Дата документу: 11.10.2012
Справа № 0818/9142/2012
Номер провадження 2/0818/2917/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2012 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Апаллонової Ю.В.., при секретарі Ляховецькій С.С., розглянувши цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанкдо ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості за договором, посилаючись на те, що 03.04.2006 року відповідач отримав кредит у розмірі 2500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що підлягає терміну дії картки.

Кредит був наданий у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою.

У порушення вимог договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим, відповідач станом на 31.10.2011 року має заборгованість у розмірі 27095,91 гривень, що складає 9980,24 гривень заборгованість за кредитом, 15349,20 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 гривень штраф (фіксована частка), 1266,47 гривень штраф (процентна ставка).

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по договору в розмірі 27095,91 гривень, судовий збір в розмірі 270,96 гривень.

Відповідач заперечує проти задоволення позову та просив суд застосувати позовну давність, посилаючись на закінчення терміну дії картки 31.01.2009 р.

Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 03 квітня 2006 року позивачем був укладений кредитний договір у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, відповідно до якого банк надав ОСОБА_1 кредит на суму 2500 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.8-11).

У заяві про відкриття банківського рахунку і отримання кредитної картки мається підпис ОСОБА_2, який зазначив про свою згоду з тим, що вказана заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг складають договір, укладений між ним і банком.

Умовами і правилами надання банківських послуг встановлено, що після отримання банком від клієнта необхідних документів та заяви, банк проводе перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість видачі кредиту на платіжну карту(п.2). Передбачений також обовязок клієнта погашати заборгованість за кредитом, процентів за його використання, оплачувати комісії.

У порушення вимог договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Погашення кредиту згідно умов Договору не виконується, про що свідчать виписки з особового рахунку позичальника (а.с.2-6зв).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання.

Згідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Нормами статтей 610-611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають передбачені законом наслідки.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язання відповідач має заборгованість розмір якої підтверджено належними доказами, яку він повинен повернути.

З огляду на вищезазначене, суд вважає заявлений позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Не заслуговують на увагу доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам, які, на його думку, мають обчислюватись періодом дії кредитної картки, а тому є підстави для застосування строку позовної давності , оскільки позов до відповідача подано лише 28.03.2012 року з наступних підстав.

Та обставина, що строк дії картки закінчився, не припиняє обов'язок відповідача погасити заборгованість, а п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у разі , якщо жодна зі сторін не вимагає припинення дії договору, він вважається пролонгованим.

Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Як свідчить зазначений вище кредитний договір, термін дії платіжної картки був встановлений сторонами у три роки.

Відповідно до п.3.1.1. Правил користування платіжною карткою , картка є дійсною до останнього календарного дня зазначеного місяця, тобто до 31 січня 2009 року. Згідно до п.3.1.3 вказаних Правил зазначено, що по закінченню строку дії відповідна картка продовжується Банком на новий строк шляхом надання клієнту картки з новим строком дії, за умови наявності грошових коштів на картковому рахунку та дотримання інших умов продовження передбачених договором.

В п.5.4. правил користування платіжною карткою , встановлений строк погашення процентів по кредиту -щомісячно за попередній місяць та строк погашення кредиту у повному обсязі - не пізніше останнього місяці,зазначеного на платіжній картці.

Згідно до вимог ч.1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється у три роки.

Згідно до ст.599 ЦК України, передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно п.9.12 Умов і правил надання банківських послуг, Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонговується на такий же строк . Докази того, що ОСОБА_1 інформував Банк про припинення дії Договору в матеріалах справи відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Оскільки договір між сторонами діє, не є припиненим і відповідач порушив умови договору щодо погашення кредиту, то встановлений законом строк для звернення у суд з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом та відсотками, позивач не пропустив. Відповідач ОСОБА_1 має час, протягом якого він на може здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Доказів, які б свідчили, що позивач повернув вказану платіжну картку та закрив особистий рахунок щодо її використання, позивач, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, суду не надав.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

Відповідно до ст.258 ч.2 п.1, ст.267 ч.3 ЦК України до вимог про стягнення неустойки застосовується позовна давність в один рік лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судового рішення.

Відповідності до положень ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

Відповідно до ч.1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно п.3 ч.1 ст.611 ЦК сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання.

Пунктом 8.6 (а.с.7) умов і правил надання банківських послуг передбачена відповідальність за порушення строків платежів за кредитом більше, ніж 120 днів, а саме: фіксований штраф у розмірі 500 грн. та штраф у розмірі 5% від ціни позову, що не суперечить положенням ч. 2 ст. 549 ЦК України.

Аналіз даного пункту Договору дає підстави стверджувати, що сторонами визначено процентну складову штрафу від розміру заборгованості станом на час звернення до суду з позовом, що не суперечить положенням статті 259 ЦК України, згідно якої позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін з укладенням договору в письмовій формі.

За таких обставин, підстав для застосування судом річного строку позовної давності, передбаченого ст. 258 ЦК України з врахуванням договірних правовідносин в цій частині є безпідставними.

Враховуючи, що неналежне виконання позичальником ОСОБА_1 зобовязань за договором від 03.04.2012 року підтверджене доказами та виходячи із встановлених ст. 526 ЦК України загальних умов виконання зобовязання і передбаченого ст. 629 ЦК України принципу обовязковості договору, на користь банку у відповідності з вимогами ст.ст.526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України підлягають стягненню заборгованість з ОСОБА_1 у розмірі 27095,91 гривень, що складає 9980,24 гривень заборгованість за кредитом, 15349,20 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1266,47 грн. (процентна складова).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати

Згідно до платіжного доручення від 27.02.2012 року позивач сплатив судовий збір у розмірі 270,96 гривень на користь держави.

На підставі ст.ст. 509-510, 525 -527, 530, 610-612, 625, 629,651,653,1050,1054 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанкдо ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором -задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає за адресою м.Запоріжжя, бул.Шевченко, 51 кв.4 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк(р/р 3111 -для погашення заборгованості, р/р 0001-для відшкодування судових витрат, МФО 305299, 0) заборгованість за договором в розмірі 27095 (двадцять сім тисяч девяносто пять) гривень 91 копійок, судовий збір в розмірі 270 гривні 96 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ю.В. Апаллонова