Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22 ц 217/ 12 Головуючий у 1 інстанції: Живлакова Г.О.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2012 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бєлки В.Ю.,

суддів: Денисенко Т. С.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Посник Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою прокурора Приазовського району в інтересах держави в особі відділу земельних ресурсів у Приазовському районі Запорізької області на рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 24 вересня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Приазовської районної державної адміністрації, третя особа ТОВ „Агротіс про визнання відмови незаконною та визнання права власності на земельну ділянку , -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2007 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Приазовської районної державної адміністрації про визнання відмови незаконною та визнання права власності на земельну ділянку.

В позові зазначала, що в липні 2007 року вона звернулася до відповідача з заявою про надання у приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га, яка розташована на території Степанівської Першої сільської ради за межами населеного пункту. До заяви були додані необхідні документи з координатами земельної ділянки. Листом від 07.08.2007 року їй було відмовлено у задоволенні заяви у звязку з тим, що земельна ділянка знаходиться в оренді. Вважає, що відмова є незаконною, тому що суперечить Конституції України та Земельному Кодексу України. Посилання відповідача на те, що земельна ділянка знаходиться в оренді у третьої особи є безпідставним, тому що згідно з Законом України „Про оренду землі перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. З цих підстав просила визнати незаконною відмову у передачі їй у власність земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 24 вересня 2007 року позов задоволено.

Визнано незаконною відмову Приазовської районної державної адміністрації Запорізької області у передачі ОСОБА_3 у власність земельної ділянки площею 19999,99 кв. м для ведення особистого селянського господарства на території Степанівської сільської ради Приазовського району Запорізької області.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку площею 19999,99 кв. м для ведення особистого селянського господарства на території Степанівської сільської ради Приазовського району Запорізької області.

Не погоджуючись з рішенням суду,прокурор Приазовського району в інтересах держави в особі відділу земельних ресурсів у Приазовському районі Запорізької області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення прокурора ГапонС.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, спір виник у звязку з оскарженням дій органу місцевого самоврядування - Приазовської районної державної адміністрації, яка під час вирішення питання про передачу ОСОБА_3 у власність земельної ділянки діяла як субєкт владних повноважень, до компетенції якого у відповідності до положень ст. 118 ЗК України віднесено вирішення таких питань.

Згідно п. 1 та п.3 ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Пунктом 1 ч.1 ст. 17 КАС України передбачено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктами владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Аналогічні розяснення містяться в рішенні Конституційного суду України від 1 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини 1 ст. 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" ст. 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України положень пунктів "а", "б", "в", "г" ст. 12 Земельного кодексу України у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян і юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як субєкти владних повноважень; положення п.1 ч.1 ст. 17 КАС України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на "спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності" слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як субєктом владних повноважень, повязані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Така ж позиція висловлена у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2 "Про внесення змін і доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", яким внесено зміни до п.2 вказаної постанови і зазначено, що не розглядаються у порядку цивільного судочинства спори, зокрема, щодо оскарження рішення, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких згідно з п.п.1,3 ч.1 ст. 17 КАС віднесено до компетенції адміністративного суду.

Виходячи зі змісту ч. 3 ст. 150 Конституції України - рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України, у тому числі є обов'язковим до врахування усіма судами України при вирішенні спорів.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Приазовського району Запорізької області в інтересах держави в особі відділу земельних ресурсів у Приазовському районі Запорізької області задовольнити частково.

Рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 24 вересня 2007 року в цій справі скасувати , провадження у справі закрити.

Повідомити ОСОБА_3, що розгляд таких справ віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: