Справа № 1109/7051/12
Номер провадження 2/1109/3040/12
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2012 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді: Бершадської О.В.

при секретарі: Матірна Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія АХА Страхування до ОСОБА_1, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача АСТ Вексель, Моторно транспортне страхове бюро України про стягнення суми страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач у липні 2012 року звернувся в суд із позовом, яким просить стягнути із відповідача на його користь 3 357 грн. 22 коп. суми страхового відшкодування та понесені ним судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.90-92).

Відповідач ОСОБА_1 в суді позов не визнав, зазначив, що на момент ДТП його цивільна відповідальність була застрахована страховиком АСТ Вексель згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВС/4615997 від 23.02.2009 року. Вважає, що відповідачем у даній справі повинно виступати АСТ Вексель, яке несло цивільно- правову відповідальність за нього, ОСОБА_1, на час дорожньо-транспортної пригоди. Однак, АСТ Вексель не може виступати відповідачем, оскільки ліквідовано. В звязку з цим, шкоду відшкодовує МТСБУ.

В судове засідання 19.09.2012 року відповідач та його представник не з»явились, просили продовжити розгляд справи у їх відсутності та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, так як позов пред»явлено не до тієї особи (а.с. 94-97).

Треті особи, які залучені до участі в справі згідно ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.08.2012 року та 27.08.2012 року, АСТ Вексель, Моторно транспортне страхове бюро України, їх представники в судове засідання не зявились, про день та час розгляду справи повідомлялись. Від третьої особи- Моторно транспортне страхове бюро України, його представника надійшли, через канцелярію суду, письмові пояснення, в яких зазначається, що МТСБУ здійснює свою діяльність відповідно до Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, законодавства України та свого Статуту. Пунктом 20.3 статті 20 Закону визначено, що у разі ліквідації страховика обовязки по договорах обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виконує ліквідаційна комісія, а у разі недостатності коштів та/або майна страховика для їх виконання- МТСБУ. Згідно пп. ґ п. 41.1 статті 41 Закону встановлено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння: у разі недостатності коштів та майна страховика- учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/ або ліквідований, для виконання його зобовязань за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. При цьому, у разі ліквідації страховика або визнання його неплатоспроможним ( банкрутом) відповідно до закону страховик зобовязаний передати до МТСБУ всі матеріали щодо укладених ним договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Такий страховик зобовязаний перерахувати до відповідних централізованих страхових резервних фондів кошти в обсягах сум незароблених страхових премій з цього виду страхування. На даний момент АСТ Вексель не було передано до МТСБУ матеріали щодо укладених ним договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Отже, для задоволення своїх вимог, позивач мав здійснити дії, передбачені Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом. Таким чином, МТСБУ отримає змогу здійснювати виплати за АСТ Вексель після закінчення ліквідаційної процедури та передачі справи до МТСБУ. Крім цього, виплати будуть здійснюватись кредиторам, згідно реєстру кредиторів, затвердженого господарським судом. На сьогоднішній день у МТСБУ відсутні правові підстави для проведення виплат за АСТ Вексель (а.с. 77-78).

Суд на місці ухвалив, продовжити розгляд справи без участі сторін, на підставі наявних у ній письмових доказів.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що 30.03.2009 року між ЗАТ СК АХА Україна та ОСОБА_2 був укладений договір серії ИБ №2168606/05АК страхування наземного транспорту, за яким застраховано майнові інтереси останнього, повязані з експлуатацією наземного транспортного засобу- легкового автомобіля НОМЕР_1.

11 листопада 2008 року Закрите акціонерне товариство Страхова компанія Український страховий Альянс реорганізовано в Закрите акціонерне товариство Страхову компанію АХА Україна та в подальшому перейменовано в Приватне акціонерне товариство СК АХА Україна. 20-23 січня 2011 року прийнято рішення про приєднання ПАТ СК АХА Україна до Приватного акціонерного товариства Страхової компанії АХА Страхування. Відповідно до п.1.1 Статуту Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АХА Страхування, зареєстрованого у відділі реєстрації та єдиного реєстру Запорізької міської ради 22.08.2003 року за №0010831 є правонаступником ЗАТ СК Український страховий Альянс.

Згідно умов договору страхування, страховими ризиками були визначені втрата , знищення, пошкодження транспортного засобу, його частин, деталей, приладів внаслідок: дорожньо-транспортної пригоди, протиправних дій третіх осіб у будь-якому місці знаходження транспортного засобу; стихійного лиха ( повінь, буря, ураган, смерч, цунамі, шторм, злива, град, обвал, лавина, оповзень, вихід підгрунтових вод, паводок, сель, удар, блискавки, просідання ґрунту, тобто обставини, що сталися в незалежності від волі Страхувальника/довіреної особи та які неможливо було попередити), падіння дерев та інших предметів, нападу або інших дій тварин; пожежі чи самозаймання транспортного засобу; незаконного заволодіння транспортним засобом ( угон) у будь-якому місці знаходження (а.с. 7).

09.08.2009 року о 18:00 год. ОСОБА_1, керуючи т/з ВАЗ-21070, д/н НОМЕР_2 по автодорозі Одеса-Мелітополь 178 км.+240 м., не вибрав безпечну швидкість руху та не витримав безпечну дистанцію, внаслідок чого допустив зіткнення з т/з ОСОБА_3, д/н НОМЕР_3, в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Автомобілем DAEWOO Sens, д.н. НОМЕР_3 керував ОСОБА_2.

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16.09. 2009 року водія ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу( а.с. 9).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи стосовно якої вона ухвалена, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

09.08.2009 року страхувальник ОСОБА_2 звернувся до позивача із заявою №9925/09 про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу, на що позивачем було проведено розрахунок суми страхового відшкодування та складено страховий акт за №9925/09/05/15 від 08.10.2009 року, за яким вартість страхового відшкодування, в звязку із страховим випадком становить 3 357 грн. 22 коп. (а.с.12). Відповідно до платіжного доручення №17218 від 09.10.2009 року було здійснено виплату за завдану шкоду застрахованому автомобілю внаслідок ДТП з вини відповідача в розмірі 3 357,22 грн. (а.с. 14).

Статтею 979 Цивільного Кодексу України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати платежі та виконувати інші умови договору.

Стаття 1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно статті 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 27 Закону України « Про страхування», ст. 993 ЦК України, страхування кредитів, після виплати страхового відшкодування до страховика в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як вже зазначалося вище, позивачем дійсно було здійснено виплату страхового відшкодування потерпілій особі, тобто до страховика перейшло право вимоги до винної в ДТП особи, а саме до відповідача.

Проте, судом встановлено, що на момент вчинення ДТП транспортний засіб ВАЗ-21070, д.н. ВА 4484АК був забезпечений полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВС/4615997, де страховиком виступило АСТ Вексель. Згідно вказаного полісу, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відпові дальність якої застрахована за договором (а.с.40).

10.08.2009 року ОСОБА_1 повідомлено АСТ Вексель про настання випадка, зазначеного у вище вказаному полісі (а.с.41).

Згідно постанови Господарського суду м. Києва від 18.05.2010 року, АСТ Вексель визнано банкрутом.

Відповідно до п.3 ст. 20 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №1961- IV від 01.07.2004 року, у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов'язки по договорах обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов'язки, для виконання яких у страховика, який ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов'язків у повному обсязі гарантується коштами МТСБУ.

Згідно пп. ґ п. 41.1 ст. 41 вказаного вище Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 14 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом №2343-ХІІ від 14.05.1992 року, конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують. Кредитори за вимогами щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також за вимогами щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян, мають право подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують. Вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 33 ЦПК України суд, за клопотанням позивача, не припиняючи розгляд справи , замінює первісного відповідача належним, якщо позов пред»явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом або залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача.

Зі змісту наведеної норми, яка повністю кореспондується з вищевказаними нормами законів , вбачається, що право обирати коло осіб, до яких може бути пред»явлено позов, цілком належить позивачу і саме виходячи з його волі, наявність якої є обов»язковою і яка має бути виражена у відповідному клопотанні, суд має прийняти рішення щодо заміни певних осіб на інших , або залучення нових осіб у відповідному процесуальному статусі.

Зазначене підтверджується позицією Верховного суду України , викладеній у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» , яка визначає, що при пред»явленні позову до частини відповідачів суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів . Суд зобов»язаний вирішити справу за тим позовом, що пред»явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначено в ньому.

Виходячи з викладеного, та враховуючи те, що сторона позивача під час розгляду справи не заявила відповідного клопотання про заміну відповідача або залучення співвідповідача, та оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову, так як позов пред»явлено не до тієї особи, яка має відповідати.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 979 , 993, 1187, 1191 ЦК України , ст. 27 ЗУ « Про страхування», ст. 14 ЗУ Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом №2343-ХІІ від 14.05.1992 року, ст.ст. 20, 41 ЗУ Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №1961- IV від 01.07.2004 року та керуючись ст. ст.10, 11, 60, 61, 88, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія АХА Страхування до ОСОБА_1, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача АСТ Вексель, Моторно транспортне страхове бюро України про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 3 357, 22 грн., судових витрат - відмовити .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда

ОСОБА_4