Справа №2-78/2012 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2012 року селище Вигода

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Монташевич С.М.,

за участю секретаря: Менделяк А.І.,

адвоката: ОСОБА_1 І

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Вигода цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Креді ОСОБА_2» в особі Центрального відділення ПАТ «Креді ОСОБА_2» в м.Івано-Франкіськ до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги мотивує тим, що 26.05.2008 року між Акціонерним товариством «Індустріально-Експортний Банк», правонаступником якого є «Креді ОСОБА_2», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №307/700477, згідно якого банк надав кредитні кошти для придбання автомобіля в розмірі 7391,00 долар США, строком на 60 місяців, тобто до 25.05.2013 року, із щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11,68 %. Згідно додаткової угоди про внесення змін від 15.04.2010 року термін повернення кредиту встановлено до 25 січня 2015 року. Боржник систематично порушує зобовязання за кредитною угодою, станом на 22.06.2011 року загальна заборгованість складає 51480,02 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачем ОСОБА_4 укладено договір поруки від 26.05.2008 року. Згідно п. 2.1 договору встановлено, що боржник та поручитель несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Просив стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором в розмірі 51480,02 грн. та судові втрати.

Представник позивача в процесі розгляду справи збільшив позовні вимоги, мотивуючи тим, що відповідач з жовтня 2010 року не здійснює платежів за кредитним договором № 307/700477, договір продовжує діяти, тому зросла заборгованість боржника перед кредитором. Просив стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в солідарному порядку 60570,24 гривень заборгованості, 605,70 гривень сплаченого судового збору та 120,00 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги заявлені до нього визнав.

Відповідачка ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволені позову до неї, виходячи з того, що договір поруки припинив свою дію на підставі ст. 559 ЦК України. Їй не було відомо ні про внесені зміни до кредитного договору, ні про наявну заборгованість за цим договором. Жодних вимог про дострокове повернення кредиту вона не отримувала. Тому позов вважає безпідставним та необгрунтованим.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором та на підставі договору поруки.

Відповідно до змісту ст. ст. 10, 11. 27-31, 57-61 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

В ході розгляду справи судом встановлено, що 26.05.2008 року між Акціонерним товаристовм «Індустріально-Експортний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Креді ОСОБА_2» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №307/700477, згідно якого банк надав кредитні кошти для придбання автомобіля в розмірі 7391,00 доларів США, строком на 60 місяців, тобто до 25.05.2013 року, із щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11,68 %. Згідно додаткової угоди про внесення змін від 15.04.2010 року термін повернення кредиту встановлено до 25 січня 2015 року. Боржник систематично порушує зобов'язання за кредитною угодою, станом на 22.06.2011 року загальна заборгованість складає 51480,02 грн. (а.с.22). В подальшому позивач збільшив ціну позову, мотивуючи тим, що станом на 19.07.2012 року загальна сума боргу по кредитному договору становить 60570,24 гривень (а.с. 101).

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між банком та відповідачем ОСОБА_4 укладено договір поруки від 26.05.2008 року. Згідно п. 2.1 договору встановлено, що боржник та поручитель несуть солідарну відповідальність перед кредитором (а.с. 18-19).

В силу п. 3.2 договору поруки ОСОБА_2 зобов'язаний письмово повідомити поручителя про виникнення заборгованості Позичальника за кредитним договором.

Як вбачається з долучених позивачем матеріалів справи, ОСОБА_4 не повідомлялась банком про наявність такої заборгованості з сторони ОСОБА_3 перед банком по кредитному договору, хоча остання постійно проживає та зареєстрована за адресою, вказаною в договорі. Натомість, позивач своїми листами від 10.05.2011р. №13206-2045 повідомляв позичальника про невиконання умов кредитного договору та існуючу заборгованість. А саме вимога направлялась за одним вихідним номером банку, також адреса, вказана у вимозі та поштовому повідомлені про отримання не співпадає, що свідчить про те, що вимога була направлена за однією тільки адресою першому адресату, тобто ОСОБА_3, та повернута банку за терміном зберігання (а.с. 20, 21, 95, 96). Жодних інших даних в судовому засіданні не здобуто. Дана обставина нічим не спростована.

Згідно п. 3.2 договору поруки встановлено, що відповідальність поручителя настає з моменту настання строку повернення кредиту, частини кредиту або відсотків у випадку якщо боржник неналежним чином виконує умови кредитного договору.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданої позивачем, ОСОБА_3 вже в травні 2010 року мав заборгованість по вищевказаному кредитному договору, а з жовтня 2010 року він взагалі не вносив жодних платежів на користь банку (а.с. 97-98). Отже, моментом виникнення зобов'язання поручителя погасити заборгованість є момент виникнення заборгованості, а саме 18.10.2010 року.

Відповідно до п. 4.1 Договору поруки від 26.05.2008 року строк дії договору не визначено.

Згідно ст. 559 ч. 4 ЦК України у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Банк такої вимоги до поручителя - відповідача ОСОБА_4 не предявляв. Тобто дія договору поруки від 26.05.2008 року припинена 19 квітня 2011 року. Дана обставина нічим не спростована та суду не надано позивачем жодного доказу щодо предявлення вимоги до поручителя в досудовому порядку, крім звернення з позовом до суду 20.10.2011 року.

Ст. 598 ЦК України передбачає, що зобовязання припиняється часткового або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

В звязку з невиконанням ПАТ "Креді ОСОБА_2» умов договору поруки від 26.05.2008 року в задоволенні позову до ОСОБА_4 слід відмовити.

Ст. 509 ЦК України визначає поняття зобов'язання та підстави його виникнення - зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити процеши та інші платежі (ст. 1054 ЦК України).

В силу ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі.

ОСОБА_3 за час користування кредитом, порушив умови кредитного договору п.п. 1.4.1, п. 3.3, п. 5.2, за яким зобовязався щомісячно, згідно графіку, вносити суми чергового погашення кредиту, відсотки та інші платежі.

Позивач в ході судового розгляду підтвердив, що до 15.10.2010 року відповідач виконував зобов'язання по кредиту згідно з графіком погашення, що є невідємним додатком до кредитного договору та графіку до додаткової угоди. Виходячи з розрахунку заборгованості перед ПАТ «Креді ОСОБА_2» по кредиту, наданому ОСОБА_3 за кредитним договором №307/700477, сума боргу по тілу кредиту станом на 19.07.2012 року становить 5814,52 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 46475,46 гривень, нараховані відсотки - 35,84 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 286,47 гривень, прострочені відсотки - 1274,52 доларів США. що в еквіваленті до курсу НБУ становить 10187.24 гривень, пеня - 453,03 долара США, що становить - 3621,07 гривень.

Позичальник зобовязаний сплатити суму кредиту, відсотки, пеню та інші платежі за користування кредитом на підставі умов договору та ст. 1050 ЦК України.

Таким чином позовні вимоги до відповідача ОСОБА_3 підставні, а тому підлягають до задоволення, суму заборгованості по кредитному договору та судові витрати слід стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача.

На підставі викладеного, ст. ст. 255, 509, 526. 553, 554, 559, 598, 610. 611, 1046 -1050, 1054. 1056-1 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 27-31, 57-61, 88 ЦПК України, керуючись ст.ст. 209, 213-215, 223 ЦПК України, суд,-

РІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Креді ОСОБА_2» заборгованість за кредитним договором № 307/700477 від 26.05.2008 року зі змінами від 15.05.2010 року в сумі 60570,24 (шістдесят тисяч п»ятсот сімдесят гривень 24 копійки) грн, 605,70 (шістсот п»ять гривень 70 копійок) грн. судового збору, 120,00 (сто двадцять гривень) грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи.

В частині позову Публічного акціонерного товариства «Креді ОСОБА_2» про стягнення солідарно з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором від 26.05.2008 року та судових витрат відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано- Франківської області через Долинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: