Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-3948/ 12 р. Головуючий у 1 інстанції: Калугіна І.О.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2012 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Онищенка Е.А.

Суддів: Подліянової Г.С.

ОСОБА_2

При секретарі: Свинаренко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 квітня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, -

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання.

В обґрунтуванні своїх вимог позивачка посилається на те, що вона на виконання умов договору довічного утримання передала у власність відповідача належний їй на праві приватної власності житловий будинок по вул. Малюги, буд. 196 в м. Мелітополі, тоді як відповідач умови, передбачені за договором виконує не належним чином та стверджує, що протягом часу дії договору він її не навідував, не забезпечував одягом, харчуванням і доглядом, матеріальне утримування не надавав, а комунальні платежі сплачувала вона сама. Більше того, одразу після укладення договору довічного утримання, замість того, щоб піклуватися нею, відповідач вселив свого неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, якого вона була змушена доглядати та повністю утримувати.

Позивач просила розірвати договір довічного утримання, укладений між сторонами 15.11.2007 посвідчений державним нотаріусом Мелітопольської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 за реєстровим № 3-2520.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 квітня 2012 року позов задоволено.

Розірвати договір довічного утримання від 15 листопада 2007 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, посвідчений державним нотаріусом Мелітопольської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 за реєстровим № 3-2520.

Скасовано державну реєстрацію права власності на житловий будинок №196 по вул.. Малюги в м. Мелітополі Запорізької області за ОСОБА_3

Визнано за ОСОБА_4, право власності на житловий будинок №196 по вул. Малюги в м. Мелітополі Запорізької області.

Стягнуто з ОСОБА_3, на користь держави судовий збір в розмірі 214/двісті чотирнадцять/ грн. 60 коп..

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду, ухвалити нове яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За змістом статті 744 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно із статтею 749 ЦК України обов'язки набувача за договором довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Якщо обов'язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності.

Положеннями статті 751 ЦК України встановлено, що матеріального забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом.

В силу частити 1 статті 755 ЦК України, - договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; на вимогу набувача.

Відповідно до приписів статті 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, неналежне виконання відповідачем умов договору, підтверджено наявними у справі доказами із яких вбачається, що догляд та необхідна допомога ОСОБА_4 фактично не наддавалась або надавалась не в повному олбсязі.: так відповідач не готував їжу, не прибирав квартиру, не купував ліків, продуктів харчування, не оплачував комунальні послуги, не доглядав за огородом, тобто не належним чином виконував обов'язки по здійсненні догляду та наданню необхідної допомоги, надання побутових послуг, що не охоплюється поняттям "грошове забезпечення". При цьому і суму коштів, яку відповідач повинен надавати позивачці відповідно до п. 5 договору він сплачував без індексації. Крім того, з пояснень свідків вбачається, що саме вони надавали позивачці і надають допомогу у прибиранні квартири, купують продукти харчування, ліки та здійснюють при необхідності догляд.

Частиною 1 статті 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із частиною 2 статті 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи з наведеного, установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, та дійшов обґрунтованого висновку про розірвання договору довічного утримання у звязку із неналежним його виконанням.

Під час встановлення зазначених фактів судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленими обставинами справи, тому підстав для його скасування колегія судді не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 квітня 2012 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: