Справа № 2034/2243/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2012 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді О.М. Пілюгіної

за участі секретаря Бабенко І.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в селищі Покотилівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини, про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом, УСТАНОВИВ:

04 грудня 2009 року позивач подав до суду позов до відповідача ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини та про визнання за ним права власності на ? частину житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. Заочним рішенням Харківського районного суду від 23 лютого 2010 року позов задоволено.

Ухвалою суду від 28 вересня 2011 року, заочне рішення Харківського районного суду від 23 лютого 2010 року - скасовано та справу призначено до розгляду у судовому засіданні.

01 листопада 2011 року позивач подав суду уточнений позов до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та крім вимог за первісним позовом просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину на ? частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1., що видане 11 грудня 2009 року Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області на ім'я ОСОБА_2, визнати недійсним договір дарування від 18 лютого 2010 року, вказаного будинку, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3; визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину ? частини спірного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4

19 травня 2010 року до Харківського районного суду Харківської області позивач подав позов до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа Перша державна нотаріальна контора Харківського району Харківської області, в якому просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину на ? частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1., що видане 11 грудня 2009 року Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області на ім'я ОСОБА_2, визнати недійсним договір дарування від 18 лютого 2010 року, вказаного будинку, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та витребувати у ОСОБА_3 та повернути позивачу ? частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 вересня 2012 року позовні вимоги за уточненим позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину на ? частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1., що видане 11 грудня 2009 року Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області на ім'я ОСОБА_2, про визнання недійсним договору дарування від 18 лютого 2010 року, що укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - залишені без розгляду.

Таким чином, предметом розгляду даної справи є вимоги позивача про встановлення факту прийняття спадщини та про визнання за ним і за відповідачем ОСОБА_2 права власності по ? частині на ? частину житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4.

Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені ним вимоги, просив їх задовольнити та пояснив, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, в ? частині був зареєстрований за його батьком ОСОБА_4, інша ? частина будинку була зареєстрована за відповідачем - його бабою та матір'ю ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 загинув при пожежі. Його спадкоємцями залишилась його син - позивач по справі та мати - відповідач по справі. Позивач спадщину прийняв, оскільки проживав разом із батьком до дня його смерті, почав відновлювати будинок, але своєчасно до нотаріальної контори не звернувся. Відповідач на спадщину після смерті сина не претендувала. У 2010 році позивач дізнався, що відповідач одержала свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 та подарувала будинок ОСОБА_3. За вказаних обставин позивач змушений звернутися до суду з позовом.

Представник позивача ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити з підстав викладених його довірителем, наполягав, що ОСОБА_1 хоча і був зареєстрований у іншому місті, проте постійно проживав із спадкодавцем, тому спадщину прийняв.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на його безпідставність, просила в задоволенні позову відмовити та пояснила, що позивач ніколи із померлим ОСОБА_4 не проживав. Вона прийняла спадщину після смерті сина оскільки була зареєстрована та проживала разом із спадкодавцем по день його смерті, поховала ОСОБА_4

Представник позивачів ОСОБА_6 у судовому засіданні проти позову заперечував, просив в його задоволенні відмовити за безпідставністю та недоведеністю тому, що позивач спадщину після смерті ОСОБА_4 не прийняв, оскільки у встановлений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини не звернувся та не проживав спільно разом із спадкодавцем на день його смерті.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні проти позову заперечував погоджуючись з доводами відповідача ОСОБА_2 та їх представника ОСОБА_6

Суд заслухавши позивача, відповідачів та їх представників, дослідивши надані докази, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до довідки Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 22 листопада 2009 року житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрований в ? частині за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину, що видане 15 січня 1997 року Першою Державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області, реєстр № 1-147 та в ? частині за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, що видане 08 червня 2002 року Першою Державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області, реєстр № 1-977.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, про що свідчить свідоцтво про його смерть Серії НОМЕР_1, видане 06 лютого 2009 року Безлюдівською селищною радою Харківського району Харківської області, запис № 18.

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_4 залишились позивач та відповідач по справі, про що сторони не заперечували у судовому засіданні та про що свідчить також свідоцтво про народження позивача.

Відповідно до повідомлень Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області, що знаходяться в матеріалах цивільної справи вбачається наступне:

-станом на 09 листопада 2009 року до нотаріальної контори із заявами про прийняття або про відмову від прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину ніхто із спадкоємців не звертався, спадкова справа не відкрита, свідоцтво про право на спадщину нотаріальна контора не видавала, лист № 3177/І/9 від 09.11.2009 року;

-листом № 1013/І/19 від 27.10.2009 року нотаріальна контора повідомила позивача про те, що після смерті його батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, та якщо він претендує на спадщину, запропоновано у місячний строк звернутися до суду із заявою про надання додатково строку для прийняття спадщини, і за відсутності заборони суду у вказаний строк, свідоцтво про право на спадщину за законом може бути видано матері спадкодавця ОСОБА_2

Заявою № 3194 від 11 грудня 2009 року до нотаріальної контори відповідач повідомила про те, що вона прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкова справа № 1378/2009.

11 грудня 2009 року Перша державна нотаріальна контора Харківського району Харківської області видала відповідачу свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на ? частину житлового будинку із відповідними надвірними будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 11.12.2009 року зареєструвала своє право власності на ? частину житлового будинку у Комунальному підприємстві «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» та за договором дарування від 18 лютого 2010 року, що посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Костіною І.Г., реєстр № 162, подарувала спірний будинок ОСОБА_3, який 24 лютого 2010 року зареєстрував своє право власності на житловий будинок у КП «ХРБТІ».

Позивачем надано акт складений 30 квітня 2011 року за участі депутата Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області Токарь Г.В., відповідно до якого зі слів сусідів ОСОБА_1 проживав разом із батьком ОСОБА_4 на день смерті батька за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідачем надано акт складений 30 листопада 2011 року за участі депутата Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області Токарь Г.В., відповідно до якого зі слів сусідів ОСОБА_1 не проживав разом із батьком ОСОБА_4 на день смерті батька, за адресою: АДРЕСА_1, та не брав участі у похованні батька.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Главою 29 Цивільного Кодексу України визначенні положення захисту прав власності, а статтею 16 ЦПК України способи захисту цивільних прав та інтересів, у тому числі і права власності, зокрема шляхом: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1268 ЦК України, передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, при цьому спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку у шість місяців, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, аналізуючи норми діючого законодавства в їх сукупності суд приходить до висновку, що вимоги позивача не ґрунтуються на нормах закону, оскільки цивільним кодексом чітко встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку у шість місяців, він не заявив про відмову від неї, у разі якщо спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини і прийняття спадщини шляхом встановлення у судовому порядку факту, що має юридичне значення нормами діючого законодавства не передбачено, тому суд відмовляє позивачу в задоволенні вимог про встановлення факту прийняття позивачем спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, при цьому суд звертає увагу позивача, що він не позбавлений можливості звернутися до суду із заявою про встановлення інших фактів, що мають юридичне значення.

В задоволенні вимог про визнання за позивачем права власності на ? частину ? частини житлового будинку, суд також відмовляє, оскільки позивач не надав доказів про те, що він прийняв спадщину після смерті батька. Так, позивач у встановлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини не подав і на день смерті ОСОБА_4 зареєстрованим за місцем проживання спадкодавця не був, тому суд, не знаходить законних підстав для задоволення позову і повністю відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог. При цьому, суд, критично ставиться до посилань позивача що він проживав разом із батьком на день його смерті, оскільки позивач вимог про встановлення факту, що має юридичне значення, як то спільне проживання осіб - не висуває, і вважає, вказану обставину доведеною даними, що містяться у акті складеному 30 листопада 2011 року за участі депутата Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області Токарь Г.В., тоді як за участі того ж депутата Токарь Г.В., 30 квітня 2011 року складений акт який містить протилежну інформацію, і де вказано, що позивач не проживав із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 на день його смерті.

Також не підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання за відповідачем ОСОБА_2 права власності на частину спірного будинку, оскільки доказів та підтвердження повноважень висувати вимоги в інтересах вказаної особи позивач не надав, до того власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, в теперішній час зареєстрований відповідач ОСОБА_3, право власності якого на будинок, як і свідоцтво про право на спадщину на частину вказаного будинку на ім'я ОСОБА_2 є предметом розгляду іншої цивільної справи, яка по суті не вирішена.

Враховуючи вищевикладене, суд повністю відмовляє позивачу в задоволенні його вимог та на підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати понесені позивачем відносить за його рахунок.

Керуючись ст. ст. 10,11,60,61,88,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог - повністю відмовити.

Судові витрати, понесені ОСОБА_1 віднести за його рахунок.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду в апеляційний суд Харківської області через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляцію не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ О.М. Пілюгіна