання укладеного між ними (через його неосвіченість та необережність) договору довічного утримання від 18.09.1998 р. З відчаю, через те, що він хоче розірвати укладений між ними договір довічного утримання, вона навіть про свою рідну сестру не посоромилася згадати у своїй заяві про визнання його недієздатним. Аналізуючи зазначену заяву видно, що весь її зміст в тому, що його треба позбавити дієздатності на підставі того, що він хоче позбавити її можливості в подальшому отримати право власності на його частину житлового будинку по вул. Депутатська 65, у м. Харкові, про яку, вона зазначає у своїй заяві, яка нею була направлена до суду. Але він психічно здорова людина, яка не несе будь-яку загрозу життю або здоров'ю оточуючих його людей або самому собі, що було підкріплено довідкою з психоневрологічного диспансеру про те, що він не перебуває в даному закладі на обліку та не звертався до них за будь-якою допомогою.
Позивач має трудовий стаж біля 50 років, і весь час він працював. В наслідок своєї трудової діяльності він обіймав різні посади, але він ніколи не страждав на будь-яке психічне захворювання, в іншому випадку, йому було б присвоєно інвалідність (бестрокову), та він не працював би, не заробляв гроші. На даний час він жив би не за пенсійне забезпечення, яке йому було призначено державою за трудовим стажем, а на соціальну допомогу, яка була б йому призначена по інвалідності. До речі, відповідачка ОСОБА_4 забрала його трудову книжку, внаслідок чого йому прийшлося відновлювати відповідно до діючого законодавства свій трудовий стаж. Замість трудової книжки у нього є виписка з неї, яка належним чином завірена.
Московський районний суд м. Харкова дослідив обставини справи та 29 червня 2011 року виніс рішення суду про відмову у задоволенні заяви відповідачки ОСОБА_4 за даним позовом.
Позивач ОСОБА_3, із-за необдуманої поведінки ОСОБА_4, яка призвела до судової тяганини з приводу його психічного стану здоров'я, біля двох років перебував в стресовому стані, бо йому було дуже болісно усвідомлювати, що він виростив ось таку "вдячну" та "порядну" доньку, яка з корисливих мотивів розповсюдила неправдиву інформацію про його психічний стан здоров'я.
Він людина похилого віку, повинен був звертатися до різних юридичних установ та організацій з метою захисту своїх законних прав та інтересів. Внаслідок цього було витрачено суму у розмірі 8 000 грн., що підтверджується договором про надання юридичних послуг. Всі ці обставини дуже його пригнічують. Поведінка відповідачки, його рідної доньки ОСОБА_4 дуже негативно відображається на стані його фізичного здоров'я, та на відносинах з його друзями, сусідами та знайомими. Тому позивачем у серпні 2011 року було подано позовну заяву до Відповідачки, яка істотно порушує умови договору довічного утримання, нахабно себе поводить, що значно погіршує стан його фізичного здоров'я та призводить до погіршення технічного стану спірного будинку. Таким чином, він самостійно прийняв рішення про розірвання вищенаведеного договору у судовому порядку.
ОСОБА_4. жодного разу його не провідувала, не надала йому хоч якої-небудь матеріальної допомоги: харчами, одягом, більш того, вона навіть не намагалась цього зробити (жодної спроби не було), майже зруйнувала частину спірного будинку, не допомагає проходити курс лікування та не допомагає слідкувати за станом його здоров'я .
Позивач затверджує та наполягає на тому, що відповідачка не виконує належним чином умови договору довічного утримання, що закріпленні у п.2 договору довічного утримання від 18 вересня 1998 року, та це суперечить вимогами діючого закону (ст. 749 ЦК України та ст. 748 та ст.334 ЦК України ) і наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_4. позовні вимоги не визнала, надала суду свої заперечення і вважає, що підстав для задоволення позовних вимог немає, так як вона належним чином виконує договір довічного утримання (догляду), та в звязку з чим підстав для розірвання договору немає. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити . В суд зявлятися не стала без поважних причин.
Відповідачка про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням cт. 224 ЦПК України. Третя особа: Державна нотаріальна контора № 4 не заперечує розглядати справу за їх відсутності. Суд вважає можливим розглядати справу в порядок ст. 77, 169 п. 2, 3 ЦПК України.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, представника позивача, дослідивши матеріали справи, інші докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі.
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно cт. 744 ЦК України за договором довічного утримання одна сторона передає другій стороні у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічного утримання. Але внаслідок недобросовісності та непорядності, відповідачка ОСОБА_4 не виконує договір довічного утримання.
Згідно вказаного договору, укладеного 18 вересня 1998 р., що зареєстрований Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою за реєстром - ААН 135474, позивач ОСОБА_3 передав у власність відповідачці належний йому на праві особистої власності 1/2 частину будинку № 65, розташованого по вул. Депутатська у м. Харкові. Згідно вказаного договору, відповідачка ОСОБА_4 зобов'язалася, відповідно до п.2 зазначеного договору, надавати ОСОБА_3 довічне матеріальне забезпечення в натурі у вигляді житла, харчування, догляду і необхідної допомоги на суму не менш мінімального розміру 60 грн. щомісячно, забезпечувати лікарськими засобами за свій рахунок.
Відповідно до cт. 755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.
Що стосується додаткових витрат по справі, які позивач просить стягнути с відповідача, то вони не конкретизовані і не підтверджуються документально. Згідно ст. 60 ЦПК України позивач ці позовні вимоги не доказав, що дає підстави для відмови.
За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання договору довічного утримання обґрунтовані і вони підлягають задоволенню у повному обсязі.
На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 6,10,11, 15, 30, 31, 60, 61, 77, 81- 88, 169 п. 2, 208, 209,218, 220,224- 226 ЦПК України, ст.ст.744,755, 756 ЦК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_3; третя особа: Державна нотаріальна контора № 4 про розірвання договору довічного утримання ( догляду ) задовольнити.
Розірвати договір довічного утримання та догляду, від 18 вересня 1998 р., що зареєстрований Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою за № АА№135474, який був укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4; третя особа: Державна нотаріальна контора № 4, у звязку з невиконанням набувачем обовязків за договором довічного утримання.
В частині стягнення з відповідачки ОСОБА_4 додаткових витрат відмовити.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в Апеляційному суді Харківської області через суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення шляхом подачі апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив протягом 10ти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення набирає законної сили, відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя : Маслов М.І.