АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/3974/2012
Номер провадження 22-ц/1690/3974/2012Головуючий у 1-й інстанції Материнко М.О.
Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2012 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Чумак О.В.

Суддів: Дряниця Ю.В., Кривчун Т.О.

при секретарі: Мотрій С.В.

з участю:

позивачки ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 01 жовтня 2012 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1., -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, посилаючись на те, що 24.01.2010 року відповідачка умисно завдала їй легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров»я. В зв»язку із заподіяними їй тілесними ушкодженнями вона вимушена була тривалий час лікуватися. Матеріальні витрати, пов»язані з лікуванням складають 907 грн. 22 коп. Також просила сягнути на її користь моральну шкоду, яка полягає в тому, що вона перенесла стрес та втратила почуття безпеки внаслідок заподіяння їй тілесних ушкоджень. Крім того, в зв»язку із прийомом ліків вона вимушена була передчасно припинити грудне вигодовування малолітнього сина, що спричинило додаткові душевні страждання.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 01 жовтня 2012 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стянуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 907 грн. 22 коп. у відшкодування матеріальної шкоди, 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди та судові витрати, що включають в себе судовий збір в сумі 107 грн. 30 коп. та витрати на відшкодування правової допомоги адвоката в сумі 500 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, сторони оскаржили його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі позивачка посилається на те, що рішення суду є незаконним та таким, що прийняте внаслідок неповноти встановлення обставин, які мають значення для справи. Так, судом першої інстанції не враховано те, що внаслідок неправомірних дій відповідачки їй було завдано значні моральні страждання, вона вимушена була припинити грудне вигодовування дитини, а також до цього часу відчуває небезпеку, перебуваючи у власній квартирі. Просила скасувати рішення суду в частині часткового задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, стягнувши з відповідачки у відшкодування моральної шкоди 10000 грн.

Відповідачка в апеляційний скарзі просила рішення суду в частині стягнення з неї на користь позивачки матеріальної та моральної шкоди у визначеному судом розмірі, скасувати, постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди, в частині стягнення матеріальної шкоди задовольнити на суму 160 грн. 86 коп., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та недоведеність обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, зясувавши межі апеляційного оскарження та заслухавши пояснення сторін, колегія суддів приходить до необхідності часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 та зміні рішення з підстав, визначених п.2, 3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального права.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин.

Судом вірно встановлено, що 24.01.2010 року відповідачка ОСОБА_3, перебуваючи в приміщенні кухні за адресою: м. Полтава, вул Калініна, 42 кв. 17, на ґрунті особистих неприязних стосунків умисно нанесла позивачці ОСОБА_2 декілька ударів по обличчю та тулубу, а також порожнею каструлею по голові, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синців м»яких тканин обличчя, крововиливу верхньої губи, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров»я.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 12.04.2012 року провадження в кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України на підставі п. «В» ст. 1, 6 ЗУ «Про амністію» від 08.07.2011 року закрите.

Як вбачається з довідки, виданої 4 міською клінічною лікарнею 25.02.2010 року, позивачка ОСОБА_2 оглядалась лікарем-невропатологом з приводу закритої черепно-мозкової травми, а також вегето-судинної дистонії, в зв»язку з чим їй призначалось лікування, яке за рахунок лікувального закладу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи те, що внаслідок неправомірних дій відповідачки позивачці була завдана майнова та моральна шкода, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення завданої шкоди на користь позивачки.

Визнаючи розмір матеріальної шкоди, завданої позивачці ОСОБА_2, суд першої інстанції прийняв до уваги, квитанції та чеки, надані позивачкою на загальну суму 907 грн. 22 коп.

Проте деякі з квитанцій та чеків не можуть бути розцінені, як належні та допустимі докази, що підтверджують матеріальну шкоду, яка спричинена позивачці внаслідок заподіяння тілесних ушкоджень та підлягає відшкодуванню відповідачкою.

Так, колегія суддів вважає, що не підлягають відшкодуванню кошти сплачені позивачкою, як благодійні внески, оскільки вони носять добровільних характер, а також кошти за надані платні послуги, оскільки квитанція не містить відомостей, які саме послуги були надані позивачці(а.с. 13-14).

Крім того, не підлягають відшкодуванню, кошти сплачені за чеками від 22.02.2010 року, 23.02.2010 року, 24.02.2010 року, 05.02.2010 року та 18.02.2010 року (а.с. 13, 16), згідно яких були придбані біостимулятори, жовчогінні, серцеві препарати та вітаміни, в зв»язку з тим, що позивачкою не надано належних доказів на підтвердження того, що вказані медичні препарати були призначені лікарем та використані ОСОБА_2.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідачки ОСОБА_3 на користь позивачки підлягає стягненню майнова шкода, завдана їй внаслідок неправомірних дій відповідача та повязана з витратами на придбання ліків при проходженні лікування, в межах доказів наданих позивачкою ОСОБА_2, в розмірі 246 грн. 12 коп.. Тому рішення місцевого суду в цій частині підлягає зміні.

Також не підлягають відшкодуванню витрати понесені позивачкою ОСОБА_2 на правову допомогу в розмірі 300 грн., оскільки згідно квитанції № 3933 від 05.03.2010 року, наданої на їх підтвердження, правова допомога була надана позивачці при складанні скарги приватного звинувачення та позовної заяви у кримінальній справі. Разом з тим, відповідно до ст. 79 ЦПК України до судових витрат, що підлягають відшкодуванню в порядку ст. 88 ЦПК України, належать витрати на правову допомогу, пов»язані з розглядом конкретної цивільної, а не кримінальної справи.

Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, яка була завдана позивачці та підлягає відшкодуванню, судом першої інстанції вірно враховані характер, ступінь, обсяг та тривалість моральних страждань, яких зазнала позивачка, а також тяжкість, завданої травми. При цьому суд виходив із засад розумності, виваженості та справедливості, тому рішення в цій частині є законним та обгрунтованим.

Посилання апелянта ОСОБА_2 на те, що внаслідок заподіяних відповідачкою тілесних ушкоджень, вона була вимушена припинити грудне вигодовування малолітньої дитини, чим їй додатково спричинено моральну шкоду, не заслуговує на увагу, оскільки, як встановлено судом першої інстанції і вказана обставина не спростована у суді апеляційної інстанції, грудне вигодовування малолітньої дитини припинено через місяць після заподіяння позивачці тілесних ушкоджень. При цьому в довідці лікаря не зазначено, що це пов»язано з прийомом лікарських препаратів, призначених ОСОБА_2, або стресом, перенесеним внаслідок, заподіяння тілесних ушкоджень.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає. Апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частині стягнення майнової шкоди та витрат на правову допомогу зміні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч.1, п.3, 4, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 01 жовтня 2012 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди та відшкодування витрат на правову допомогу змінити. Зменшити розмір матеріальної шкоди, завданої злочином, стягнувши з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди - 246 грн. 12 коп., витрат на правову допомогу - 200 грн..

В іншій частині рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 01 жовтня 2012 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: О.В.Чумак

Судді: Ю.В.Дряниця

ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1