Справа №
Провадження №22-ц-1740/12
Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія29Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

Іменем України

13 березня 2012 року

м. КиївКолегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_3,
суддів:

за участю секретаря:ОСОБА_2, ОСОБА_4,

ОСОБА_5,розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 січня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2011 року позивачі звернулися до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог зазначили, що 23.02.11 року, близько 22 год. 00 хв. відповідач пошкодив вхідні двері квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності позивачу - ОСОБА_6 Пошкодження дверей були завдані у результаті неодноразових ударів ногами відповідача, який таким чином хотів, щоб вимкнули музику, яка йому заважала. Оскільки, в той час позивачі у квартирі не перебували, то двері відповідачу ніхто не відчинив. Відповідач незаконно зламав дверцята щитка, де знаходились лічильники електроенергії та знеструмив їхню квартиру, однак, музика не припинилася і тільки після цього відповідач зрозумів, що вона лунала з іншої квартири. Від ударів ногами відповідача, двері зазнали деформації, втратили презентабельний вигляд, замок почав заклинювати. Відновити двері до первісного стану неможливо. Згідно довідки вартість аналогічних дверей разом з установкою складає 7000 грн. Крім того, внаслідок протиправних, хуліганських дій відповідача, позивачам завдано значної моральної шкоди. Коли вони повернулися до квартири і побачили деформовані вхідні двері то отримали сильний стрес, оскільки першою думкою було те, що їх пограбували, втратили нормальний сон, з'явилось відчуття постійної тривоги, беззахисності та небезпечності перебування у квартирі. Розмір моральної шкоди позивачі оцінюють у 4 000 грн. Тому просили суд стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_6 матеріальні збитки у сумі 7000 грн., моральну шкоду у сумі 4000 грн. та на користь позивачки ОСОБА_7 моральну шкоду у сумі 4 000, 00 грн., а також судові витрати.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 січня 2012 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачі просять скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своїх вимог зазначили, що суд першої інстанції не оцінив докази у їх сукупності, надані позивачами на підтвердження своїх вимог, чим порушив вимоги ст. 212 ЦПК України. Крім того, в порушення положень ст. 10 ЦПК України суд першої інстанції поклав обовязок доказування виключно на позивача та не взяв до уваги той факт, що відповідач не навів жодного доказу на підтвердження своїх заперечень.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що позивачі, проживають за адресою: Києво-Святошинський р-н. АДРЕСА_2, яка належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_6. 23 лютого 2011 року були пошкоджені вхідні двері квартири за вказаною адресою.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів тих обставин на які він посилався, як на підставу своїх вимог до відповідача.

Не погоджуючись з такими висновками позивачі зазначили, що на підтвердження своїх вимог до відповідача вони надали суду копію акту від 24 лютого 2011 року, відповідно до якого пошкодження вхідних дверей його квартири утворились в результаті ударів ногами, нанесених відповідачем, однак суд не надав йому належної оцінки.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. Збитками є втрати, яких особа зазнала, у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а ч. 2 ст. 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний звязок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Аналогічна відповідальність наступає й за завдану моральну шкоду, крім випадків, установлених ч. 2 ст. 1167 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що акт від 24 лютого 2011 року, на який посилаються позивачі ( підписаний трьома особами, що проживають по сусідству з квартирою позивача. Судом було допитано в якості свідка ОСОБА_9, яка є однією з осіб зазначених в акті, проте остання не змогла підтвердити факту пошкодження дверей саме відповідачем.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Матеріали справи не містять доказів, що пошкодження дверей позивачів стались з вини відповідача. Також справа не містить доказів на підтвердження розміру спричиненої шкоди.

Посилання позивачів на видаткову накладну від 10.05.2011 року про вартість дверей та рахунок-фактуру від 24.01.2012 року про вартість виконання робіт для демонтажу дверей суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги, оскільки зазначені документи підтверджують винятково вартість нових дверей та вартість їх встановлення. Зазначені докази ніяким чином не підтверджують розмір шкоди, спричинений дверям позивачів, які як вказують останні були пошкоджені, а не знищені.

Доводи позивачів про покладення судом обовязку доказування виключно на позивача не заслуговують на увагу, оскільки зазначений обовязок покладений на позивача законом (ст. 60 ЦПК України), а не судом.

За таких обставин висновки суду про необхідність відмови в задоволенні позову через недоведеність обставин на які посилаються позивачі як на підставу своїх вимог відповідає обставинам справи та доводами апеляційної скарги не спростовується, а відтак вимоги апеляційної скарги задоволені бути не можуть.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 січня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий: Яворський М.А.

Судді: Кашперська Т.Ц.

ОСОБА_2