Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-2626/12 Головуючий у 1 інстанції: Воробйов А.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2012 року м . Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Гончара О.С.

суддів : Воробйової І.А.

ОСОБА_2

при секретарі Волчановій І.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Запоріжжя на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Запоріжжя» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Згода», ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «РАМІТА-2008», Товариства з обмеженою відповідальністю «Татісс Бізнес», Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТКРЕДИТ», Орендного підприємства «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», треті особи: Арбітражний керуючий ОСОБА_4, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання правочинів недійсними та витребування майна із чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И Л А:

ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в особі філії "Відділення ПАТ "Промінвестбанк в м. Запоріжжя" звернулося до суду з позовом до ТОВ "Фірма "Згода", ОСОБА_3, ТОВ "РАМІТА-2008", ТОВ "ІНВЕСТКРЕДИТ", ОП "Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації", треті особи: Арбітражний керуючий ОСОБА_4, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округуБуцикіна Л.О., приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7, про визнання правочинів недійсними та витребування майна із чужого незаконного володіння.

Вимоги за позовом обґрунтовувало тим, що 30.03.2006 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком в особі філії Орджонікідзевське відділення Промінвестбанку в м. Запоріжжя, правонаступником якого є ПАТ АК "Промінвестбанк" та ТОВ "Фірма "Згода" було укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 04-0085/02-01, згідно умов якого позивач відкрив на користь ТОВ "Фірма "Згода" кредитну лінію у сумі 2 000 000 грн. зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 18 % річних та кінцевим терміном погашення до 29.03.2009 року.

31.03.2006 року в забезпечення кредитного договору між позивачем та ЗАТ "Запорізький завод алюмінієвих конструкцій" укладено договір фінансової поруки.

14.02.2007 року між позивачем то ТОВ "Фірма "Згода" було укладено кредитний договір про відкриття мультивалютної кредитної лінії, згідно умов якого позивач відкрив на користь ТОВ "Фірма "Згода" відновлювальну кредитну лінію у сумі 15 000 000 грн. зі сплатою за користування кредитом 17% річних при кредитуванні у національній валюті 11,7% річних при кредитуванні у доларах США або євро та кінцевим терміном погашення до 07.02.2012 року. Крім того, позичальник зобовязався щомісячно сплачувати комісійну винагороду в розмірі 0,01 % від ліміту кредитної лінії, сплата якої здійснюється в гривні.

В забезпечення виконання умов зазначеного договору між позивачем та ТОВ "Фірма "Згода" було укладено договір застави від 14.02.2007 року, згідно якого позивачу було передано у заставу обладнання, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, а також іпотечний договір від 14.06.2007 року за яким позивачу в іпотеку передано виробничу базу, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 6-а.

15.11.2007 року між позивачем та ТОВ "Згода" було укладений кредитний договір про відкриття мультивалютної кредитної лінії, згідно умов якого позивач відкрив на користь позичальника відновлювальну кредитну лінію у сумі 10 065 284,50 грн. зі сплатою за користування кредитом 20,5 % річних при кредитуванні у національній валюті, 13% річних при кредитуванні у доларах США, 12,5 % річних кредитуванні у євро та кінцевим терміном погашення до 07.11.2010 року, а також сплатою комісійної винагороди в розмірі 0,01 % від ліміту кредитної лінії, сплата якої здійснюється у гривні.

В забезпечення виконання умов даного договору між позивачем та ТОВ "Фірма "Згода" було укладено договір застави від 15.11.2007 року, згідно якого позивачу у заставу було передано обладнання на суму 1 900 000 грн., яке знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе,6-а та договір застави від 15.11.2007 року, згідно умов якого позивачу у заставу передано обладнання на суму 970 000 грн., яке знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 6-а.

Рішеннями Господарського суду Запорізької області від 04.11.2009 року, від 11.11.2009 року та від 18.01.2010 року, які набрали законної сили, з ТОВ "Фірма "Згода" на користь позивача за кредитними договорами стягнуто борг на загальну суму 29 924 434,98 грн. 57 581,39 доларів США 1 440,87 євро.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 11.02.2010 року було порушено справу про банкрутство ТОВ "Фірма "Згода".

Постановою Господарського суду Запорізької області від 15.02.2010 року ТОВ "Фірма "Згода" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_8

Постановою Вищого господарського суду України від 16.06.2010 року постанову Господарського суду Запорізької області від 15.02.2010 року скасовано, провадження у справі про банкрутство ТОВ "Фірма "Згода" припинено.

Однак, за період з моменту визнання ТОВ "Фірма "Згода" банкрутом до дня скасування Вищим господарським судом України постанови Господарського суду Запорізької області від 15.02.2010 року майно, що перебувало в іпотеці Позивача було відчужено неодноразово на користь інших осіб без його згоди, а тому він звернувся до суду з позовом про визнання правочинів недійсними та витребування майна із чужого незаконного володіння.

З огляду на зазначене, просили визнати недійсними зазначені договори купівлі-продажу від 26.03.2010 року укладені між ТОВ «Фірма «Згда» та ОСОБА_3, договори дарування від 01.04.2010 року укладені між ОСОБА_3 та ТОВ «Раміта-2008», купівлі продажу від 30.04.2010 року укладенні між ТОВ «Раміта-2008» та ТОВ «Татісс Бізнес», іпотечні договори від 10.06.2010 року укладені між ТОВ «Татісс Бізнес», та ТОВ «ІНВЕСТКРЕДИТ».

Витребувати від ТОВ «ІНВЕСТКРЕДИТ» спірне нерухоме майно та визнати за ТОВ «Фірма «Згода» право власності на це нерухоме майно.

Зобовязати ОП ЗМБТІ протягом 5 днів з моменту набранням рішенням законної сили скасувати реєстраційні записи якими право власності на спірне нерухоме майно зареєстровані за ОСОБА_3, за ТОВ «Раміта-2008»., за ТОВ «Татісс Бізнес» та зареєструвати право власності на це майно за ТОВ «Фірма «Згода».

Зобовязати приватного нотаріуса ЗМНО ОСОБА_5 протягом 5 днів з моменту набранням рішенням законної сили поновити записи у Єдиному реєстрі заборони відчуження обєктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек з заміною найменування Іпотекодавця на ТОВ «Фірма «Згода», які існували до моменту укладання ліквідатором ТВ «Фірма «Згода» ОСОБА_4 та ОСОБА_3 договорів купівлі-продажу нерухомого майна, раніше переданого в іпотеку ПАТ «Промінвестбанк» на праві нотаріально посвідченого іпотечного договору № 47/3/07ін/О від 14.06.2007 року.

Стягнути з відповідачів солідарно судові витрати.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2012 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

Заходи забезпечення позову прийняті ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.08.2010 року, якою було накладено арешт на майно, що є предметом забезпечення діючого кредитного договору укладеного між ПАТ «Промінвестбанк» та ТОВ «Фірма Злагода» та яке станом на теперішній час належить ТОВ «ТАТТІС БІЗНЕС» на праві власності на підставі оскаржуваних договорів відчуження, а саме: адміністративно-побутовий комплекс, літера С-2 за планом двоповерхова будівля , загальна площа 588, 4 кв.м.; виробничий корпус № 1, літера Р за планом двоповерхова будівля, загальна площа 3490, 4 кв.м.; виробничий корпус № 2, літера Т за планом двоповерхова будівля, загальна площа 1733, 4 кв.м.; контрольно-пропускний пункт літера Ч за планом, загальна площа 24, 2 кв.м.; гараж літера Х за планом, загальна площа 144, 8 кв.м., що розташоване за адресою: 69032, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 6-А скасоване.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ «Промінвестбанк» в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Запоріжжя» подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальнил міркувань.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються ; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що іпотека та застава припинилися в зв»язку із банкрутством та відкриттям ліквідаційної процедури ТОВ «Згода», відсутні підстави для визнання спірних укладених угод недійсними; правом витребування майна від добросовісного набувача наділений лише власник, а ПАТ «Промінвестбанк» не є власником спірного майна. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Колегія суддів вважає, що висновок суду є вірним. Розглядаючи спір, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. ст.212-214 ЦПК України, повно, всебічно та обєктивно з»ясував обставини справи на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, дав належну оцінку правовідносинам, які склалися між учасниками процесу , та застосував закон, що їх регулює.

Судом першої інстанції встановлено, що на забезпечення виконання кредитних договорів, що укладені між ПАТ АК «Промінвестбанк» та ТОВ «Фірма «Згода», боржником ТОВ «Фірма «Згода» укладено договори застави та іпотечний договір, за яким майно ТОВ «Фірма «Згода» передано в заставу та іпотеку ПАТ АК «Промінвестбанк».

Відповідно до ст.14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобовязані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що ї підтверджують. Вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр кредиторів.

Судом встановлено, що ТОВ «Фірма «Згода» постановою господарського суду Запорізької області від 15.02.2010 року по справі №26/43/10 визнана банкрутом. Вказаною постановою відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором підприємства ОСОБА_4 Зазначена постанова вступила в законну силу.

Тобто, зобовязання ТОВ «Фірма «Згода» за кредитними договорами припиняються з дати визнання його банкрутом. Натомість виникають вимоги кредитора в рамках провадження справи про банкрутство. Вказане підтверджується і діями позивача, який в рамках справи про банкрутство ТОВ «Фірма «Згода» звернувся з кредиторськими вимогами до банкрута і його вимоги було визнано ліквідатором підприємства у повному обсязі.

Доводи апелянта щодо неправомірності дій ліквідатора ОСОБА_4 по відчудженню майна ТОВ «Фірма Згода» в період дії постанови господарського суду Запорізької області від 15.02.2010 року безпідставні та спростовуються як діючим законодавством, так і матеріалами справи та висновком суду.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про припинення зобовязання за кредитним договором., оскільки виникли зобовязання між банкрутом та його кредитором, які регулюються Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.» Внаслідок припинення основного зобовязання, яким є кредитне, на підставі ст.ст..3, 17 Закону України «Про іпотеку» припинилась і іпотека, а відтак посилання апелянта на порушення норм Закону України «Про іпотеку» є безпідставним, бо його норми припинили свою дію після вступу в законну силу постанови господарського суду Запорізької області від 15.02.2010 року по справі 326/43/10.

Таким чином, оскільки на момент вчинення правочинів , спірне майно не було в іпотеці, суд дійшов правомірного висновку, що при укладанні угод відчудження майна ТОВ «Фірма «Згода», отримання згоди на продаж майна від будь-кого, окрім самого ліквідатора підприємства, не була потрібна.

Згідно з нормами ст.23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.

Господарським судом Запорізької області були прийнятті ухвали від 10.03.2010 року по справі №26/43/10 якими скасовано обмеження із розпорядження майна банкрута.

Судом першої інстанції також досліджені ті обставини, що спірне майно було продано ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст.30 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» на підставі результатів проведенних 25.03.2010 року відкритих торгів ( аукціону) з реалізації майна банкрута. Результати аукціону ні ким не оскаржені та судом не скасовані.

Посилання апелянта на ч.1 ст.215 ЦК України як на підставу недійсності укладених правочинів є безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

С пособами захисту цивільних прав та інтересів відповідно до вимог ст. 16 ЦК України можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Обрання неналежного способу захисту може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

Стаття 215 ЦК України встановлює загальне правило про те, що правочин є недійсним у звязку з недодержанням в момент його вчинення стороною (сторонами) загальних вимог, які необхідні для чинності правочину, передбачених статтею 203 ЦК України.

Однак, статтею 216 ЦК України визначено особливі правові наслідки недійсності правочину. Зокрема, кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Відповідно до статті 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захистові шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, встановленого статтями 215, 216 ЦК України. Такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача.

Позивачем не надано жодної правової підстави для можливості визнання недійсними угод укладених вже після договорів купівлі-продажу нерухомого майна між ліквідатором ОСОБА_4, що діяв від імені ТОВ «Фірма «Згода», та ОСОБА_3, а саме : договорів дарування від 01.04.2010 року, що були укладені між ОСОБА_3 та ТОВ «РАМІТА-2008» та ТОВ «ТАТІСС БІЗНЕС» 30.04.2010 року, що були укладені між ТОВ «РАМІТА-2008» та ТОВ «ТАТІСС БІЗНЕС» та іпотечних договорів від 10.06.2010 року, укладених між ТОВ «ТАТІСС БІЗНЕС» та ТОВ «ІНВЕСТКРЕДИТ».

Суд першої інстанції повно та всебічно зясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку доказам, які надали сторони та прийшов до обґрунтованого висновку , що вимоги позивача щодо недійсності наступних за договорами купівлі-продажу нерухомого майна, укладених між ліквідатором ОСОБА_4, що діяв від імені ТОВ «Фірма «Згода», та ОСОБА_3, правочинів задоволенню не підлягають. Такий висновок суду відповідає положенням ст.ст. 203, 215, 216 ЦК України, Постанові Пленуму ВСУ №79 від 06.11.2009 року. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними ».

Відмовляючи в позові про визнання недійсними правочинів та повернення майна у власність ТОВ «Згода», суд першої інстанції врахував, що в ході розгляду справи недобросовісність відповідачів, як осіб що придбали майно внаслідок прилюдних торгів не встановлена, а повернення майна власнику від добросовісного набувача шляхом визнання правочину недійсним не може бути здійснене.

Наступне скасування постанови господарського суду Запорізької області, від 15.02.2010 року, на виконання якої було реалізоване придбане з прилюдних торгів майно не позбавляє набувача передбачених ч.2 ст.388 ЦК України гарантій неможливості відібрання в нього набутого майна.

Отже , суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позову ПАТ АК «Промінвестбанку» відповідно до ст.ст.387, 388 ЦК України.

Діюче цивільно-процесуальне законодавство не передбачає можливості представництва інтересів іншої юридичної особи без її згоди та з порушенням правил представництва, а тому із цих підстав не може бути задоволено вимоги позивача щодо визнання за ТОВ «Згода» права власності на нерухоме майно.

Із апеляційної скарги вбачається, що інші доводи не мають належного обґрунтування у чому полягає порушення вимог матеріального і процесуального права, а тому не дають підстав для висновку щодо незаконності чи неправильності зазначеного судового рішення.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для постановляння нового рішення по справі.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 -315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Запоріжжя відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2012 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: