Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-1319/12 Головуючий у 1-й інстанції: Гончаренко П. П.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2012 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Осоцького І. І. ,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Буримі В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 19 січня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та коштів на утримання,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2011 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та коштів на утримання.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що перебувала з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 25.04.2009р. Жовтневим відділом РАЦС Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №62. Від спільного життя сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сумісне життя з відповідачем припинили 02.02.2011 року, дитина залишилась мешкати з нею та знаходиться на її утриманні. У добровільному порядку відповідач матеріальну допомогу сину не надає, інших аліментних обовязків не має. Одній утримувати сина їй матеріально складно.

Зазначає, що на теперішній час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років і також має право на утримання.

Посилаючись на вказані обставини, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500 грн. щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини та стягнути з відповідача на її утримання 500 грн. щомісячно до досягненням дитиною трьох років.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 19 січня 2012 року позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 березня 2011 року до його повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи з 22 березня 2011 року, до досягнення дитиною трьох років, а саме до 10 серпня 2012 року. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права, тому просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким встановити розмір аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 у розмірі 321,9 грн. у твердій грошовій сумі, але не менше 30 відсотків від мінімальної заробітної плати та вставити аліменти на утримання ОСОБА_4 до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 214,6 грн. у твердій грошовій сумі, але не менше 20 відсотків від мінімальної заробітної плати щомісячно.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

За змістом п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Обов»язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття встановлений статтею 180 СК України.

Відповідно до ст.184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Така ж позиція викладена й у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів".

Згідно з ч. 2, ч.4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 2009 року (а.с.4), від шлюбу мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3).

З 2 лютого 2011 року шлюбні відносини між сторонами припинені, дитина знаходиться на утриманні позивачки, матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає.

ОСОБА_4 знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3 річного віку (а.с.27).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 офіційно не працює, на обліку в центрі зайнятості не знаходиться.

Суд першої інстанції врахував фактичні обставини справи і вимоги закону та обгрунтовано визначив розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Статтею 12 Закону України "Про державний бюджет України на 2012 рік" встановлений прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для тих, хто відноситься до основних соціальних та демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 01 січня 2012 року 893,00 гривні; працездатних осіб з 01 січня 2012 року 1073,00 гривні; осіб, які втратили працездатність з 01 січня 2012 року - 822 гривні.

Згідно з ч. 2, ч.4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є працездатним ( не визнаним інвалідом за станом здоровя), має спеціальність маляра-штукатура, але не працює, не має іншої сімї, тому висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 400 гривень щомісячно та на утримання дружини ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень щомісячно є обгрунтованим та таким, що відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідач не навів належних доводів та не надав доказів суду, які б підтверджували його неспроможність допомагати сину та дружині.

Довід апеляційної скарги про зменшення розміру аліментів на утримання сина та суми коштів на утримання дружини до 50% мінімальної заробітної плати, встановленої ст.13 Закону України "Про державний бюджет України на 2012 рік", колегія суддів вважає неприйнятним, оскільки, по-перше, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач працює та має постійний дохід в розмірі мінімальної заробітної плати, по-друге, положення ст.184 СК України та ст.84 СК України не пов»язують розмір аліментів та коштів на утримання, які підлягають стягненню, саме з розміром мінімальної заробітної плати.

Разом з тим, суд помилково зазначив в резолютивній частині рішення суду, що визначений розмір аліментів в 400 грн. не повинен бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки відповідно до ст. 182 ч.2 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, тому з резолютивної частини рішення необхідно виключити вказівку: "але не менше, 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку".

Керуючись ст.ст.303,307,309, 313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 19 січня 2012 року по цій справі змінити, виключивши із резолютивної частини зазначення "але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку".

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте воно може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: