Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22 2056 / 2012 р. Головуючий у 1 інстанції: Пахоменко О.Г.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

9 квітня 2012 року м. Запоріжжя.

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Савченко О.В.,

Суддів: Кочеткової І.В.,

ОСОБА_2,

При секретарі: Мосіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Фонду державного майна України на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 березня 2012 року у справі за позовом Бердянського міжрайонного прокурора Запорізької області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до Відкритого акціонерного товариства „Азовкабель, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі - продажу комплексу будівель і споруд,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2008 року Бердянський міжрайонний прокурор Запорізької області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України звернувся до суду із вищевказаним позовом, який в ході розгляду справи доповнював і уточнював.

Зазначав, що ВАТ „Азовкабель", 90,8% акцій якого належать державі, створено згідно наказу Фонду державного майна України (надалі - ФДМУ) від 15.10.1998р. шляхом реорганізації державного підприємства „Азовкабель".

Наказами ФДМУ від 24.07.2001р. і 17.08.2001 р. прийнято рішення про реструктуризацію ВАТ „Азовкабель", створена комісія по реструктуризації і розроблено проект реструктуризації зі списком майна, яке підлягає відчуженню, затвердженим загальними зборами акціонерів товариства 15.02.2002р.

Пунктом 3 Положення про порядок реструктуризації підприємства, затвердженого наказом ФДМУ від 12.04.2002р., для вирішення питань пов'язаних з проведенням реструктуризації, створюється комісія з реструктуризації, яка узгоджує підготовлені правлінням і спостережною радою ВАТ пропозиції відносно продажу майна.

Відповідно до п. 5 Положення про порядок реструктуризації підприємства від 12.04.2002р. контроль за проведенням реструктуризації підприємства здійснює ФДМУ.

Рішеннями Комісії з реструктуризації ВАТ „Азовкабель" від 18.11.2003р. і 30.06.2006 р. передбачено відчуження основних засобів за погодженням з Наглядовою радою товариства на основі незалежної оцінки з обов'язковим рецензуванням звіту згідно із Законом України „Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

24.01.2007р. ВАТ „Азовкабель" уклало з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу комплексу будівель і споруд їдальні, розташованої по вулиці Кабельників,3н, в місті Бердянську.

Посилаючись на те, що договір купівлі-продажу не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки спірна нерухомість не була включена в список майна, яке підлягало реалізації в процесі реструктуризації підприємства, правочин вчинено без отримання згоди ФДМУ і комісії з реструктуризації на відчуження вказаної будівлі і без наявності рецензованого звіту про його вартість, позивач просив про визнання його недійсним з підстав, передбачених ст.ст.203, 215 ЦК України із застосування двосторонньої реституції.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 березня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову за ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29.07.2011 року, щодо накладення арешту на комплекс будівель та споруд колишньої їдальні, що розташоване за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вулиця Кабельників, 3н.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про задоволення позову Фонд державного майна України посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

В засідання апеляційного суду відповідачі не зявилися, про час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повісти ВАТ „Азовкабель 27.03.2012р., ОСОБА_3 26.03.2012р. Відповідач ОСОБА_3 направив телеграму про відкладення слухання справи, пославшись на хворобу, проте документів на підтвердження поважності причин неявки до суду не надав. Колегія суддів апеляційного суду визнала причини неявки відповідачів неповажними і вважала за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

За змістом ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Відмовляючи прокурору у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірна їдальня була власністю ВАТ „Азовкабель і при укладанні договору купівлі-продажу вимоги чинного законодавства сторонами правочину не були порушені. Наглядова рада товариства не заперечувала проти відчуження їдальні, оскільки затвердила відповідне рішення правління товариства. Обовязкове рецензування звіту про незалежну оцінку предмету продажу не передбачено ст.7 Закону „Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні.

Проте таких висновків суд першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому з ними не можна погодитися.

Встановлено, що ВАТ „Азовкабель являється субєктом господарювання державного сектору економіки, оскільки державі належить пакет акцій товариства у розмірі 90, 803 % статутного капіталу.

24 січня 2007 року ВАТ „Азовкабель продав ОСОБА_3 комплекс будівель і споруд, що знаходиться в м.Бердянську, вул.Кабельників. За умовами договору продаж вчинено за 201 200 грн., які покупець зобовязався перерахувати на розрахунковий рахунок продавця протягом 20 банківських днів з моменту укладання договору (том1:а.с.41-44).

Факт виконання умов договору сторонами не оспорюється.

Згідно з абз. 3 ч.4 ст.12 Закону України "Про приватизацію державного майна" №2163-ХП від 04.03.1992р. (в редакції закону на дату виникнення спірних правовідносин) з моменту прийняття рішення про приватизацію майна державного підприємства: орган, що здійснює управління майном цього підприємства, передає у встановленому порядку функції з управління цим майном державним органам приватизації; стосовно цього підприємства припиняється дія норм Господарського кодексу України в частині купівлі, продажу, передачі, обміну, здачі в оренду, надання безоплатно, списання майна, випуску та придбання цінних паперів, надання та одержання кредитів у розмірах, що перевищують середньорічний рівень таких операцій за останні три роки з урахуванням рівня інфляції, а також забороняється передача майна в іпотеку. Якщо ці дії необхідні для ефективного функціонування державного підприємства, майно якого приватизується, вони здійснюються підприємством з дозволу державних органів приватизації.

Таким дозволом є, зокрема, реструктуризація підприємства, яка проводиться відповідно до п.24 Державної програми приватизації на 2000-2002 року, затвердженої Законом України „Про державну програму приватизації від 18.05.2000 р. №1723-Ш (чинної на момент укладання спірного договору) та Положення про порядок реструктуризації підприємств, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 12.04.2002 р.№ 667, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.05.2002р. за №414/6702.

Пунктом 24 Державної програми приватизації на 2000 -2002 роки встановлено, що рішення про реструктуризацію підприємств, які мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави, приймається за погодженням з Кабінетом Міністрів України, при цьому для проведення реструктуризації ФДМУ створює комісії з реструктуризації.

Враховуючи стратегічне значення ВАТ „Азовкабель для економіки та безпеки держави, рішення про його реструктуризацію було прийнято ФДМУ за згодою Кабінету Міністрів України (наказ №1321 від 24.07.2001 р. том1: а.с. 159).

Процес реструктуризації ВАТ „Азовкабель був припинений наказом ФДМУ №1485 від 11.12.2008 р. (том1: а.с. 160).

Аналіз фактичних обставин свідчить про те, що у період з 24.07 2001 по 11.12.2008 р.р., а отже і на дату відчуження спірного обєкту 24.01.2007р., ВАТ „Азовкабель перебував у процесі реструктуризації.

Пунктом 39 Державної програми приватизації на 2000- 2002 роки передбачено, що завершення продажу всіх акцій господарських товариств у процесі їх приватизації оформлюється наказом відповідного державного органу приватизації.

Зважаючи на те, що 90,8% акцій ВАТ „Азовкабель, що належать державі, ще не продані, ФДМУ не видавав наказу про завершення приватизації підприємства, висновок суду першої інстанції про відсутності обмежень при відчуженні майна товариства, встановлених абз.3 ч.4 ст.12 Закону України „Про приватизацію державного майна, не відповідає вимогам закону і фактичним обставинам справи.

Не відповідають фактичним обставинам справи і висновки суду про недоведеність доводів позивача про те, що спірна нерухомість не була включена в перелік основних фондів, що підлягали продажу в процесі реструктуризації. Відповідно до Проекту реструктуризації ВАТ „Азовкабель, затверджених Загальними зборами ВАТ „Азовкабель (протокол №5 від 15 лютого 2002 року), погодженого з Міністерством промисловості України і Спостережною радою ВАТ „Азовкабель (протокол №1 від 18 січня 2002 року), перелік основних фондів, що підлягав продажу, зазначений в розділі 8, п.п.8.2.5, і п.2.3 Плану заходів реструктуризації, серед яких спірна їдальня як обєкт продажу не зазначена (том2: а.с.99- 229, стор. 94, 101 Проекту). Спостережною радою ВАТ „Азовкабель 19 листопада 2003 року вносилися зміни до Плану реструктуризації, в тому числі стосовно майна, яке підлягає відчуженню, серед якого спірна їдальня також не значиться (том 4: а.с.139).

Схвалення 27 жовтня 2006 року Наглядовою радою ВАТ „Азовкабель рішення правління ВАТ „Азовкабель щодо реалізації комплексу споруд їдальні за умови їх продажу на прилюдних торгах (том1: а.с.26), звернення ВАТ „Азовкабель 18 грудня 2006 року за вих. №05-1368 до ФДМУ з техніко-економічним обґрунтуванням доцільності продовження реструктуризації та внесення змін до плану реструктуризації товариства, яке включало перелік будівель та споруд, що пропонувалися до продажу у разі продовження такого процесу, серед яких під порядковим №18 значиться спірна будівля (том1 а.с.170-172), не свідчить про дотримання продавцем вимог ст.12 Закону України „Про приватизацію державного майна щодо обовязковості дозволу державних органів приватизації на продаж майна підприємства. Як вбачається із рішення наглядової ради, остання не заперечувала проти реалізації комплексу споруд їдальні на прилюдних торгах і винесення цього питання на розгляд комісії з реструктуризації. Проте, такі торги товариством не проводилися, питання щодо реалізації нерухомості комісією з реструктуризації не розглядалося.

Не ґрунтуються на законі і висновки суду про дотримання продавцем процедури оцінки спірного майна. Рішеннями Комісії з реструктуризації ВАТ „Азовкабель" від 18.11.2003р. і 30.06.2006 р. передбачено відчуження основних засобів за погодженням з Наглядовою радою товариства на основі незалежної оцінки з обов'язковим рецензуванням звіту згідно із Законом України „Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Як встановлено судом, незалежна оцінка нерухомості з обовязковим рецензуванням звіту в порядку, передбаченому вказаним законом не проводилась.

Відповідно до ч.1 ст.215, ч.1 ст. 203 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог цивільного законодавства, інших актів цивільного законодавства, моральним засадам суспільства.

Аналіз фактичних обставин і зібраних у справі доказів свідчить про те, що оспорюваний правочин укладений відповідачами з порушенням вимог ч.4 ст.12 Закону України „Про приватизацію державного майна та Державної програми приватизації на 2000-2002 роки, затвердженої Законом України „Про Державну програму приватизації від 18.05.2000 р.№ 1723-Ш, а тому висновки суду першої інстанції про необґрунтованість позову не ґрунтується на законі і матеріалах справи.

За таких обставин оскаржуване рішення відповідно до ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь апелянта підлягають стягненню понесені останнім судові витрати сплата судового збору при подачі апеляційної скарги у розмірі 1006 грн. (том5:а.с.99), а також судовий збір на користь держави у розмірі 1700 грн., оскільки при подачі позову прокурор в інтересах держави від сплати судового збору звільнений.

Вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову накладення арешту на спірну нерухомість ухвалою від 29 липня 2011 року (том4:а.с.86) підлягають застосуванню до виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст.307, 309, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Фонду державного майна України задовольнити.

Рішення Бердянського міькрайонного суду Запорізької області від 02 березня 2012 року в цій справі скасувати і ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Бердянського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до ОСОБА_3, Відкритого акціонерного товариства „Азовкабель про визнання договору купівлі-продажу недійсним задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу комплексу будівель та споруд, що розташовані в м. Бердянську, по вулиці Кабельників, 3н, від 24 січня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_4, реєстровий №148, укладений між Відкритим акціонерним товариством „Азовкабель м.Бердянська, Запорізької області і ОСОБА_3.

Зобовязати ОСОБА_3 повернути ВАТ „Азовкабель отриманий за договором купівлі-продажу від 24 січня 2007 року комплекс будівель та споруд, розташованих в м. Бердянську, по вулиці Кабельників,3-н, загальною площею 1440,2 кв.м.

Зобовязати ВАТ „Азовкабель повернути ОСОБА_3 201 200 грн. (двісті одну тисячу двісті гривень), отриманих за договором купівлі-продажу від 24 січня 2007 року.

Стягнути з ВАТ „Азовкабель і ОСОБА_3 на користь Фонду Державного майна України по 503 грн. (пятсот три гривні) з кожного в рахунок компенсації судових витрат.

Стягнути з ВАТ „Азовкабель і ОСОБА_3 на користь держави судовий збір по 850 грн. (вісімсот пятдесят гривень) з кожного.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Бердянського міськрайонного суду від 29.07.2011 року, залишити в силі до виконання судового рішення.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: