АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 0408/2-324/11
Справа № 2-324/11/0408 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/491/886/12 ОСОБА_1
Категорія - 30 (Ш) Доповідач Михайлів Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 квітня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Михайлів Л.В.

суддів - Ляховської І.Є., Остапенко В.О.

при секретарі - Бондаренко І.В.

за участю: позивача - ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

представників відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Екоспецтранс» - ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Екоспецтранс» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 27 січня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Екоспецтранс», треті особи ОСОБА_7, ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю фірма «Осокорь», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Екоспецтранс», третя особа ОСОБА_7, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що 20 березня 2010 року з вини водія ОСОБА_7, який керуючи транспортним засобом автомобілем марки «МАЗ 555102», державний номер НОМЕР_1, рухався по вул. Нікопольське шосе у м. Кривому Розі, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль позивача марки «КІА Magentis», державний номер ЕС6808, отримав механічні пошкодження.

Оскільки, відповідач в момент ДТП, перебував у трудових відносинах з ТОВ «Екоспецтранс», позивач просив суд стягнути з нього на свою користь матеріальну шкоду в сумі 34941,13 грн. вартості відновлювального ремонту, 5000 грн. моральної шкоди та судові витрати.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 27 січня 2012 року задоволено частково позов ОСОБА_2

Стягнуто з ТОВ «Екоспецтранс» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у вигляді реальних збитків у розмірі 34941,13 грн., 1000 грн. моральної шкоди, судовий збір в розмірі 51 грн. та 08,50 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у суді в розмірі - 120 грн., 500 грн. витрат на правову допомогу.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ТОВ «Екоспецтранс» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на те, що суд не застосував до врегулювання спірних правовідносин положень ст. 1194 ЦК України й не поклав обовязок з відшкодування матеріальної шкоди на страховика - ТОВ фірма «Осокорь» згідно умов укладеного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності володільців наземних транспортних засобів від 16.03.2010 року, який є чинним з 17.03.2010 року, при цьому неповідомлення ним як страхувальником страховика про настання страхового випадку не є підставою для зняття відповідальності з останнього сплатити страхове відшкодування потерпілій особі позивачу по справі. Вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами розміру спричиненої йому матеріальної шкоди, зокрема висновком автотоварознавчої експертизи, призначеної в порядку ст. 143 ЦПК України, та того, що він звертався до відповідача з питанням про надання інформації про страховика.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ «Екоспецтранс» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 березня 2010 року о 13 год. 30 хв. ОСОБА_7 по вул. Нікопольське шосе у м. Кривому Розі керуючи транспортним засобом автомобілем марки «МАЗ 555102», державний номер НОМЕР_1, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «КІА Magentis», державний номер ЕС6808, який рухався попереду у попутному напрямку та зупинився. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2010 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 в частині стягнення з ТОВ «Екоспецтранс» матеріальної та моральної шкоди, суд першої інстанції керувався ст. 1167, 1166, 1187, 1192 ЦК України й виходив з обовязку відповідача як працедавця, нести відповідальність за завдану йому як моральну, так і матеріальну шкоду, спричинену внаслідок ДТП.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Встановивши, що володільцем джерела підвищеної небезпеки автомобіля марки «МАЗ 555102», державний номер НОМЕР_1, є ТОВ «Екоспецтранс», з яким ОСОБА_7 на момент ДТП перебував у трудових відносинах, виконуючи в момент ДТП свої трудові обовязки, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 103-104, 106-107) та сторонами не оспорюється, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обовязок ТОВ «Екоспецтранс», як працедавця, нести відповідальність перед позивачем за завдану його працівником як матеріальну, так і моральну шкоду.

Вказаний висновок відповідає положенням ст.ст. 1166, 1167, 1172, ч.2 ст. 1187, 1188 ЦК України та узгоджується з розясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п.4 Постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року зі змінами та доповненнями.

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують правильності висновків суду щодо обовязку ТОВ «Екоспецтранс», а не страховика - ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю фірма «Осокорь», яким застраховано цивільно-правову відповідальність ТОВ «Екоспецтранс» як власника наземного транспортного засобу за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 16.03.2010 року (а.с. 134-137) нести відповідальність за завдану внаслідок ДТП позивачу матеріальну шкоду з огляду на наступне.

Так, в порушення ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та п.п.7.1 п.7 укладеного ТОВ «Екоспецтранс» у встановлений законом і договором триденний строк не повідомило страховика про страховий випадок та не надало суду жодних доказів про направлення такого повідомлення, що свідчить про те, що відповідач на час ухвалення рішення не набув права вимагати застосування положення ст. 1194 ЦК України й покладення на страховика обовязку відшкодувати за нього шкоду в межах страхової суми.

В порушення умов укладеного договору страхування ТОВ «Екоспецтранс» не проінформувало потерпілого ОСОБА_2 про наявність страховика та не надало відомості про страховий поліс підтвердженням чого є те, що про наявність страховика - ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю фірма «Осокорь» позивач дізнався тільки під час розгляду справи судом першої інстанції, яким й було залучено страховика до участі у розгляді справи.

Сама ж по собі наявність укладеного договору обовязкового страхування без вчинення передбачених діючим законодавством дій не є тим юридичним фактом, яким обумовлюється виникнення прав й обовязків для сторін договору та третіх осіб.

Вищенаведеному дана судом першої інстанції повна та вичерпна оцінка в мотивувальній частині ухваленого ним рішення.

Колегія суддів погоджується з розміром стягнутої з відповідача на користь позивача судом моральної шкоди й вважає, що його визначено судом відповідно до положень ст. 23 ЦК України та розяснень, наданих Пленумом Верховного Суду України в п.9 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами.

Визначаючи розмір матеріальної шкоди, суд першої інстанції керувався ст. 1192 ЦК України, а також розясненнями наданими п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року зі змінами та доповненнями та виходив в з того, що позивач ОСОБА_2 відремонтував пошкоджений автомобіль, фактично витративши на його ремонт грошові кошти в сумі 34941,13 грн., що підтверджується квитанцією № 036219 від 05 червня 2010 року та ремонтною калькуляцією № 792 від 24.03.2010 року (а.с. 9-12, 13).

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що така квитанція не може бути належним доказом розміру матеріальної шкоди без наявності висновку експертизи з цього питання безпідставні, оскільки у відповідності до положень ст.ст. 57, 60, 64 ЦПК України така квитанція є письмовим доказом й підлягає оцінці судом разом з іншими доказами по справі. Крім того, клопотання про призначення експертизи щодо визначення розміру спричинено збитку відповідачем під час розгляду справи судом першої інстанції не заявлялося, а діючим законодавством не передбачено обовязкове призначення судом автотоварознавчої експертизи.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватися за призначення, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Однак, ухвалюючи рішення про відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції вказаних розяснень не врахував й не вирішив питання про повернення відповідачу деталей пошкодженого автомобіля, які підлягають заміні, а саме: петлі правої кришки багажника, замок кришки багажника, ущільнювача заднього скла, ліхтаря заднього лівого зовнішнього, ліхтаря заднього правого, заднього ліхтаря внутрішнього лівого, заднього ліхтаря зовнішнього правого, ліхтаря заднього кріпленого лівого, ліхтаря заднього кріпленого правого, облицювання кришки багажника, оббивки багажника лівої, оббивки багажника правої.

Питання щодо повернення та отримання вищеперелічених деталей погоджено сторонами в суді апеляційної інстанції.

У звязку з чим, колегія суддів приходить до висновку про доповнення ухваленого по справі рішення висновком про зобовязання ОСОБА_2 після відшкодування йому шкоди ТОВ «ЕКОСПЕЦТРАНС» передати останньому вищевказані замінені деталі автомобіля марки «КІА Magentis», державний номер ЕС6808.

В іншій частині рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права й підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Екоспецтранс» - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 27 січня 2012 року - змінити, доповнивши абзацом наступного змісту:

«Зобовязати ОСОБА_2 після відшкодування йому шкоди ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Екоспецтранс» передати останньому деталі автомобіля марки «КІА Magentis», державний номер ЕС6808, які підлягають заміні, а саме: петлю правої кришки багажника, замок кришки багажника, ущільнювач заднього скла, ліхтар задній лівий зовнішній, ліхтар задній правий, задній ліхтар внутрішній лівий, задній ліхтар зовнішній правий, ліхтар задній кріплений лівий, ліхтар задній кріплений правий, облицювання кришки багажника, оббивку багажника ліву, оббивку багажника праву.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: