Справа № 1319/2-307/11 Головуючий у 1 інстанції: Борейко С. В.
Провадження № 22-ц/1390/4276/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Д.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2012 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Зверхановської Л.Д.

суддів: Цяцяка Р. П., Шеремети Н.О.

при секретарі: Служала А.Ю.

з участю: позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Ідея Банк на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18 квітня 2012 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 18 квітня 2012 року задоволено позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Ідея Банк про стягнення невиплаченої заробітної плати за один місяць.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Ідея Банк на користь ОСОБА_2 3 579,00 (три тисячі пятсот сімдесят девять) грн.. заборгованості.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Ідея Банк на користь держави судовий збір в розмірі 214 грн. 60 коп.

Рішення в частині стягнення заборгованості у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Рішення суду оскаржило Публічне акціонерне товариство Ідея Банк.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є необґрунтованим, безпідставним та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що трудова угода від 27 вересня 2010 року, укладена між сторонами, за своєю юридичною природою була цивільно-правовим договором щодо виконання обовязків юрисконсульта судової віндикації Департаменту віндикації, оскільки в самому договорі було зазначено, що угода є цивільно-правовою. Вважає, що висновки суду щодо застосування до спірних правовідносин трудових норм хибні, бо в угоді вказано, що на неї не поширюється дія Кодексу законів про працю України. Звертає увагу суду, що відсутні правові підстави для виплати позивачу грошової винагороди, оскільки цивільно правові відносини між ПАТ Ідея Банк до ОСОБА_2 припинилися з 01 листопада 2010 року та судом не встановлено і позивачем не доведено факту виконання роботи в листопаді 2010 року.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким залишити без задоволення позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Ідея Банк про стягнення невиплаченої заробітної плати за один місяць.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, оскаржуване рішення не у повній мірі відповідає даним вимогам.

Задовольняючи позов та стягуючи з відповідача на користь ОСОБА_2 3579 грн. заборгованості, районний суд виходив з того, що між сторонами було укладено строковий трудовий договір і ПАТ Ідея Банк не виплатив позивачу заробітну плату за листопад 2010 року.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 26.07.2010 року та 27.09.2010 року між ОСОБА_2 та відповідачем було укладено трудові угоди, згідно яких позивач зобовязувався виконувати обовязки юрисконсульта відділу судової віндикації Департаменту віндикації ПАТ Ідея Банк(зокрема по договору від 27.009.2010 року до 30.11.2010 року), а відповідач зобовязувався за виконання обовязків виплачувати йому грошову винагороду в розмірі 4 500 грн. за один місяць.

У цих же угодах вказано, що на дані угоди не поширюється дія КЗпП України. Угода є цивільно- правовим договором.

Однак, на зазначене районний суд уваги не звернув.

Доказами того, що між сторонами не було укладено трудового договору є те, що відповідачем не видавався наказ про прийом ОСОБА_2 на роботу, не вносились відповідні записи у його трудову книжку, яку він навіть не здавав відповідачу, він не дотримувався правил внутрішнього трудового розпорядку банку, на нього не вівся табель обліку робочого часу.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що за своєю суттю договір, укладений між сторонами 27.09.2010 року є цивільно - правовим договором підряду.

Частиною 1 ст.837 ЦК України визначено, що за договором підряду одна сторона(підрядник)зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони(замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, у порушення даних норм права позивачем на підставі належних та допустимих доказів не доведено того, що у листопаді 2010 року він виконував будь яку роботу, передбачену умовами угоди від 27.09.2010 року.

Натомість відповідачем подано акт від 30.11.2010 року про те, що у період з 02.11.2010 року по 30.11.2010 року ОСОБА_2 будь яких доручень за трудовою угодою(цивільно правовим договором від 27.09.2010 року) не виконував.

Більше того, 29.10.2010 року відповідач був повідомлений про розірвання з ним трудової угоди з 1.11.2010 року, а його твердження про те, що йому не могли вручити даного повідомлення, так як у цей день він перебував у відрядженні у Надвірнянському районному суді ІваноФранківської області є безпідставними, так як вони спростовуються показаннями допитаного по справі свідка ОСОБА_3, актом про ознайомлення працівника з листом повідомленням про розірвання з ініціативи банку з 01.11.2010 року договору від 27.09.2010 року, самим листом - повідомленням від.29.10.2010 року та заявою на видачу готівки від 29.10.2010 року, яка підписана в банку самим позивачем.

А тому колегія суддів вважає, що оцінюючи зібрані по справі докази, суд не дотримався встановленого ст.212 ЦПК України принципу оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й обєктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозвязку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін, та не дав їм належної оцінки.

Виходячи з викладеного, на думку колегії суддів, оскільки позивач у листопаді 2010 року не виконував будь якої роботи, передбаченої трудовою угодою від 27.09.2010 року, то висновок суду першої інстанції про те, що з відповідача слід стягнути грошову винагороду за цей місяць, є помилковим.

Оскільки оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, то його слід скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Ідея Банк задовольнити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18 квітня 2012 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Ідея Банк про стягнення невиплаченої заробітної плати за один місяць.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий :

Судді: