Справа № 1326/2-2371/12 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 22-ц/1390/5593/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Струс Л.Б.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Гордій У.М.

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, представників ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Франківського районного суду від 23 березня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Львівської міської ради, Інспекції архітектурно-будівельного контролю у Львівській області про визнання права власності,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на побудований житловий будинок та гараж. Позовні вимоги обгрунтовував тим, що після закінчення будівництва він звернувся у Львівську міську раду з проханням узаконити самовільне будівництво і рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради було погоджено прийняття в експлуатацію збудованого будинку і гаража. Департамент містобудування Львівської міської ради видав довідку № 299, щодо прийняття в експлуатацію житлового будинку та зобов'язав звернутися в інспекцію Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області для отримання сертифіката відповідності, де було відмовлено, пояснюючи тим, що вони тимчасово припинили прийом заяв щодо оформлення і видачі сертифіката відповідності державним будівельним нормам, стандартам і правилам приватного житлового будинку.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 23 березня 2012 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на реконструйований будинок №320 по вул. Стрийська у м. Львові, позначений у технічному паспорті літерою "Б-1" загальною площею 91,5 кв.м., який складається, а саме: веранди площею 2,9 кв.м.; коридору площею 13,3 кв.м.: трьох житлових кімнат: площею 14,2., 10,7 кв.м., 10,2 кв.м.: санвузла площею 7 кв.м., кухні площею13,7 кв.м. та гараж позначений у технічному паспорті літерою "Ж" площею 20,8 кв.м.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_3, яка участі у справі не приймала.

Апелянтка зазначає що, відповідно ч.1 ст.13 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не беруть участь у справі якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень. Згідно ч.1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи , які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково та посилається на те, що вищезазначене рішення прийняте з порушенням вимог матеріальних і процесуальних норм права та обставини, що мають значення для справи, з'ясовано судом не в повному обсязі, зокрема суд при ухваленні рішення не з'ясовано реальні, фактичні, дійсні обставини справи та недосліджено докази яким позивач обгрунтовував свої вимоги щодо визнання за ним права власності на будинок та гараж, не взято до уваги порушення прав та інтересів інших осіб, які є співвласниками майна на яке судом визнано право власності за позивачем, а також те, що рішення суперечить нормам Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України та порушує законні права та інтереси ОСОБА_3, щодо права власності на нерухоме майно: житловий будинок та земельну ділянку, отриманих у спадок згідно нотаріально посвідченого заповіту від 12.01.2010 року, згідно якого нерухоме майно перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_3 М.П., та ОСОБА_2 Крім того, судом залишено поза увагою державний акт ІІІ ЛВ № 012943 від 17.10.2000 р. на право приватної власності на землю видано ОСОБА_8, а не ОСОБА_9.

ОСОБА_3 просить суд скасувати рішення Франківського районного суду від 23 березня 2012 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

Апелянтка в апеляційному суді підтримала апеляційну скаргу з мотивів зазначених в ній.

Представник відповідача-Львівської міської ради ОСОБА_7 в суді підтримала апеляційну скаргу ОСОБА_3

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегією суддів встановлено, що апелянта ОСОБА_3 є співвласником будинковолодіння №320 по вул..Стрийській у м.Львові та земельної ділянки, що належала її матері ОСОБА_8 (а.с. 62-68) однак незважаючи на те, що рішення по даній справі безпосередньо стосується її прав та інтересів, вона до участі у її розгляді судом не притягувалась.

Оскарженим рішення суду визнано право власності на реконструйований будинок №320 по вул..Стрийській у м.Львові за позивачем, однак без належних дозволів та без введення в експлуатацію, а відтак є самочинним будівництвом.

Відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника(користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Покликання в рішенні суду на те, що земельна ділянка належить позивачу і не порушує права та інтереси інших осіб та на норми ч.5ст. 376 ЦК України є помилковим та не відповідає матеріалам справи. Оскільки, ОСОБА_8 була власником земельної ділянки площею 0,1000 га (а.с.15) , а після її смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_2 стали власниками земельної ділянки та будинковолодіння як спадкоємці за заповітом.

В той же час, згідно з п.п.6пб ч.1ст.31 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, вирішення відповідно до законодавства спорів з питань містобудування належить до повноважень виконавчих органів сільських, міських рад та їх виконавчих органів. Таким чином, загальною процедурою вирішення справ щодо самочинного будівництва є адміністративна процедура передбачена відповідними нормативно-правовими актами, а компетентними органами для її здійснення є органи місцевого самоврядування.

Покликання позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції на відповідь інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області від 01.04.2011(а.с.14) у звязку з чим він не міг узаконити своє право на житло через невизначеність порядку прийняття в експлуатацію таких обєктів не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки на час звернення до суду з позовом 8 червня 2011р. був визначений порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів затверджених Постановою КМ України від 13 квітня 2011р.№461 та Постановою від 13 квітня 2011р. №466 про деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт.

В той же час, позивачем процедура, передбачена вище згаданими нормативно-правовим актом, дотримана не була.

За наведених вище обставин колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення з підстав не правильного застосування норм матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_2 у задоволенні його позовних вимог.

Керуючись ст.303,304,п.2ч.1ст.307,п.4ч.1ст.309,314,316,319,324 ЦПК України,колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити.

Рішення Франківського районного суду від 23 березня 2012 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Львівської міської ради, Інспекції архітектурно-будівельного контролю у Львівській області про визнання права власності.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Струс Л.Б.

Судді Цяцяк Р.П.

ОСОБА_10