Апеляційний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2012р. м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів Сєвєрової Є.С., Цюри Т.В., при секретарі Пугачовій Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Приморського районного суду м.Одеси від 09 червня 2010року по справі за позовом ПАТ «УкрСибБанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, -

встановила:

30 червня 2009р. представник АКІБ «УкрСиббанк» (далі Банк) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого послався на те, що 31 жовтня 2006року між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у сумі 160083 швейцарських франка на придбання нежилого приміщення, розташованого за адресою: м. Одеса, вулиця Буніна, будинок 21, офіс №550, строком користування до 31 жовтня 2017року із сплатою 8,49% річних. В цей же день між Банком та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір на зазначене нежитлове приміщення. 31 жовтня 2006р. між Банком та ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір поруки. У звязку з неналежним виконанням умов договору виникла заборгованість. На підставі наведеного представник позивача просив суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму боргу в розмірі 156023,28 швейцарських франків, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 1091599грн.25коп. та судові витрати (а.с.3-6).

Заочним рішенням суду від 09 червня 2010р. позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволений в повному обсязі. Суд стягнув солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 31 жовтня 2006р. в розмірі 1091599грн.25коп., що складається з суми заборгованості за основним боргом та простроченим кредитом 983419грн.08коп., сума заборгованості по строковим та простроченим процентам за користування кредитом в розмірі 83437грн.93коп., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 16406грн.39коп., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом 8335грн.85коп. та судові витрати на суму 1950грн., що складається з суми сплаченого державного мита в розмірі 1700грн., за ІТЗ розгляду справи в розмірі 250грн. (а.с.105,106-108).

Ухвалою суду від 12 травня 2011року ОСОБА_1 було відмовлено у задоволені заяви про перегляд заочного рішення (а.с.128).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування заочного рішення суду, з посиланням на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, оскільки постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права (а.с.129-131).

Справа розглянута у відсутності апелянта ОСОБА_1, оскільки вона належним чином сповіщена про слухання справи в суді апеляційної інстанції на 28.02.2012р. Справа розглянута у відсутності відповідача ОСОБА_2, який сповіщений про слухання справи в апеляційній інстанції за останнім містом проживання, де він згідно поштового повідомлення не проживає.

Колегія суддів, заслухав суддю доповідача, представника банку, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд 1 інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов банку, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі допустили порушення умов договору і свої зобовязання за договором не виконують, що призвело до утворення заборгованості як по кредиту, так і по відсотках та призвело до утворення пені.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають обставинам справи, зібраним доказам, яким суд дав належну оцінку та нормам ЦК України.

Судом першої інстанції були встановлені факти і відповідні їм правовідносини, які виникли між сторонами.

Згідно договору про надання споживчого кредиту за № 000 від 31 жовтня 2006р. АКІБ «УкрСиббанк» надав ОСОБА_2 кредит в іноземній валюті в сумі 160083швейцарських франка в строк з 31 жовтня 2006р. по 31 жовтня 2017р. під 8,49% річних на придбання нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Одеса, вулиця Буніна, будинок 21, офіс №550 (а.с.18-27). Вказані кошти були переведені безпосередньо на рахунок для придбавання житла.

Пунктом 7.1 договору про надання споживчого кредиту встановлено, що банк має право нараховувати та стягувати пеню за несвоєчасне погашення кредитів, а також несвоєчасну сплату процентів за Договором в розмірі та в порядку, що встановлений в п.7.1. цього Договору. Крім того, 31.10.2006р між Банком та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір, згідно умов якого ОСОБА_2 передав в іпотеку банку нерухоме майно нежитлове приміщення офісу №550 в будинку №21 по вулиці Буніна у м. Одесі (а.с.31-33).

В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 31.10.2006р. між Банком та ОСОБА_2, ОСОБА_1 було укладено договір поруки за №55108, згідно якого ОСОБА_1 виступила перед Банком поручителем за виконання ОСОБА_2 своїх зобовязань за кредитним договором перед Банком (а.с.34). Зазначеним договором була встановлена солідарна відповідальність позичальника і поручителя перед кредитором, що відповідає вимогам ч.2 ст. 554 ЦК України.

Про порушення позичальником умов кредитного договору поручителю та позичальнику було повідомлено Банком листами від 20.03.2008р. (а.с.37-38,39). Згідно поштових повідомлень, відповідачі особисто отримали листи Банку 14.03.08р. та 28.03.2008р., однак, у наданий строк відповідачами вимога Банку виконана не була (а.с.41)..

Судом першої інстанції було встановлено, що з боку ОСОБА_2 умови кредитного договору належним чином виконані не були.

Так, згідно розрахунку заборгованості на аркуші справи 11-17 через невиконання відповідачами своїх зобовязань перед банком за договором кредитування, станом на 23.06.2006р. виникла заборгованість в розмірі 156023,28 швейцарських франків, що в еквіваленті по курсу НБУ на зазначену дату складає 1091599грн.25коп., яка складається з заборгованість за основним та простроченим кредитом в розмірі 140560,99 швейцарських франків, що дорівнює еквіваленту 983419грн.08коп.; заборгованість по строковим та простроченим процентам за користування кредитом в розмірі 11925,86 швейцарських франків, що дорівнює еквіваленту 83437грн.93коп.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом складає 2344,98 швейцарських франків, що дорівнює пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом складає 1191,45 швейцарських франків, що дорівнює еквіваленту 8335грн.85коп.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв, ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст.525 ЦПК України одностороння відмова від виконання договірного зобов'язання не допускається. Згідно ч.І ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч.3 цієї же статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частино 2 ст.533 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

На підставі викладеного, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, приймаючи до уваги недопустимість односторонньої відмови від виконання договірного зобов'язання, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що позов банку є обґрунтованими та підлягає задоволенню в повному обсязі, шляхом стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором в розмірі 1091599грн.25коп. Стягнення боргу проводити в гривневому еквіваленті по відношенню до швейцарського франку за курсом Національного Банку України на день проведення оплати по поверненню боргу.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідачі не надали суду першої інстанції та апеляційної інстанції доказів на підтвердження своїх заперечень.

Доводи апелянта щодо неналежного сповіщення про час та дату судових засідань, спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що відповідачі були належним чином повідомлені про слухання справи - а.с.59,61,62,63,66,67,69,85,87,91,95,96,99,100,101. А відповідач ОСОБА_1 приймала участь у судовому засіданні 01 жовтня 2009року і 26 січня 2010року (а.с.60, 86).

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 червня 2010року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: І.П.Сидоренко

Судді: Т.В.Цюра

ОСОБА_3