4-с/2011/73/12
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2012 року м. Харків
Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова розглянувши скаргу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, третя особа: старший державний виконавець московського управління юстиції ОСОБА_3, державний виконавець Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_4А про визнання дій державного виконавця неправомірними та звільнення майна з-під арешту,
Позивач звернулася до суду зі скаргою до ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, третя особа: старший державний виконавець московського управління юстиції ОСОБА_3, державний виконавець Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_4А про визнання дій державного виконавця неправомірними та звільнення майна з-під арешту,
Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.05.2010 року р. по справі №2-5659/10 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання батьків позовні вимоги було частково задоволено.На підставі вказаного рішення було стягнуто аліменти в розмірі 1/8 частини від усіх видів доходу щомісяця, починаючи з 19.02.2010 року.
У вказаному листі було також вказано, що відповідно до вимого діючого законодавства, 08.09.2011 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття провадження, копію якої надіслано сторонам. Однак ОСОБА_1 її у вересні 2011 року не отримала. Також вона стверджує, що повістку з викликом на прийом до державного виконавця, яку їй направлено 29.09.2011 року, як вказано в листі, до неї не надходила.
У січні 2012 року позивачу стало відомо про те, що в провадженні ОСОБА_2 ВДВС Харківського міського управління юстиції перебуває виконавчий лист про стягнення з неї аліментів на коритсь ОСОБА_5 у розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку щомісячно, виданий Дзержинським районним судом м. Харкова, у звязку з чим, 24.01.2012 року нею до ВДВС була направлена заява із проханням повідомити, які саме дії вживаються за вказаними виконавчим листом.
В кінці березня 2012 року її повідомили, що розмір її заборгованості за вищевказаним виконавчим листом становить 6854,05 копійок. Цією сумою вона була шокована, оскільки із рядом хронічних захворювань, вона позбавлена можливості нормально працювати, не має постійного місця роботи, не може працевлаштуватися,має на утриманні доньку, яка є студенткою. Про це вона довела державного виконавця, але він повідомив, що розрахунок розміру заборгованості вже складено і затверджено та змінюватись він не буде та довів до відома, що на частину квартири № 141 по пр.. 50 річчя ВЛКСМ, 72-А у м.Харкові, яка їй належить накладено арешт.
28.03.2012 року співробітники ОСОБА_2 ВДВС ХМУЮ сказали їй написати заяву про те, що вона повідомлена про необхідність щомісячно сплачувати за виконавчим листом № 2-5659/11 аліменти на утримання ОСОБА_5 349,75 грн. та попередження її про кримінальну відповідальність за ст. 164 КК України.
Позивач вважає, що вказані процесуальні дії співробітників ОСОБА_2 ВДВС ХМУЮ є неправомірними, суперечать вимогам чинного законодавства України.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.05.2010 року р. по справі №2-5659/10 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання батьків позовні вимоги було частково задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, Красноярського краю, РСФСР, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини від усіх видів доходу щомісяця, починаючи з 19.02.2010 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 судові витрати у розмірі 13 гривень.

08.09.2011 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої надіслано сторонам.

24.03.12 року державним виконавцем Черновою М.А було винесено постанову ВП № 28884130 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Згідно вимог ч 1 ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав та свобод.

В свої скарзі позивач зазначила, що про наявність виконавчого листа у провадженні ОСОБА_2 ВДВС ХМУЮ їй стало відомо ще у січні 2012 року.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до копії заяви ОСОБА_1 від 24.01.2012 року нею до ВДВС була направлена заява із проханням повідомити, які саме дії вживаються за вищевказаними виконавчим листом. В своїй заяві вона зазначила, що їй відомо про знаходження виконавчого провадження про стягнення з неї аліментів на користь ОСОБА_5 та відомо, що постанову про відкриття виконавчого провадження винесено 08.09.2011 року.

В кінці березня 2012 року їй було повідомлено, що розмір її заборгованості за вищевказаним виконавчим листом становить 6854,05 копійок.

28.03.2012 року ОСОБА_1 власноручно написала заяву про те, що вона повідомлена про необхідність щомісячно сплачувати за виконавчим листом № 2-5659/11 аліменти на утримання ОСОБА_5 349,75 грн. та про її попередженість про кримінальну відповідальність за ст. 164 КК України.

Таким чином, позивач повинна була оскаржити дії державного виконавця у десятиденний строк з дня, коли вона дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав та свобод, але зі скаргою вона звернулася тільки 13 липня 2012 року.

Вважаю, що посилання позивача на позбавленість можливості добровільно виконати рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.05.2010 року є безпідставними, бо ОСОБА_1 мала достатньо часу для цього з моменту коли вона дізналася про існування виконавчого провадження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що для оскарження дій державного виконавця відділу державної виконавчої служби Московського району Харківського міського управління юстиції ОСОБА_3 в частині формування розрахунку заборгованості по аліментам за виконавчим листом № 2-5659/10 в розмірі 6854,05 та дій державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_4 в частині ухвалення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.03.2012 року, відповідно до якої було накладено арешт на частину квартири № 141 по пр.. 50 річчя ВЛКСМ, 72-А в м. Харкові позивачем пропущений строк, встановлений ч 1 ст.385 ЦПК України. Підстав для його поновлення не вбачається.

Керуючись вимогами ст..ст.10,11,60,383-389 ЦПК України, ст..124 Конституції України ст..ст.5,24,25,27 Закону України Про виконавче провадження, п5.1.1,5.1,3 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом міністерства юстиції України від 15.12.1999 року №; 74/5 ,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадженя ОСОБА_1 за її скаргою до ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, третя особа: старший державний виконавець московського управління юстиції ОСОБА_3, державний виконавець Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_4А про визнання дій державного виконавця неправомірними та звільнення майна з-під арешту,- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя