Справа № 401/6415/12
(2/401/3379/12)
Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Спаї В.В.,
при секретареві - Пантелєєвій Я.В.,
за участі представника позивача-1 - ОСОБА_1,
за участі представника позивача 2 - ОСОБА_2,
за участі третіх осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську у порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради, де треті особи КП «ДМБТІ», ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на самочинно побудоване нерухоме майно,
09 липня 2010 року фахівцями КП. «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»була виконана інвентаризація обєкта і нерухомості, виготовлений технічний паспорт на домоволодіння за адресою: будинок №17 по вул. Чернівецька в м. Дніпропетровську, в якому зазначені як самовільно забудовані і такі, що підлягають прийняттю в експлуатацію наступні будівлі та споруди: житлова прибудова літ. «АІ-1»площею 30.5 кв.м. та гараж літ. «Г»площею 19.7 кв.м.
Відповідно до пункту 10 додатку №1 до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №6/5 від 28.01.2003 року, підставою для проведення реєстрації прав власності на обєкти нерухомого майна є рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна самочинного будівництва.
КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»відмовило позивачам в реєстрації права власності і рекомендувало за визнанням і права власності на самочинно побудовані будівлі та споруди звернутися до суду із позовом.
Підставу позову становлять вимоги ч. 2 ст. 331, ч. 5 ст. 376 та ст. 375 ЦК України; предмет позову становить вимога про визнання за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 права власності на житлову прибудову літ. «А2-1»площею 30,5 кв.м. та гараж літ. «Г»площею 19,7 кв.м. по 1/4 їх частині за кожним з позивачів, які розташовані по вул. Чернівецькій № 17 в м. Дніпропетровську.
У судовому засіданні представники позивачів підтримав вимоги позову повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив повністю задовольнити поданий позов; треті особи не заперечували проти задоволення вимог позову.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У судове засідання відповідач, належним чином повідомлений, не зявився, причини неявки не повідомив, не надав заяви про розгляд справи у його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Заслухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення про відмову в задоволенні позову повністю, виходячи з наступного.
За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Порядок проведення державної реєстрації права власності та права користування (сервітуту) на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, права користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами, довірчого управління нерухомим майном, права власності на об'єкти незавершеного будівництва (далі - державна реєстрація прав), а також порядок взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначений Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердж. наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 N 7/5, згідно з яким державна реєстрація прав полягає в офіційному визнанні і підтвердженні державою фактів виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, а також права власності на об'єкти незавершеного будівництва шляхом внесення відповідного запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно.
Державна реєстрація прав проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ) у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць, обслуговування на території яких здійснюється БТІ, створеними до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України" та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно (п. 1.3 Положення). Цим положення визначений порядок подання документів для проведення державної реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав.
Утім, позивачі не дотрималися вимог закону, не зверталися до КП «ДМБТІ»із заявою про реєстрацію права власності, реєстратором рішення про відмову в реєстрації права на обєкт нерухомого майна не приймалося, у звязку з чим позивачі мали би змогу оскаржити дії щодо відмови в реєстрації права власності в порядку адміністративного судочинства.
Разом з тим, відповідно до наданих позивачем доказів позивачі отримали Декларацію про готовність обєкта до експлуатації (18.10.2011 р.), через що закінчений будівництвом обєкт є готовим до експлуатації; таким чином, право позивачів підлягає не визнанню, а оформленню у встановленому законом порядку.
Судові витрати віднести на рахунок позивачів.
Керуючись ст.ст. 11, 15, 212, 214-215, 224, 226 ЦПК України, суд
В задоволенні позову відмовити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України: рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя