Справа № 0417/7190/2012
Справа №2/0417/4693/2012
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 грудня 2012 року

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Слюсар Л.П.

при секретарі Щіголєвій Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач у квітні 2012 року звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним. Ухвалою суду від 12 липня 2012 року в якості третьої особи було залучено приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві і в судовому засіданні посилався на те, що в 1996 році він розірвав шлюб із ОСОБА_4. Ним була залишена квартира за адресою: АДРЕСА_1. В той час його матір ОСОБА_5 проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 і за договором міни обміняла свою квартиру на квартиру за адресою: АДРЕСА_2, де в заяві, яку надавала до виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради вказала для спільного проживання з сином. З 1998 року він проживав з матірю по день її смерті 21 жовтня 2011 року. Його донька ОСОБА_2 приходила лише в гості. Після смерті матері, він як спадкоємець першої черги подав до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини і де дізнався, що його матір написала заповіт на майно на онуку, його доньку ОСОБА_2. Йому не зрозуміло за які такі заслуги вона це зробила. Оскільки ніякої допомоги його матір від онуки не отримувала. Також йому стало відомо, що донька відповідачка по справі, також подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Він не може змиритися з таким станом справ, а тому на підставі ст.215,216,225,229,230,233,236 просив суд визнати заповіт недійсним.

Представник відповідача в судове засідання зявилася. Позовні вимоги не визнала, та просила суд в позові відмовити, оскільки позовні вимоги не ґрунтуються на законі та необґрунтовані.

Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася. Надала письмові пояснення відповідно до яких просила суд в задоволені позову відмовити та розглядати справу за її відсутності.

Свідок ОСОБА_6, свідок при складанні заповіту, розповів про те, що восени 2006 року він перебував на пр. Воронцова і до нього підійшла дівчина і попросила бути свідком при посвідчені заповіту. Заповіт складала бабуся, вона була невеликого зросту і погано бачила. Бабуся сказала, що хоче заповідати онуці лише квартиру, та сказала, що не хоче заповідати квартиру сину, тому що він живе з іншою жінкою. При складанні заповіту був нотаріус і два свідки. Заповідач особисто підписувалася. Також їх, як свідків було попереджено про таємність заповіту.

Свідок ОСОБА_7, свідок при складанні заповіту, розповів що він був у стоматолога, це на першому поверсі будівлі, де до нього підійшла дівчина і попросила бути свідком при посвідчені заповіту. Заповідачка не могла читати. При складанні заповіту були присутні нотаріус і два свідка. Приватний нотаріус виясняла в заповідачки чи є в неї діти, вона сказала, що є однак заповіт хоче скласти на онуку. Текст заповіту зачитувався вголос двічі, спочатку один свідок а потім він. Заповідачка сказала, що вона з текстом згодна. Текст заповіту спочатку підписала заповідачка, а потім вони два свідка. Заповідач підписувала три підписи і короткий підпис прізвище, імя та по батькові. Ніхто заповідачку не залякував і на неї ніхто психологічно не впливав.

Свідок ОСОБА_8, сусідка по дачі, розповіла про те, що з покійною ОСОБА_5 знайомі років 20, спілкувалася з нею на дачі. Іноді разом їхали в електричці та спілкувалися по дорозі. В 2005 році між ними відбувалася розмова, про те, що її онука ОСОБА_8 просила переписати квартиру на неї, однак вона сказала що квартира залишиться сину. Вона була тиха і добра людина. Перестала їздити на дачу з 2006 року.

Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно заповіту від 16 листопада 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за №6756 ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження, належну їй квартиру АДРЕСА_3 заповідала ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка є її онукою. У звязку зі слабким зором, вона, заповідач не може сама прочитати заповіт, тому для посвідчення заповіту нею були запрошені свідки, які не є її спадкоємцями за заповітом, членами сімї, та близькими родичами спадкоємців за заповітом, а саме: ОСОБА_6, ОСОБА_7. Заповіт до його підписання заповідачем зачитано зазначеними свідками вголос. ( а.с. 19-21).

В судовому засіданні позивачу неодноразово було запропоновано уточнити позовну заяву в частині правових підстав визнання недійсним заповіту, однак позовні вимоги ним уточнені не були.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до частин 2-6 статті 1253 ЦК України, у випадках, встановлених абзацом 3 частини 2 статті 1248 цього Кодексу, присутність не менш, як двох свідків при посвідчені заповіту є обовязковою.

Як вбачається із письмових пояснень приватного нотаріуса ОСОБА_3 нею було встановлено особу ОСОБА_5, розяснено, що таке заповіт. Після бесіди з ОСОБА_5, внаслідок якої у неї не виникло жодних сумнівів щодо її дієздатності або дійсності її волевиявлення щодо складання заповіту, до участі у вчиненні нотаріальної дії посвідчення заповіту - були запрошені свідки, у присутності яких ОСОБА_5 ще раз повідомила, що бажає скласти заповіт на користь онуки ОСОБА_2 щодо належної їй квартири АДРЕСА_4. Заповіт посвідчено з дотриманням вимог ЦК України та п.п.156-158 Інструкції Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Допитані в судовому засіданні свідки посвідчення заповіту ОСОБА_7, ОСОБА_6 також підтвердили порядок складання та посвідчення заповіту.

Суд не може прийняти до уваги показання свідка ОСОБА_8 яка не була присутня при складанні заповіту, та з 2006 року з заповідачкою не спілкувалася.

Оскільки позивачем так і не було визначено яка ж є правова підстава для визнання заповіту недійним, чи те, що заповідач у момент вчинення заповіту не усвідомлювала значення своїх дій та ( або) не могла керувати ними ( ст.225 ЦК України) або з тієї підстави, що вона вчинила заповіт під впливом помилки ( ст.229 ЦК України), або під впливом обману ( ст.230 ) або під впливом тяжкої помилки ( ст.233 ЦК України) та були допитані свідки посвідчення заповіту то судом було відмовлено в задоволені клопотання позивача щодо призначення почеркознавчої експертизи підпису заповідачки .

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 6 листопада 2009 року №9, норми статті 230 ЦК не застосовуються щодо односторонніх правочинів.

Згідно до ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Виходячи із вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх вимог про визнання заповіту недійсним і тому позов задоволенню не підлягає.

У відповідності зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись: Постановою Пленуму Верховного Суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійснимивід 06.11.2009 року №9, ст.ст. 215,216,225,229,230,233,236 ЦК України , ст.ст.3, 7, 11, 15 , 58, 59,60, 212-215 ЦПК України , суд , -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.П. Слюсар