Справа № 1911-1335/2012
Провадження №2/1911/409/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2012 р. Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Гудкової Ю. Г.

за участю секретаря Бєлі Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Монастириська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку загальною площею 0,35 га, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначення якої ведення особистого селянського господарства, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 17.01.2002 року.

Позовні вимоги мотивував тим, що згідно складеного 18.06.2001 року заповіту спадкодавець ОСОБА_1 заповіла йому все своє майно, до складу якого входить дана земельна ділянка. 23.12.2005 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями №8 по вул.Овчарикова в с.Вістря Монастириського району Тернопільської області та на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності селянської спілки «Провесінь»с.Вістря Монастириського району Тернопільської області в розмірі 0,70 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку йому було відмовлено, оскільки відсутній державний акт про право власності на земельну ділянку, що підлягає спадкуванню.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, проте подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримав, просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада Монастириського району Тернопільської області не забезпечила в судове засідання явку представника, однак подала суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності їхнього представника, й проти задоволення позову не заперечує.

Судом встановлено наступні обставини.

На підставі рішення сімнадцятої сесії ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області від 15.12.1993 року ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,35 га в мажах згідно з планом, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначення якої ведення особистого селянського господарства.

ОСОБА_3 померла 17.01.2002 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ИД №129979 від 18.01.2002 року.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,35 га, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області.

Спадкодавець ОСОБА_3 все своє майно заповіла ОСОБА_1, що стверджується заповітом від 18.06.2001 року, посвідченим секретарем виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України Постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»відносини спадкування регулюються правилами ЦК (16.01.2003), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР (1963р.) спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Як встановлено у судовому засіданні позивач, ОСОБА_1 являється спадкоємцем за заповітом, внаслідок чого 23.12.2012 року отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зокрема на: житловий будинок №8 по вул.Овчарикова в с.Вістря Монастириського району Тернопільської області, земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності селянської спілки «Провесінь»с.Вістря Монастириського району Тернопільської області в розмірі 0,70 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, який є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3, відмови від прийняття спадщини не заявляв. Згідно листа Монастириської державної нотаріальної контори № 665/01-16 від 14.12.2012 року відповідно до поданої ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини за заповітом, нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 318 до майна померлої 17.01.2002 року ОСОБА_3 та 23.12.2012 року нотаріальною конторою видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на: житловий будинок №8 по вул.Овчарикова в с.Вістря Монастириського району Тернопільської області, земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності селянської спілки «Провесінь»с.Вістря Монастириського району Тернопільської області в розмірі 0,70 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Дані про інших спадкоємців у спадковій справі відсутні.

Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Із листа Монастириської державної нотаріальної контори №595/01-16 від 09.11.2012 року вбачається, що у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, а саме державного акту на земельну ділянку ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до п.г ч.1 ст.81 та ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що спадкодавцю ОСОБА_3 належала на праві власності земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,35 га, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, що є спадковим майном, позивач відмови від прийняття спадщини не заявляв, а фактично вступив в управління спадковим майном, в даному випадку порушене право власності, яке підлягає захисту, а тому позов підлягає до задоволення шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на вищевказане спадкове майно, в порядку спадкування за заповітом після померлої ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 215, 292, 294 ЦПК України, ст.ст. 392, 1223, 1225, 1268 ЦК України, ст.ст. 81, 131 ЗК України, ст. 549 ЦК УРСР (1963р.), суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме на:

- земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,35 га, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_4