Справа № 1306/6924/2012
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 грудня 2012 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючої - судді Павлів З.С.

при секретарі - Михавко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Дрогобицький завод автомобільних кранів»про стягнення середнього заробітку при затримці розрахунку при звільненні та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням збільшення розміру позовних вимог, просить сягнути з відповідача в його користь середній заробіток за час затримки виплати розрахунку при звільненні в розмірі 3536,51 грн. та моральну шкоду, яку оцінює в 3000 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 13.07.2007 року по 09.04.2012 року працював у ПАТ «Дрогобицький завод автомобільних кранів». З лютого 2012 року почалась затримка виплати зарплати на підприємстві, і це продовжувалось до його звільнення. Так, заборгованість за лютий 2012 року становить 1169,47 грн., а за квітень 1235,37 грн. У день його звільнення з роботи відповідач не провів повного розрахунку, а 25.07.2012 року на рахунок ПАТ «Укргазбанку»відповідачем було переведено три суми по розрахунку заборгованості: 1169,47 грн., 1235,37 грн. та 2,27 коп. Вважає, що оскільки відповідачем порушено строки проведення розрахунку при звільненні, то з нього слід стягнути середній заробіток за затримку розрахунку по день фактичного розрахунку.

Окрім цього, вважає, що через невчасне проведення відповідачем з ним розрахунку йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у перенесенні ним моральних страждань у формі неможливості забезпечити собі нормальні умови проживання через відсутність зароблених коштів. Протягом часу затримки відповідачем виплати він жив в неспокої через пошук коштів для свого існування, змушений був принижуватися, щоб позичити кошти у своїх знайомих.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просить позов задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив з підстав викладених у письмовому запереченні, долученому до матеріалів справи. Просить в задоволенні позову відмовити ..

Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного:

Як встановлено в судовому засіданні і сторонами не оспорюється з 13.07.2007 року по 09.04.2012 року ОСОБА_1 працював у ПАТ «Дрогобицький завод автомобільних кранів». (а.с.5)

З довідки ПАТ «Дрогобицький завод автомобільних кранів» №824 від 26.07.2012 року вбачається, що заборгованість ПАТ «Дрогобицький завод автомобільних кранів»перед позивачем становила за лютий 2012 року 1169,47 грн., за квітень 2012 року 1235,37 грн. Вказана заборгованість виплачена в повному обсязі шляхом перерахування на карткові рахунки. (а.с.6, 7)

Конституцією України гарантується кожному громадянину право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно розяснення, що містяться в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Статтею 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

У відповідності до п.3 вказаної вище Постанови при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

З довідки № 946 від 18.09.2012 року вбачається, що ОСОБА_1 за лютий 2012 року нараховано заробітну плату в розмірі 1437,77 грн., а за березень 2012 року 1027,86 грн.

Враховуючи зазначене, середній заробіток позивача за останні два місяці роботи становить 1232,81 грн. ((1437,77+1027,86)/2), а середньоденна заробітна плата складає 7,36 грн. (1232,81/167,5год.)

Згідно графіків виходу на роботу працівників ПАТ «ДЗАК» з 10.04.2012 року по 25.07.2012 року позивач повинен був би відпрацювати 334 год.

Підсумовуючи викладене та нормативно закріплене право позивача на середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні з відповідача слід стягнути в користь позивача 2458,24 грн. (7,36грн.*334год.).

Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до переконання що в цій частині позов також підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного:

відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спорів про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні.

Статтею 237-1 КЗпП України визначено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер неправомірних дій відповідача, його поведінку після припинення трудових відносин з позивачем, тривалість порушення прав позивача, який через порушення свого права на своєчасне одержання винагороди за працю не мав можливості забезпечити собі нормальні умови проживання через відсутність коштів, був змушений позичати такі, зазнав нервових переживань, - як наслідок порушення нормального ритму життя, нормальних життєвих звязків, тяжкість вимушених змін, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

А тому, враховуючи вимоги п.п.3,5,9,13 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, з відповідача слід стягнути в користь позивача 500 грн. моральної шкоди, що на думку суду, є достатнім для відшкодування спричиненої йому моральної шкоди.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 81, 88, 209, 212-215 ЦПК України; Конституцією України; ст. ст. 116, 117, 237-1 КЗпП України; Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»; Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100; Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»від 31.03.1995 року № 4, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дрогобицький завод автомобільних кранів»в користь ОСОБА_1 2458,24 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та 500 гривень моральної шкоди.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення з дня отримання такого.

Суддя