Справа № 2-2455/2012 рік
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 квітня 2012 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Великохацької В.В.
при секретарі Хмелюк К.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання умов договору удаваними та зобовязання повернути майно,
07.03.2012 року позивач звернулась до суду з позовом про визнання умов договору удаваними та зобовязання повернути майно. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 30 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був підписаний договір купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Окрім цього Договору, в той же день (30.10.2007 року) Відповідач надав позивачу заяву про те, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 досягнута домовленість щодо продажу квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, за ціною в сумі 681 750,00 (шістсот вісімдесят одна тисяча сімсот пятдесят) гривень, що станом на 30 жовтня 2007 року становить 135 000(сто тридцять пять тисяч) доларів США, згідно курсу, встановленого Національним банком України щодо української гривні до долару США (1 долар США =5,05 гривня). Вказані кошти ОСОБА_2 зобовязався сплачувати частинами, а саме:
-81 750 (вісімдесят одна тисяча сімсот пятдесят) гривень в строк до 31 грудня 2007 року;
-150 000 (сто пятдесят тисяч) гривень в строк до 31 грудня 2008 року;
-150 000 (сто пятдесят тисяч) гривень в строк до 31 грудня 2009 року;
-150 000 (сто пятдесят тисяч) гривень в строк до 31 грудня 2010 року;
-150 000 (сто пятдесят тисяч) гривень в строк до 31 грудня 2011 року.
Таким чином між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 була досягнута домовленість про розстрочення проведення розрахунку за квартиру, яка знаходиться за адресою:м. Київ, АДРЕСА_3. Крім того, ОСОБА_2 зобовязався здійснювати платежі у відповідності до зміни курсу української гривні до долару США. ОСОБА_2 не виконував свої зобовязання та не сплатив ОСОБА_1 суму, яка визначена ним в заяві від 30.10.2007 року.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.
В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти позову, зазначивши, що дійсно, 30 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був підписаний договір купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 4985. У відповідності до п. 3 Договору встановлено, що вартість квартири становить 50 000 гривень і вказана сума є сплаченою ОСОБА_2 готівкою і отримана ОСОБА_1 0.0. Вказаний Договір не містить інших домовленостей між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, в тому числі і про будь-які додаткові виплати з боку відповідача. Таким чином ОСОБА_2 виконав всі свої зобовязання перед ОСОБА_1 згідно умов Договору. Крім того, строк позовної давності минув 30 жовтня 2010 року, після перебігу 3 років з моменту підписання Договору (30.10.2007року). Тому вони заявляють про сплив строків позовної давності по Договору та просять відмовити в задоволенні позову.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти позову та повністю підтримав думку свого представника.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.
Судом встановлено, що 30 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був підписаний договір купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7). Даний договір є чинним, укладеним відповідно до чинного законодавства та не оспорюється сторонами.
Згідно з п. 3 даного Договору, продаж вчинено за 50 000,00 грн. Ця сума повністю сплачена Покупцем готівкою і отримана Продавцем особисто до підписання цього Договору. На час підписання цього Договору сторони не мають одна до одної жодних претензій щодо проведення розрахунків. Згідно п.9 даного Договору купівлі-продажу квартири від 30.10.2007р., в якому зазначено, що Договір ними Продавцем і Покупцем, прочитаний, зміст його їм безперечно зрозумілий і підписаний ними, як свідчення про те, що його умови повністю відповідають їхньому волевиявленню, та одержання ним, Продавцем, повного розрахунку за продану квартиру і відсутності матеріальних претензій до Покупця.
30.10.2007 року відповідач надав позивачу заяву про те, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 досягнута домовленість щодо продажу квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, за ціною в сумі 681 750,00 (шістсот вісімдесят одна тисяча сімсот пятдесят) гривень, що станом на 30 жовтня 2007 року становить 135 000 (сто тридцять пять тисяч) доларів США, згідно курсу, встановленого Національним банком України щодо української гривні до долару США (1 долар США = 5,05 гривня). Вказані кошти ОСОБА_2 зобовязався сплачувати частинами, а саме:
-81 750 (вісімдесят одна тисяча сімсот пятдесят) гривень в строк до 31 грудня 2007 року;
-150 000 (сто пятдесят тисяч) гривень в строк до 31 грудня 2008 року;
-150 000 (сто пятдесят тисяч) гривень в строк до 31 грудня 2009 року;
-150 000 (сто пятдесят тисяч) гривень в строк до 31 грудня 2010 року;
-150 000 (сто пятдесят тисяч) гривень в строк до 31 грудня 2011 року. (а.с. 15).
Відповідно до ст.203 ЦК України, правочин має вичинятися у формі, встановленій законом.
Згідно ст. 209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню у випадках встановлених законом або домовленістю сторін.
Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі - продажу квартири укладається письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.
Згідно ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.
Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом.
Згідно ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотні умови договору купівлі - продажу, згідно ст. 655 ЦК України є сторони договору, майно (товар), ціна. Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст. 632 ЦК України).
Між сторонами по справі було досягнуто домовленості з приводу всіх істотних умов договору, що вбачається з нотаріально посвідченого договору від 30.10.2007 року, який сторонами не оспорюється (а.с.7)
Відтак, заява від 30.10.2007 року (а.с.8), в якій на думку позивача зазначена істотна умова договору - ціна, не береться судом до уваги, оскільки така не є нотаріальним договором, не відповідає по формі його вимогам, а також враховуючи, те, що є чинний нотаріально посвідчений договір купівлі - продажу квартири в якому зазначено істотну умову - ціну і який відповідає вимогам законодавства і ніким не оспорюється. Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Нікчемний договір є недійсним в силу закону ч.2 ст. 215 ЦК України, визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Частиною 1 статті 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.
Щодо твердження позивача про удаваність договору, то таке не відповідає вимогам чинного законодавства. Згідно ст.235 ЦК України, удаваним є правочин, що вчинюється з метою приховання іншого правочину, який сторони насправді вчинили. За удаваним правочином настають інші права та обовязки, ніж ті, що передбачені правочином. А судом безспірно встановлено, що сторони дійсно мали намір укласти договір купівлі - продажу кватири та створити відповідні наслідки. Поняття удаваності частини правочину не передбачено, а лише правочину в цілому.
Щодо договору купівлі - продажу квартири від 30.10.2007 року, то такий, не може вважатись удаваним, оскільки сам позивач в позовній заяві підтверджує домовленість по продажу саме квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 і двосторонні наміри створити відповідні правові наслідки по переходу права власності на обєкт нерухомості від продавця до покупця.
Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що сторони, підписавши спірний договір, встановили факт досягнення згоди між собою щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу.
Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Положення ст. 267 ч. 3 цього Кодексу передбачають, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Під час розгляду справи представник позивача стосовно строку позовної давності пояснив, що оскільки 10 січня 2012 року відповідач ОСОБА_2 написав позивачу ОСОБА_1 лист в якому він визнавав свій борг то позовна давність преривається і не може бути застосована судом.
Згідно ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку.
Після переривання перебіг позовної давності починається заново.Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Як вбачається із листа від 10.01.2012 року написаного власноручно відповідачем, який він направив позивачу, ОСОБА_2 визнав свій борг перед ОСОБА_1 та просив її надати йому більш тривалий термін для погашення свого боргу (а.с. 10).
Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що початком перебігу строку позовної давності, є 10 січня 2012 року, тобто день написання відповідачем листа позивачу, в якому він визнає свій борг.
Оцінивши зібрані по справі і досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги є не обґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 202-204, 215, 216, 235, 256, 257, 267, 622, 629, 638, 655, 632, 657 ЦК України, ст. 10,11,209,212,214-215,217-218 ЦПК України, суд -
У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання умов договору удаваними та зобовязання повернути майно - відмовити.
Апеляційну скаргу може бути подано до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя: В.В. Великохацька
22.04.2012 Справа № 2-2455/12