АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2012 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Городничої В.С.

суддів - Глущенко Н.Г., Баранніка О.П.,

при секретарі Бондаренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма Телеком»

на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2011 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма Телеком» про розірвання договору та відшкодування збитків і моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2011 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 30 листопада 2006 року між нею та TOB «Оптіма Телеком» було укладено договір про надання послуг телефонного зв'язку, за яким відповідач зобов'язався здійснити установку телефонної лінії з подальшим наданням платних послуг телефонного зв'язку строком на п'ять років. Вартість установки телефону склала 2398,75 грн., яка нею була сплачена в день підписання договору

З 01 вересня 2009 року надання послуг телефонного зв'язку припинилося, вона не мала можливості користуватися телефоном. Декілька разів вона зверталася по телефону до сервісного центру, проте жодних дій зі сторони відповідача не було.

У зв'язку з цим, 27 листопада 2009 року вона звернулася до відповідача із письмовою заявою, однак на дану заяву відповідач жодним чином не відреагував. 26 липня 2010 року вона звернулася до відповідача із претензією про поновлення телефонного зв'язку або повернення сплачених коштів за встановлення телефону на що отримала відповідь, в якій їй було повідомлено про неможливість відновлення зв'язку та запропоновано сплатити компенсацію за встановлення телефону 150.00 грн.

За таких обставин просила суд визнати договір про надання послуг телефонного зв'язку розірваним у зв'язку із істотними порушеннями його умов з боку відповідача, стягнути на її користь суму збитків у розмірі 4533,22 грн., неустойку у розмірі 2088,00 грн., моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2011 року заявлені позовні вимоги задоволені частково.

Розірвано договір № 113618, що укладений 30 листопада 2006 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Оптіма Телеком» у зв'язку із істотними порушеннями його умов.

Стягнуто з ТОВ «Оптіма Телеком» на користь ОСОБА_2 2398,75 грн. сплачених нею за телефонну лінію (включаючи вартість установки), 220,00 грн. сплаченого авансу в якості абонентської плати та пеню у розмірі 17,90 грн., а всього - 2636. 65 гривень. Також судом вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду ТОВ «Оптіма Телеком» звернулося до суду із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду від 16.09.2011 року в частині розірвання договору у звязку із істотними порушеннями його умов та стягнення на користь ОСОБА_2 2398,75 грн. оплати телефонної лінії скасувати, в іншій частині рішення залишити без змін.

Судом встановлено що 30 листопада 2006 року між позивачем ОСОБА_2 (Абонентом) та ТОВ «Оптіма Телеком» (Оператором) було укладено договір № 113618, за яким останнє зобов'язалося за плату виконати роботи, що забезпечують підключення кінцевих пристроїв ОСОБА_2 через абонентську телефону лінію до телефонної мережі загального користування, з подальшим наданням платних послуг телефонного зв'язку відповідно до умов цього договору.

Відповідно п. 4.1.1 договору, вартість однієї телефонної лінії складає 2398,75 грн.

Главою 5 договору визначений перелік обов'язків TOB «Оптіма Телеком», зокрема обов'язок надавати ОСОБА_2 послуги зв'язку на умовах цього договору; забезпечувати безперебійне і якісне надання послуг телефонного зв'язку; усувати порушення телефонного зв'язку в контрольні технологічні терміни.

Положеннями п. 7.2 договору встановлено, що абонентська плата за весь час пошкодження не нараховується у разі усунення пошкоджень з перевищенням терміну. Оператор сплачує Абонентові пеню у розмірі 25 % від добової абонентської плати за кожну добу перевищення контрольного терміну, але не більше як за три місяці. Період, протягом якого Абонентові не надавалися чи неналежно надавалися послуги зв'язку, визначається з часу звернення до бюро ремонту до часу усунення пошкоджень.

На виконання пункту 4.1.1 договору, позивач ОСОБА_2 сплатила 2398,75 грн. за підключення її до телефонної лінії.

Позивач ОСОБА_2 02 вересня 2009 року внесла авансовий платіж за абонентську плату за користування телефоном на суму у розмірі 220,00 грн., що підтверджується фіскальними чеками.

26 липня 2010 року ОСОБА_2 звернулася до ТОВ «Оптіма Телеком» із претензією в якій висунула вимогу по негайному усуненню пошкоджень телефонного зв'язку або поверненню сплачених за установку телефонної лінії коштів, повернення сплачених авансом коштів. 19 серпня 2010 року ТОВ «Оптіма Телеком» підготувало та направило позивачу відповідь на її претензію, в якій було повідомлено,що з технічних причин та з економічних міркувань, не має можливості відновити роботу телефонної лінії. Також, відповідач повідомив позивачку про дострокове розірвання договору з 01 жовтня 2010 року, обґрунтовуючи це пунктом 9.1 договору.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині розірвання договору №113618 від 30 листопада 2006 року, укладеного між позивачем ОСОБА_2 та ТОВ «Оптіма Телеком» у звязку з істотними порушеннями його умов зі сторони останнього та стягнення з відповідача на користь позивачки понесених нею витрат по виконанню договірних зобовязань.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

В силу ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має

виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів

цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового

обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору

допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір

може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного

порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Змістом ст. 652 Цивільного кодексу України визначено, що у разі істотної зміни обставин,

якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за

згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору. Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Отже, суд першої інстанції ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог вірно не взяв до уваги доводи представника відповідача про те, що договір має бути розірвано за правилами ст. 652 Цивільного кодексу України, оскільки істотно змінилися обставини, якими сторони керувалися при укладенні договору, а саме та обставина, що у відповідача на даний час відсутня технічна можливість надавати телекомунікаційні послуги внаслідок поломки устаткування. Як вбачається з матеріалів справи, при укладенні оспорюваного договору відповідач прийняв на себе зобовязання надавати ОСОБА_2 послуги звязку на умовах укладеного договору, забезпечувати безперебійне і якісне надання послуг телефонного звязку, усувати порушення телефонного звязку в контрольні технологічні терміни, але прийняте на себе зобовязання не виконував, чим істотно порушив умови договору. Посилання відповідача на те, що вони не усвідомлювали можливість поломки устаткування є безпідставними та необґрунтованими, оскільки поломка устаткування завжди має ризик настання, що передбачено нормами ділового обороту і враховується при виникненні договірних зобовязань. Обовязок ТОВ «Оптіма Телеком» проводити ремонтні роботи устаткування визначений договором, що укладений між сторонами. Рішення суду в цій частині є законним та обґрунтованим.

Водночас, колегія суддів не погоджується з висновками суду про задоволення позовних вимог в частині відшкодування позивачці понесених за договором збитків у відповідності до ч.5 ст. 653 ЦК України, оскільки згідно п. 9.2 Договору, укладеного між сторонами, грошові суми внесені за установку/частково або повністю/ у випадку закінчення терміну дії або дострокового розірвання Договору, не повертаються. Позивачка, підписуючи вказаний договір, погодилася на його умови. Отже, враховуючи вищенаведе, позовні вимоги щодо стягнення збитків у розмірі вартості установки телефонної лінії в сумі 2398,75 грн. задоволенню не підлягають.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в оскаржуваній частині частковому скасуванню з постановлення нового рішення про відмову позивачці в позові про стягнення на її користь суми 2398,75 грн., сплачених нею за установку телефонної лінії.

Керуючись ст.ст.218, 209, 303, 307, 308,309, 313 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма Телеком» задовольнити частково.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2011 року в оскаржуваній частині щодо стягнення з відповідача суми 2 398,75 грн. скасувати.

Відмовити ОСОБА_2 в її позовних вимогах до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма Телеком» про стягнення суми 2398,75 грн.

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: