Куйбишевський районний суд Запорізької області
№ 0813/864/2012
УХВАЛА

13 серпня 2012 року смт Куйбишеве

Суддя Куйбишевського районного суду Запорізької області Солодовніков Р.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Відділу Держкомзему у Куйбишевському районі Запорізької області, 3-ті особи: ОСОБА_2, Куйбишевська державна нотаріальна контора, Володарська державна нотаріальна контора, про визнання права на земельну ділянку,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за собою право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Предявлена позовна заява ухвалою судді від 27.07.2012 року була залишена без руху, у звязку з порушенням позивачем вимог ст.ст.119,120 ЦПК України, а саме:

Позовна заява подана з порушенням статті 119 ЦПК України, відповідно до вимог якої, позивач повинен зазначити виклад обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Відповідно до ч.4 ст.119 ЦПК України заява повинна відповідати іншим вимогам, встановлених законом.

У позовній заяві зазначено, що позивач має право на спадкове майно, та просить суд визнати за собою право власності на нього в порядку спадкування за законом, однак діючим законодавством передбачений порядок отримання спадкового майна у власність.

Зазначений порядок встановлений Цивільним кодексом України, Законом України „Про нотаріат, Інструкцією „Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Відповідно до п.206 Розділу 22 Інструкції „Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

Позивач, в обґрунтування свого позову, зазначила, що не може оформити право власності у нотаріальній конторі, оскільки відсутній державний акт на землю.

Однак, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухомість (стаття 1297 Цивільного кодексу України).

Доказами зазначеного звернення є: письмова заява позивача до нотаріальної контори про прийняття спадщини(видачу свідоцтва про право на спадщину), Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкової справи, постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка відповідно до п.п.31,32 Інструкції „Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України виноситься нотаріусом не пізніш як у триденний строк, на прохання особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальних дій.

З позовної заяви не зрозуміло чи виконав позивач свій обовязок щодо отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухомість, відповідно до ст.1297 ЦК України, у позові не зазначені інші обставини щодо прийняття спадщини.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 „Про судову практику у справах про спадкування, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Враховуючи викладене, вважаю, що відсутність письмового звернення позивача до нотаріуса про прийняття спадщини (заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину), а також відсутність постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позбавляє дійти висновку суд про наявність достатньо обґрунтованого припущення про порушення або невизнання спадкових прав позивача.

Оскільки, законодавством України передбачений порядок отримання нерухомого майна у власність в порядку спадкування за законом, та у позивача існують усі умови для реалізації цього права, а тому вважаю, що позивач повинен (зобовязаний відповідно до ст.1297 ЦК України) письмово звернутися до нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухомість (заявою про прийняття спадщини).

Враховуючи викладене, вважаю, що підставою для звернення до суду є письмова відмова нотаріуса в оформленні права на спадщину (видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухомість, з зазначенням причин відмови вчинення нотаріальної дії, яка відповідно до п.п.31,32 Інструкції „Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України виноситься нотаріусом не пізніш як у триденний строк, на прохання особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальних дій.

Таким чином, позивачу необхідно, на підтвердження позовних вимог і наявності правового характеру спору (наявності спору про право), надати письмову відмову нотаріуса в оформленні права на спадщину.

В порушення вимог п.4 ч.2 ст.119 ЦПК України у позовній заяві не зазначена ціна позову щодо вимог майнового характеру.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.80 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Таким чином, позивач, відповідно до ч.2 ст.60 ЦПК України, повинен надати суду довідку про дійсну (ринкову) вартість нерухомого майна, на яке він просить визнати за собою право власності, звернувшись до експерта, агентства нерухомості, тощо.

Відповідно до дійсної вартості нерухомого майна, позивач повинен зазначити ціну позову, та сплатити судовий збір у розмірі 1% від ціни позову, але не більше 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Позивачка сплатила судовий збір у сумі 1024,04 грн., однак не зрозуміло з яких міркувань позивачка виходила зазначаючи саме цій розмір судового збору, з чого він складається у позові не зазначено.

У звязку з тим, що у позові не зазначена його ціна, позивач, у повному обсязі не сплатив судовий збір, що є порушенням ч. 5 ст.119 ЦПК України.

В порушення п.2 ч. 2 ст.119 ЦПК України у позовні заяві не зазначені засоби звязку сторін.

У позові неправильно визначений субєктивний склад учасників процесу.

Як вбачається з позову, позивач зазначає таку позовну вимоги як зобовязати Куйбишевську районну адміністрацію Донецької області (!) видати на імя позивача державний акт на право на земельну ділянку, однак зазначена особа не значиться в учасниках процесу, однак рішення у справі може вплинути на її права та обовязки.

Звертаю увагу , що Куйбишевська районна адміністрація в розумінні п.7 ч.1 ст.3 КАС України є субєктом владних повноважень органу.

Вважаю, що позивачу необхідно виключити позовні вимоги щодо зобовязання Куйбишевської районної адміністрації зареєструвати право власності, оскільки зазначене вимога є предметною підсудністю окружного адміністративного суду, та повинна розглядатись в порядку адміністративного судочинства за нормами КАС України, та не може бути розглянута за правилами цивільного судочинства.

Якщо позивач з такою думкою суду не згоден, то прошу позивача у позові зазначити на підставі яких норм матеріального або процесуального права в порядку цивільного судочинства суд може покладати обовязок видати документи на районну адміністрацію.

Рішення суду у справі є правовстановлюючим документом, а тому зобов»зовувати когось його виконати є непотрібним.

У подальшому, якщо районна адміністрація відмовить видачі документів за рішенням суду, такі дії оскаржуються до окружного адміністративного суду.

Враховуючи умови розгляду справ про спадкування у судовому порядку (Постанова Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 „Про судову практику у справах про спадкування), відповідачами у таких справах є спадкоємці, які прийняли спадщину. При їх відсутності, та відсутності спадкоємців, які усунуті від права на спадкування, спадкоємців, які не прийняли або відмовились від прийняття спадщини відповідачами по зазначеній справі є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

У такому разу Відділ Держкомзему не є відповідачем у справі, оскільки є інший спадкоємець ОСОБА_3, який повинен виступати відповідачем. Відділ Держкомзему у справі повинен виступати 3-ю особою. Крім того, у якості 3-ї особи у справі повинен бути обовязкова зазначена нотаріальна контора за місцем відкриття спадщини.

Щодо зазначених осіб позивач повинен виконати вимоги ст.ст.119,120 ЦПК України: зазначити найменування, місцезнаходження, поштовий індекс, номер засобів звязку, та надати копії позовної заяви, копії всіх доданих до позову документів.

Позовна заява не відповідає вимогам ст.120 ЦПК України, відповідно до яких, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

В порушення ст.120 ЦПК України, позивачем наданий позов та копії документів лише для суду, відповідача, та однієї третьої особи, хоча у позові зазначено три третіх особи.

Для усунення цих недоліків позивачу був встановлений пятиденний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала про залишення позову без руху отримана позивачем - 03.08.2012 р., згідно поштового повідомлення №00010794, тобто останній день усунення недоліків є 09.08.2012 року.

Позивач в межах встановленого строку (5 днів з дня отримання ухвали) недоліки позову не усунув, відповідний уточнений позов до суду не поданий.

Згідно змісту ч.2 ст.121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 ЦПК України, не сплатить суму судового збору, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

У звязку з тим, що недоліки позову не були усунуті, а зазначена обставина є перешкодою у відкритті провадження у справі, а тому відповідно до ч.2 ст.121 ЦПК України, визнаю позов неподаним і повертаю його позивачу.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позовну заяву визнати неподаною та повернути позивачу.

Розяснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Суддя Р.С.Солодовніков