Номер провадження № 22-ц/1590/6102/12
Головуючий у першій інстанції Кочко
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2012 м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сватаненка В.І.

суддів Артеменка І.А.

ОСОБА_1

за участю секретаря Лисенка А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_2 цивільну справу за апеляційною скаргою відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області на рішення Овідіопольского районного суду Одеської області від 16 вересня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області, субєкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 - Про визнання звіту про незалежну оцінку недійсним, визнання дій незаконними, визнання недійсним акту опису та арешту, -

ВСТАНОВИЛА:

18.07.2011 року ОСОБА_3 звернувся із зазначеним позовом до суду, в якому посилався на те, що 04.11.2005 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області було відкрито виконавче провадження з виконання у примусовому порядку виконавчого напису нотаріуса від 24.10.2005 року про звернення стягнення на заставне майно: будинку № 17 з господарчими спорудами та земельну ділянку площею 500 кв.м. за адресою: с. Мізікевича, ж/м Луч, вул. Дукова, Овідіопольського району Одеської області, для забезпечення виконання зобовязань ТОВ Мірандаза кредитним договором № ОК/02-07 від 13.03.2002 року у розмірі 342474,94 грн.

Позивач також посилався на те, що на цей час зазначена адреса Постановою Верховної Ради України від 7 лютого 2002 року була включена до території м.Одеси, тому подальші дії державного виконавця здійснювались з порушенням Закону України Про виконавче провадження, тобто за межами його компетенції. Однак 12.01.2006 року державним виконавцем неправомірно було складено акт опису та арешту майна відносно зазначено будинку, а 13.01.2006 року прийнята постанова про призначення експерта СПД ОСОБА_5 для участі у виконавчому провадженні, який склав експертний висновок - звіт відносно вартості будинку 190829 грн. Позивач вважав даний звіт складеним з порушеннями методики та підходів оцінки нерухомого майна, вартість навмисно занижена, незважаючи, що будинок розташований в межах м.Одеси, тому звіт є недійсним.

У подальшому, з порушеннями законодавства, 14.07.2006 року були проведені прилюдні торги спірного арештованого майна, та переможець ОСОБА_2 купив майно за 381659 грн. Порушення виразились у тому, що після складання 14.07.2006 року протоколу про проведення торгів та затвердження його директором Одеської філії СДП Укрспецюст, переможець торгів повинен був протягом семи банківських днів здійснити розрахунки за придбане майно. Однак переможець торгів перерахував гроші до ОФ СДП Укрспецюст27.07.2006 року. Незважаючи на це, державний виконавець до зазначеного розрахунку 16 липня 2006 року склав акт про проведені торги, який в цей же день був затверджений начальником ВДВС. Також позивач, зазначив, що в порушення Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, переможець торгів не вніс гарантованого внеску в сумі 9541 грн., а такий внесок здійснив стягував ВАТ Міжнародний комерційний банк, що свідчить про домовленість між покупцем і ВДВС.

Позивач також вважав, що акт опису та арешту майна від 12.01.2006 року зазначеного будинку є недійсними, також незаконні дії державного виконавця щодо порушення порядку проведення прилюдних торгів 14.07.2006 року з тих підстав, що на той час власником будинку була інша особа ОСОБА_6, за яким на підставі рішення Київського районного суду м.Одеси від 29.03.2006 року визнано право власності на спірний будинок.

Заочним рішенням суду від 16 вересня 2011 року позов задоволено. Визнано звіт про незалежну оцінку по визначенню ринкової вартості житлового будинку з господарчими спорудами, розташованих на земельній ділянці площею 500 кв.м. недійсним; визнано дії відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції по прийняттю звіту про незалежну оцінку по визначенню ринкової вартості житлового будинку з господарчими спорудами незаконним; визнано дії відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції щодо порушення порядку проведення 14.07.2006 року прилюдних торгів з реалізації майна боржника ОСОБА_3 незаконними; визнано недійсним акт опису та арешту майна від 12.01.2006 року.

08.11.2011 року із заявою про перегляд заочного рішення суду від 16.09.2011 року звернувся відділ державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області, яке ухвалою суду від 29 березня 2012 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відділ державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати, оскільки воно ухвалено з суттєвим порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки під час розгляду справи неповно зясовані та недоведені обставини, що мають значення для справи, у звязку з чим, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати або змінити рішення суду.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає частково.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що звіт про незалежну оцінку майна ОСОБА_3, складений 09.03.2006 року ФОП ОСОБА_4, є необґрунтований і невірний, здійснений із застосуванням невірних підходів: відносно будинку застосовано затратний підхід оцінки; відносно земельної ділянки порівняльний, але у аналізу інформації серед аналогів земельних ділянок не немає земельних ділянок в межах м.Одеси, а налізувались земельні ділянки Овідіопольського району Одеської області; що на час оцінки майна, прийняття звіту та укладання договору про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна 26.06.2006 року власником даного майна була інша особа ОСОБА_6 Після проведення 14.07.2006 року прилюдних торгів, 16.07.2006 року був складений акт, який у цей же день був передчасно затверджений начальником ДВС в Овідіопольському районі, тобто до повної сплати 27.07.2006 року переможцем торгів ОСОБА_2 вартості майна в розмірі 381659 грн. Також суд зазначив у рішенні, що виконавчі дії ДВС у Овідіопольському районі вийшли за межі їх компетенції, оскільки з 31.08.2002 року земельна ділянка за даною адресою включена до меж м.Одеси.

Колегія суддів вважає, що з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки суд неповно зясував обставини справи, під час розгляду справи не були доведені обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи, суд не правильно застосував норми матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи, тому суд апеляційної інстанції на підставі п.п.1, 2. 3, 4, ч.1 ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції скасовує, ухвалює нове рішення із наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлені такі обставини по справі.

ОСОБА_3 на підставі договору іпотеки від 13 жовтня 2003 року є майновим поручителем по кредитним зобовязанням ТОВ Мірандаперед ВАТ Міжнародний ОСОБА_7( ВАТ МКБ), відповідно до якого передав банку під заставу майно, належне йому на праві власності: будинок № 17 з господарчими спорудами та земельну ділянку площею 0,05 га за адресою: с.Мізікевича, ж/м Луч вул. Дукова, Овідіопольського району Одеської області.

Оскільки ТОВ Мірандасвої зобовязання не виконувало, ВАТ Міжнародний ОСОБА_7 Банкзвернулось із заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно виконавчого напису приватного нотаріуса ОСОБА_8 від 24.10.2005 року звернено стягнення на заставлене майно ОСОБА_3 3 листопада 2005 року ВАТ МКБзвернувся до ДВС Овідіопольського районного управління юстиції про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса. 4 листопада 2005 року постановою державного виконавця було відкрито виконавче провадження, яка 7.11.2005 року була направлена ОСОБА_3 12.01.2006 року державним виконавцем був складений акт опису та арешту зазначеного майна, а 13.01.2006 року прийнято постанову про призначення експерта СПД ОСОБА_5 для участі у виконавчому проваджені, який 9.03.2006 року склав звіт про незалежну оцінку ринкової вартості обєкту нерухомості та земельної ділянки.

08.06.2006 року державний виконавець звернувся із заявкою до Одеської філії спеціалізованого Державного підприємства Укрспецюстпро реалізацію арештованого майна, 26.06.2006 року було укладено відповідний договір на проведення торгів, які були проведені 14.07.2006 року.

Дані факти були встановлені рішенням Київського районного суду м.Одеси від 18.02.2011 року, тому відповідно до положень ч.3 ст. 61 ЦПК України не потребують доказуванню.

Колегія суддів зазначає, що вище наведені дії державного виконавця відповідають вимогам ст.ст. 14, 57 Закону України Про виконавче провадження, який діяв на той час.

Між іншим, суд першої інстанції, визнаючи дії державного виконавця неправомірними по прийняттю звіту про незалежну оцінку не навів доказів та підстав, з яких він прийшов до такого висновку, посилаючись у рішенні тільки на доводи позивача.

Заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого висновку суду першої інстанції відносно визнання дії відділу ДВС щодо порушення порядку проведення 14.07.2006 року прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна боржника ОСОБА_3 законними. Фактично рішення суду ґрунтується лише на твердженні позивача без дослідження дійсних обставин справи, що на час проведення дій держвиконавцем заставне майно було зареєстровано і належало ОСОБА_3

Не заслуговують на увагу висновки суду про те, що переможцем торгів порушено п.5.1. Тимчасового положення про порядок проведення торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме переможець торгів повинен був сплатити повну вартість майна в розмірі 381659 грн. в строк протягом 7 банківських днів з дня проведення торгів, а не через 13 днів.

З протоколу про проведення прилюдних торгів по реалізації майна вбачається, що ОСОБА_2 був внесений гарантійний внесок в сумі 9541 грн. ( а.с.55).

Остаточна сума вартості придбаного з торгів майна 372118 грн. була внесена ОСОБА_2 27.07.2006 року. З урахуванням вихідних днів, останнім днем розрахунку за придбаний лот було 28.07.2006 року, що не є порушенням п.5.1. зазначеного Положення…, який визначає 10-денний термін сплати придбаного лоту.

Також, в рішенні суду нічим не мотивовано визнання недійсним акту опису та арешту майна від 12.01.2005 року.

Одночасно колегія суддів вважає, безпідставними та не заснованими на законі доводи апеляційної скарги проте, що вимоги позивача про визнання недійсним акту опису та арешту майна не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. В даному випадку мова йде не публічні правовідносини, які дійсно розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а розглядаються вимоги про захист права, які процесуальний закон ( ст.15 ЦПК України) передбачає розглядати за правилами цивільного судочинства.

Отже, неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, а саме, ст.ст.212, 213, 214, 215 ЦПК України відповідно до п.п. 1, 2, 3. ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307 ч.2 п. 2, 309 ч.1 п.1,2,3,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області задовольнити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 вересня 2011 року-скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області В.І.Сватаненко

ОСОБА_9

ОСОБА_1