АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 2-2719/11 Головуючий 1 інст.- Сорока О.П.
Провадження 22ц/2090/1803/2012 Доповідач - Піддубний Р.М.
Категорія: «договірні правовідносини»
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2012 року. м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді: Піддубного Р.М.,

суддів: Тичкової О.Ю., Даниленка В.М.,

при секретарі: Подпрядовій В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_3, про визнання договору поруки недійсним, -

встановила:

У травні 2011 року ОСОБА_2 звернулась до суду з названим позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 17 квітня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк») та її колишнім чоловіком ОСОБА_3, шлюб з яким розірвано 09 грудня 2010 року, було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 22 500 доларів США. Восени 2010 року їй стало відомо, що в забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором, 17 квітня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та нею було укладено договір поруки № 109060, за умовами якого вона зобовязалась у повному обсязі відповідати за належне виконання ОСОБА_3 своїх зобовязань за вищевказаним кредитним договором. Посилаючись на те, що договір поруки вона не підписувала, повноважень щодо його укладення від її імені нікому не надавала, ОСОБА_2 просила визнати договір поруки № 109060 від 17 квітня 2007 року недійсним.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що під час розгляду Соломянським районним судом м. Києва у червні 2010 року цивільної справи за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту від 17 квітня 2007 року, ОСОБА_2 позов визнала, погодилась із заявленим банком розміром заборгованості.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2011 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким заявлений ОСОБА_2 позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову про визнання укладеного 17 квітня 2007 року ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 договору поруки недійсним, суд першої інстанції виходив із недоведеності позивачкою того, що оспорюваний договір нею не укладався, оскільки підписаний не ОСОБА_2, як стороною договору, а іншою особою.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 17 квітня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та чоловіком позивачки ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за яким останній отримав кредит в сумі 22 500 доларів США. У цей же день між ПАТ «УкрСиббанк» та позивачкою було укладено договір поруки № 109060, за умовами якого вона зобовязалась у повному обсязі відповідати за належне виконання ОСОБА_3 своїх зобовязань за вищевказаним кредитним договором.

Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину.

Звернувшись до суду з позовом про визнання договору недійсним, ОСОБА_2 зазначила в його обґрунтування, що оспорюваний договір поруки підписаний не нею, а іншою особою.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як убачається із матеріалів справи, під час її розгляду судом першої інстанції представником позивачки заявлялось клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, яке ухвалою суду задоволено не було.

Оскаржуючи рішення суду в апеляційному порядку ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, посилаючись на те, що договір поруки підписано від імені позивачки іншою особою, а судом першої інстанції було неправомірно відмовлено у проведенні експертизи, просила призначити почеркознавчу експертизу.

Частиною 1 ст. 143 встановлено, що для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 3 ст. 144 ЦПК України при визначенні об'єктів та матеріалів, що підлягають направленню на експертизу, суд у необхідних випадках вирішує питання щодо відповідних зразків.

Пунктами 2, 10, 12 «Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень», затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року N 53/5 передбачено, що для проведення почеркознавчої експертизи суддя повинен надати експертові посвідчені суддею не менше ніж на 15 документах вільні зразки та у кількості не менше 5-8 аркушів - експериментальні зразки підпису особи, яка підлягає ідентифікації та оригінал документу, що підлягає дослідженню.

Належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи судом апеляційної інстанції, позивачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_1 в судові засідання, призначені на 29 лютого та 14 березня 2012 року, не зявились.

У звязку з неявкою позивачки та її представника суд апеляційної інстанції позбавлений можливості розглянути додане до апеляційної скарги клопотання, призначити та провести судово-почеркознавчу експертизу, оскільки позивачкою не надано оригінал оспорюваного договору та необхідні для проведення експертизи зразки її підпису.

За відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, з якими закон повязує недійсність правочину, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість заявленого ОСОБА_2 позову та відмовив у його задоволенні.

Оскільки судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи, апеляційна скарга відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді