Справа № 2-43/11
2/503/10/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.02.2012 . року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Воробйової І.В.

при секретарі Черкай С.М.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Артемівська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна що є спільною сумісною власністю подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя в якому просила визнати за нею право власності на ? частину сплаченої за автомобіль суми і стягнути на з відповідача на її користь 13029 грн. В подальшому уточнила свої позовні вимоги і просила визнати автомобіль ВАЗ-11193-110-20, двигун № НОМЕР_1 кузов ХТА 969, шасі № 0, 2007 року випуску, спільним майном подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2; визнати за нею право власності на ? частину зазначеного автомобіля; провести поділ майна і виділити вказаний автомобіль в натурі відповідачу ОСОБА_2 і стягнути з відповідача на її користь ? частину вкладених під час сумісного життя коштів в придбаний автомобіль в сумі 13029 грн.; а також понесені нею витрати в звязку з розглядом справи у суді у сумі 2603 грн. В обґрунтування своїх вимог вона зазначила, що 16.08.2003 р. вона одружилась з ОСОБА_2 Шлюб було розірвано за рішенням суду від 08.08.2008 року. Під час шлюбу вони з чоловіком вирішили придбати в кредит автомобіль марки ВАЗ 960 вартістю 47500 грн. 08.05.2007 р. між ВАТ КБ «Надра»і ОСОБА_2 було укладено договір «Автопакет»№ 574268/РА/07-052 відповідно до якого позичальником є ОСОБА_2, а вона поручителем. Згідно договору відповідач отримав грошові кошти у сумі 33250 грн. на придбання автомобіля марки ВАЗ 11193-110-20, двигун № НОМЕР_1 кузов ХТА 969, шасі № 0, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2. Перед видачею кредиту вони з чоловіком попередньо внесли на рахунки банку 14250 грн. особистого внеску в купівлю автомобіля. Кредит було надано строком на 60 місяців з обовязковим щомісячним внеском платежу у сумі 843 грн. 44 коп. Відповідно до договору купівлі-продажу № 138 від 04.05.2007 р. ОСОБА_2 придбав у ТОВ «Автосіті»зазначений автомобіль за 47500 грн. В період шлюбу вони з відповідачем за спільні кошти внесли першочерговий внесок у сумі 14 250 грн. і сплатили заборгованість за кредитом у сумі 11808 грн., а всього 26058 грн. Таким чином в період спільного проживання за спільні кошти вони сплатили загальну суму за вказаний автомобіль в розмірі 26058 грн., тому, відповідно до ст.60 СК України, вона має право на ? частину сплаченої за автомобіль суми, оскільки ця сума є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідач не бажає в добровільному порядку вирішити це питання, тому позивачка вимушена звернутись до суду для захисту своїх прав. Як вбачається з облікової картки АМТ станом на 26.08.2009 р. автомобіль перебував на обліку, а станом на 13.11.2009 р., після винесення судом рішення про накладення арешту на автомобіль, відповідач терміново зняв транспортний засіб з обліку. Посилання відповідача на те, що він з особистих грошей здійснив оплату першочергового внеску і потім, під час їх сумісного життя, здійснював оплату щомісячних платежів за рахунок коштів, які він отримав від продажу спадкового майна будинку, вона вважає безпідставними. Будинок був проданий в січні 2005 року за 20000 грн. Гроші були поділені між відповідачем та його братом ОСОБА_5 в рівних долях. Свою частку грошей вони витратили на відпочинок на морі, на операцію по пологам та на дитину, зробили ремонт в квартирі. В звязку з народженням дитини їй було надане допомогу, крім того вона щомісячно отримувала допомогу по догляду за дитиною. На продукти харчування вони гроші не витрачали, оскільки її батьки привозили їм продукти харчування, вдягали її та дитину. Коли вони вирішили придбати автомобіль в кредит, її батьки підтримали їх, та в квітні 2007 року позичили їм 5000 грн. на перший внесок на покупку автомобіля. Вона разом з чоловіком їздила до автосалону в м. Горлівка, де вибирали автомобіль. Позивачка також стверджує те, що ОСОБА_5 не віддавав свою частку грошей від продажу спадкового будинку, так як витратив їх на свої потреби, а саме купив скутер і компютер. Вона це знає достовірно, бо вони з відповідачем і його братом мешкали разом в одній квартирі. Що стосується наданих відповідачем розписок, то ці розписки підроблені і такими своїми діями відповідач намагається уникнути від поділу майна. Звертає увагу суду на те, що спірний автомобіль і до теперішнього часу експлуатується відповідачем. Просить суд задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі і крім того стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати, повязані з розглядом справі у суді: витрати, понесені нею по оплаті вартості судово-технічної експертизи у сумі 2603 грн. ; по оплаті судового збору у сумі 130 грн. 29 коп. і витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 252 грн.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні ОСОБА_3 підтримала позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі і просила їх задовольнити. Просила суд звернути увагу на те, що придання спірного автомобіля під час шлюбу з позивачкою за 47500 грн. з внесенням першого внеску у сумі 14250 грн. і сплатою ще 11808 грн. в рахунок погашення кредиту до розірвання шлюбу не оспорюється відповідачем і тому відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України не підлягає доказуванню. Відповідно до положень ст. 60,70 СК України придбаний автомобіль є сумісною спільною власністю подружжя ОСОБА_1 і тому позивачка має право на ? частину виплаченої суми кредиту у розмірі 13029 грн. Заперечення відповідача що позивачка ОСОБА_1 не працювала і тому не має право на яку-небудь суму вкладених в придбання автомобіля є необгрунтованими і протиричіть діючому сімейному законодавству. Також відносно стверджень відповідача щодо того, що перший внесок на покупку автомобіля було здійснено за рахунок його особистих коштів, які він отримав він продажу спадкового майна, будинку, в 2005 році не заслуговують на увагу, так як не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Також відповідачем не надано доказів в підтвердження того, що начебто відповідачу його брат ОСОБА_5 подарував свою половину отриманих від продажу спадкового будинку суму у розмірі 10000 грн.. Свого брата ОСОБА_5 він не представив суду , чим позбавив суд можливості зясувати данні обставини безпосередньо у нього. Відповідно, не можуть бути прийняти до уваги судом розписки надані начебто ОСОБА_5 в підтвердження цього. Просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі і пояснив, що дійсно знаходився у шлюбі з ОСОБА_1 З 2006 року разом с ними став мешкати його брат ОСОБА_5 Після смерті батьків вони з братом отримали спадщину у вигляді будинку, який в січні 2005 року вони продали за 20000 грн. Свою частку грошей, отриману від продажу будинку він віддав своєму братові ОСОБА_5 29.01.2005 р. Про те, що він надав гроші братові у борг дружині він не казав. Не заперечує того, що батьки позивачки допомогли їм, давали продукти харчування. Він таксував, дружина народила дитину і отриману допомогу на народження дитини у розмірі 5000 грн. вони витратили на покупку пральної машини і холодильника. В травні 2007 року брат повернув йому борг у сумі 20000 грн. і вони з позивачкою вирішили придбати в кредит автомобіль ВАЗ 11193-110-20. за 47500 грн. Попередньо сплатили перший внесок у розмірі 14250 грн. Після цього було видано кредит на суму 33250 грн. Поручителем по даному кредити виступала позивачка. Також вони заплатили 5000 грн. за оформлення документів та придбали килимки в машину. До серпня 2008 року вони проживали разом, а потім шлюб було розірвано. Щомісячні платежі за кредитом у сумі 843 грн. сплачувались у повному обсязі і своєчасно. Після розірвання шлюбу він оплачував кредит сам, а потім в вересні 2009 року подав автомобіль за 30000 грн., оскільки достроково погасив всю суму заборгованості за кредитом. Кому саме продав автомобіль не зазначає. Просить суд відмовити позивачці у задоволенні її позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні ОСОБА_4 просив суд відмовити позивачці у задоволенні її позовних вимог у повному обсязі так як вони необґрунтовані. Зазначив, що в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження те, що спірний автомобіль було придбано за сумісні кошти подружжя ОСОБА_2. Автомобіль було придбано на особисті кошти відповідача, які він отримав він продажу батьківського будинку, тому автомобіль не є сумісним майном подружжя і тому не підлягає поділу. Крім того судом не може бути стягнута грошова компенсація замість частки її у праві спільної сумісної власності, так як відповідач не надавав згоди на це. Також позивачкою не проводилась оцінка спірного майна і тому вартість автомобіля не встановлена; крім того автомобіль відповідачем продано і він на даний час належить іншій особі.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 уклали шлюб 16.08.2003 р., що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу І-НО № 01219729 від 16.08.2003 р. Рішенням Микитівського райсуду м. Горлівка Донецької області від 08.08.2008 р. шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було розірвано. 10.11.2008 р. було видано свідоцтво про розірвання шлюбу між сторонами серія 1-НО № 137665.

Відповідно до договору купівлі-продажу № 138 від 04.05.2007 г. , укладеного між ТОВ «Автосіті»та ОСОБА_2, покупець зобовязується прийняти та оплатити ТОВ «Автосіті» вартість автомобіля ВАЗ 11193, 2007 р.в., кольору «слива», кузов № НОМЕР_3, загальною вартістю 47500 грн.

Згідно кредитного договору «Автопакет»№ 574268/РА/07-052 від 08.05.2007 р. , ВАТ КБ «Надра» був виданий ОСОБА_2 кредит в сумі 33250 грн. на споживчі цілі - купівлю ВАЗ 11193, 2007 р.в., кольору «слива», кузов № НОМЕР_3 зі сплатою 17,4% річних за користування кредитними коштами строком на пять років, тобто до 07.05.2012 р. В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки. Відповідно до договору і графіку погашення заборгованості за кредитним договором щомісячні платежі (сплата суми кредиту, відсотків) складають 843 грн. 44 коп.

Також відповідно до попереднього рішення про видачу кредиту ВАТ КБ «Надра» клієнту банку ОСОБА_2 було вирішено надати кредит на купівлю автомобілю вартістю 47500 грн. при умові попереднього внесення першого внеску у сумі 142500 грн. ОСОБА_2 було сплачено перший внесок у повному обсязі і після цього було надано кредитні кошти у сумі 33250 грн.

Таким чином, до припинення шлюбних відносин сторонами по справі, тобто до серпня 2008 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором було сплачено 11808 грн. 16 коп. Кредит не був погашений у повному обсязі.

Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 28.01.2005 р., ОСОБА_5 та ОСОБА_2 продали ОСОБА_6 житловий будинок № 14, розташований за адресою вул. Пушкіна в с. Новолуганське Артемівського району Донецької області. Продаж за домовленістю сторін було вчинено за 20000 грн., які сплачені повністю покупцем продавцям у рівних частках кожному до підписання договору.

З розписки від 29.01.2005 р., наданої суду відповідачем ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_5 отримав в борг від ОСОБА_2 20000 грн., які зобовязується повернути в строк до 01 травня 2007 року. Згідно розписки від 03.05.2007 р. ОСОБА_5 повернув борг у сумі 20000 грн. ОСОБА_2

Відповідно до облікової картки ВРЕР м. Горлівка автомобіль марки ВАЗ 11193-110-20, двигун № НОМЕР_1 кузов ХТА 969, шасі № 0, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2, 26.08.2009 р. було знято з обліку для реалізації.

Згідно наданих позивачкою довідок з Микитівського УПСЗН вбачається, що вона отримала допомогу в звязку з народженням сина ОСОБА_7, 23.09.2005 р. та також отримувала допомогу по догляду за дитиною до досягнення ним трирічного віку.

За клопотання позивачки про встановлення достовірності наданих відповідачем ОСОБА_2 суду розписок судом проведено судово-технічну експертизу № 5505/8509 від 18.10.2010 р., відповідно до висновків якої рукописні тексти та підписи від імені ОСОБА_5, ОСОБА_2 у наданих для дослідження розписках від 29.01.2007 р., 03.05.2007 р. виконані одним і тим же пишучим вузлом стержня кулькової ручки. Вирішити питання стосовно того, до якого періоду часу відносяться написані в розписках тексти, скільки часу пройшло після виконання текстів розписок, визначення відносного часу виготовлення представлених на експертизу розписок та чи одночасно виготовлені записи на двох представлених на дослідження розписок не надається можливим у звязку з відсутністю у Харківському НДІСЕ спеціального обладнання. Встановити час виготовлення паперу, на якому виконані надані на дослідження розписки від імені ОСОБА_5, ОСОБА_2 від 29.01.2005 р., 03.05.2007 р. не надається можливим у звязку з відсутністю затвердженою МЮ України криміналістичної науково-розробленої методики по встановленню абсолютного віку паперу.

Стаття 60 Сімейного кодексу України передбачає, що майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, яке інше не встановлено домовленістю між ними.

Норми статті 68 сімейного кодексу передбачають, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, що передбачено ч.1 ст.69 СК України.

Згідно до вимог ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між сторонами або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї.

Відповідно до ч 1,2,4 ст.71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Положення ч.2 ст. 364 ЦК України передбачають, що якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

В ч.2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України наведених в постанові від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України.

При вирішенні даного спору суд керується ст. 10 ЦПК України у відповідності з вимогами якої цивільне судочинство здійснюється на засадах загальності сторін. Судом сторонам були розяснені вимоги ст. 10 ч.4 ЦПК України щодо змагальності судового процесу. Відповідно до вимог статті 27 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на як вона посилається як на підставу своїх вимога бо заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем ОСОБА_2 не надано доказів і в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження ствердження відповідача про те, що спірний автомобіль було придбано тільки за особисті кошти відповідача, які він отримав від продажу спадкового будинку. В судовому засіданні встановлено, що спадкоємцями в рівних долях після смерті батьків є він і його брат ОСОБА_5 Спадковий будинок було продано в січні 2005 року; відповідач і його брат отримали від продажу будинку по 10000 грн. кожен. Автомобіль було придбано в травні 2007 року. Відповідач у судовому засіданні не довів і не надав докази тому, що брат віддав йому свою частку спадкового майна у сумі 10000 грн., а не витратив на свій розсуд. На неодноразові виклики суду ОСОБА_5 в судове засідання не зявився; відповідач не забезпечив явку в судове засідання ОСОБА_5 і тому суд був позбавлений можливості безпосередньо допитати ОСОБА_5 і утвердитись в правдивості стверджень відповідача і наданих ним розписок. Також суду не надано документів в підтвердження того, на що ОСОБА_5 витратив взяті, начебто, у борг у ОСОБА_2 20000 грн., це при тому, що 10000 грн. є його власністю, яку він начебто передав своєму брату.

Судом встановлено те, що за час шлюбу сторонами по справі у кредит був придбаний автомобіль ВАЗ 11193, 2007 р.в., автомобіль марки ВАЗ 11193-110-20, двигун № НОМЕР_1 кузов ХТА 969, шасі № 0, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 за який сплачено первинний платіж у сумі 14250 грн.. Крім того, на виконання кредитних зобовязань із сімейного бюджету до припинення спільного проживання сплачено 11808 грн. 16 коп.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що спірний автомобіль, який було придбано у період зареєстрованого шлюбу сторін на спільні кошти, є сумісною власністю подружжя ОСОБА_2, тому кошти, сплачені як перший внесок за автомобіль у розмірі 14250 грн. і в рахунок кредитних зобовязань щомісячні платежі за період з червня 2007 р. по липень 2008 року у розмірі 11808 грн. 16 коп. ( 14 міс. х 843 грн. 44 коп.) за період проживання однією сімєю, підлягають розподілу, з врахуванням того, що частки майна дружини та чоловіка є рівними. Таким чином позивачка має право власності на ? частину вартості автомобіля, виплаченого по кредиту у сумі 13029 грн. 08 коп. з розрахунку ( 14250 грн. + 11808,16): 2). Оскільки позивачка просить стягнути з відповідача суму у розмірі 13029 грн., тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в предявленому позивачкою розмірі 13029 грн.

Позивачка просить автомобіль залишити у власності відповідача, і заперечень відносно цього у відповідача не має; позивачка згодна на присудження їй грошової компенсації замість її частини вартості автомобіля, виплаченого по кредиту у сумі 13029 грн., тому позовні вимоги позивачки є законними і обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Тому необхідно визнати автомобіль ВАЗ-11193-110-20, двигун № НОМЕР_1 кузов ХТА 969, шасі № 0, 2007 року випуску, спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2; визнати частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спільному автомобілі рівними; поділити майно і визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль ВАЗ-11193-110-20, двигун № НОМЕР_1 кузов ХТА 969, шасі № 0, 2007 року випуску; право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину автомобіля припинити; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ? частину вартості автомобіля, виплаченого по кредиту у сумі 13029 грн.

Суд вважає також, що вимоги позивачка про стягнення на її користь судових витрат по оплаті вартості проведеної судово-технічної експертизи у сумі 2603 грн. підтверджені документально і відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають задоволенню у повному обсязі. Також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені витрати по оплаті судового збору у сумі 130 грн. 29 коп. і витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у встановленому законодавством розмірі у сумі 120 грн.

Керуючись ст.ст. 60, 63,68,69,70,71,72, ст.ст. 188,364,372 ЦК України ст.ст.5,6,10,57,58,59,60,61,84,88,107,208,209,212, 213,215 ЦПК України суд ,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити

Визнати автомобіль ВАЗ-11193-110-20, двигун № НОМЕР_1 кузов ХТА 969, шасі № 0, 2007 року випуску,спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спільному автомобілі рівними.

Поділити майно і визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль ВАЗ-11193-110-20, двигун № НОМЕР_1 кузов ХТА 969, шасі № 0, 2007 року випуску.

Право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину автомобіля припинити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ? частину вартості автомобіля, виплаченого по кредиту у сумі 13029 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок понесених нею судових витрат 2853 грн. 67 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя І. В.Воробйова