_____________________________________________________________________________
Справа№1512/9045/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2012 р. року, Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Непоради М.П.

при секретарі Яїцької А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Одеська регіональна біржа «Вітязь»про визнання договору купівлі продажу нерухомого майна дійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Київського районного суду м. Одеси з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання договору купівлі продажу дійсним.

Позивачі в своєму позові зазначили, що між ОСОБА_2, яка діяла від свого імені та від імені та в інтересах ОСОБА_4 на підставі довіреності за реєстровим № 4840, посвідченою 08 грудня 1999 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на Одеській регіональній біржі «Вітязь» було укладено договір купівлі продажу № 99-409К кв. 152 у будинку 6 корпус 2 по вул. Ільфа і Петрова в м. Одесі. Договір купівлі продажу зазначеної квартири було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН»під № 114 доп., стр. 92 реєстр 1065 від 20 грудня 1999 року.

Вартість зазначеної нерухомості сторони визначили 7 300,00 грн.

Вказана сума коштів за договором купівлі продажу була передана позивачами до підписання договору в рахунок сплати за квартиру 152 будинку 6 копрус 2 по вул. Ільфа і Петрова в м. Одесі.

Зазначені кошти були передані позивачами відповідачу у повному обсязі, а відповідач, в свою чергу передала позивачу зазначене у договорі майно. Згідно умов договору відповідач здійснила виселення та знялася з реєстрації з вищевказаного адресу.

Позивач ОСОБА_2 зазначила що на момент укладання вищезазначеного договору, їй не було відомо, що угоди згідно ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року) підлягають нотаріальному посвідченню.

20 листопада 2011 року ОСОБА_4 помер, у зв'язку з чим батько померлого ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Третьої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4, але йому було відмовлено у зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчений.

У зв'язку з наведеним, позивачі просять суд постановити рішення, яким визнати договір купівлі-продажу від 08 грудня 1999 року укладений між нею та покійним ОСОБА_4 дійсним.

Представник позивачів в судове засідання з'явився, наполягав на задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилася, з позовом ознайомлена, сповіщалася належним чином про час та місце слухання справи, причини неявки суду невідомі, надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить справу слухати за її відсутністю.

Відповідно до ч.2 ст.169 ЦПК України неявка відповідача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення про причину неявки, не є перешкодою для розгляду справи.

Згідно п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та надані письмові докази, вважає що позов підлягає задоволенню по наступним підставам:

У судовому засіданні встановлено, що всі зобов'язання за договором купівлі-продажу нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі, тому договір купівлі продажу повинен бути визнаний дійсним.

Згідно довідки про склад сім'ї та реєстрацію від 10.05.2012 року виданою КП «ЖКС «Чорноморський»в АДРЕСА_1 і Петрова в м. Одесі зареєстрована ОСОБА_2.

Згідно витягу з реєстру прав власності від 21.03.2012 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на підставі приватної спільної часткової власності належить належить кв. 152 у будинку 6 корпус 2 по вул. Ільфа і Петрова в м. Одесі.

За таких обставин, суд вважає, що 08 грудня 1999 року сторони уклали договір, який не порушує нічиїх прав та інтересів, охороняємих законом.

Позивач ОСОБА_2, як покупець, свої обов'язки за договором виконала, і за її вимогою, суд має право визнати таку угоду дійсною, що передбачено ст.47 ЦК України в редакції 1963 року.

При розгляді справи суд користується нормами Цивільного Кодексу в редакції 1963 року, бо договір купівлі продажу нерухомого майна був укладений до вступу в законну силу Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає позов ОСОБА_2 та ОСОБА_1 обґрунтованим та підлягаючим задоволенню.

Керуючись ст. 47 ЦК України ( в редакції 1963 року), ст.ст.130, 224 226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Одеська регіональна біржа «Вітязь»про визнання договору купівлі продажу нерухомого майна дійсним задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна зареєстрований 08 грудня 1999 року на Одеській регіональній біржі «Вітязь»за № № 99-409К, за яким ОСОБА_6 продала а ОСОБА_2, яка діяла від свого імені та від імені та в інтересах ОСОБА_4 на підставі довіреності за реєстровим № 4840, посвідченою 08 грудня 1999 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 придбала кв. 152 у будинку 6 корпус 2 по вул. Ільфа і Петрова в м. Одесі дійсним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя : Непорада М. П.