Семенівський районний суд Полтавської
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.02.2012

смт. Семенівка

1627/1166/11

Провадження по справі № 2/1627/8/12

Семенівський районний суд Полтавської
області в складі головуючого судді
Потетій А.Г., при секретарі судового
засідання Сінельник С. А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Провідна»про відшкодування
шкоди, завданої злочином,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до
Семенівського районного суду
Полтавської області з позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 «Страхова компанія
«Провідна»про відшкодування шкоди,
завданої злочином.

В обґрунтування своїх вимог позивачі
посилаються на те, що 28 липня 2010 року,
близько 17 години, ОСОБА_3, керуючи
автомобілем НОМЕР_1, рухався по
автодорозі Кременчук-Хорол в напрямку
м. Хорола по вулиці Леніна в
смт.Семенівка Полтавської області та
поблизу жилого будинку №107 вирішив
здійснити обгін автобуса марки ЛАЗ
державний номер НОМЕР_2 під керуванням
водія ОСОБА_5, що рухався попереду
прямолінійно у попутному напрямі.
Здійснивши обгін вказаного автобуса,
ОСОБА_3 повернувся на свою смугу руху та
одразу побачив велосипедиста ОСОБА_1,
що рухався на велосипеді у попутному
напрямі по проїжджій частині
автодороги на відстані 0,5 м від правого
краю та перевозив на задньому
багажнику велосипеда свого
малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Намагаючись уникнути
зіткнення з велосипедистом, що їхав
попереду, ОСОБА_3, не врахувавши дорожню
обстановку та стан дорожнього
покриття, (після дощу) почав гальмувати.

В результаті заносу
автомобіля, втрати його керування та
розвертання транспортного засобу було
здійснено наїзд лівою боковою частиною
автомобіля на велосипедиста ОСОБА_1
Внаслідок наїзду ОСОБА_1 отримав легкі
тілесні ушкодження з короткочасним
розладом здоров’я у вигляді забою
правого колінного суглобу із
крововиливом у м’які тканини, саден на
спині та нижніх кінцівках. Малолітній
ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у
вигляді закритої черепно-мозкової
травми, забою головного мозку тяжкого
ступеня, закритого перелому обох
кісток лівої гомілки, перелому нижньої
щелепи, закритого компресійного
перелому 9-го грудного хребця, а також
ран та саден обличчя, спини, верхніх та
нижніх кінцівок, які згідно з висновком
судово-медичної експертизи утворилися
від дії тупих предметів, можливо при
вказаних обставинах і вказаний строк,
та відносяться до тяжких тілесних
ушкоджень, що є небезпечними для життя
в момент їх отримання.

Вироком Семенівського районного суду
від 24 грудня 2010 року ОСОБА_3 визнаний
винним у скоєні злочину, передбаченого
ст. 286 ч.2 КК України, Відповідно до ст.75
КК України звільнений від відбування
покарання з випробуванням, встановлено
іспитовий строк у 2 (два) роки. Ухвалою
Апеляційного суду Полтавської області
від 03.03.2011р. зазначений судовий вирок
залишено без змін.

Позивачі вважають, що діями ОСОБА_3 їм,
як батькам потерпілого ОСОБА_7 завдано
значної моральної шкоди, оскільки
ОСОБА_7, одразу після ДТП, знаходився в
безпорадному та загрозливому для життя
становищі, був непритомним та в
будь-який момент міг померти від
отриманих ушкоджень. Після ДТП їх сина
було госпіталізовано і він знаходився
на стаціонарному лікуванні у
відділенні інтенсивної терапії ДМКЛ м.
Полтави з 29.07.2010р. по 31.07.2010р.,
хірургічному відділенні з 31.07.2010р. по
13.08.2010р. та ортопедо-травматологічному
відділенні ДМКЛ м. Полтави з 13.08.2010р. по
18.09.2010р.

Їх син (ОСОБА_7 Є.) не в змозі самостійно
відвідувати школу, потребує постійного
стороннього догляду та адекватного
лікування. Цілодобово вони фактично
прикуті до свого сина, оскільки
відчувають почуття постійного страху
за його життя.

Від вищеописаних явищ істотно
порушилися нормальні життєві зв’язки
позивачів, змінився звичайний та
усталений спосіб життя, погіршився
майновий стан.

Позивачі, з моменту аварії, стали
неспокійними, дратівливими, обмежили
спілкування з рідними та знайомими,
майже весь свій час приділяють дитині.

Позивачі посилались на норми ст.ст. 23,
ч.2 ст.1167, ч.1 ст.1168, ч.2 ст.1187 ЦК України та
постанову Пленуму Верховного суду
України №э 4 від 31.03.1995р.

Також позивачі повідомляють про те, що
між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 «Страхова
компанія «Провідна»на період з 02.02.2010р.
по 01.02.2011р. було укладено договір
обов’язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів. А, отже, ОСОБА_4 «СК
«Провідна»повинна відшкодувати
позивачам по 1275 грн. моральної шкоди
кожному з позивачів. При цьому
посилаються на ст.ст. 6, 9, 22 Закону
України «Про обов’язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів»та ст. 1194 ЦКУ. Свої моральні
(немайнові) втрати позивачі оцінили в
розмірі по 25000 грн. кожному. Прохали
стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду в
розмірі 24225 грн. на користь позивача
ОСОБА_1 та 24225 грн. на користь позивача
ОСОБА_2 та із ОСОБА_4 «СК «Провідна»1275
грн. на користь позивача ОСОБА_1 та 1275
грн. на користь позивача ОСОБА_2

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні на
задоволенні позовних вимогах
наполягав у повному обсязі та прохав
стягнути з відповідачів зазначені в
позові суми.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні на
задоволенні позовних вимогах
наполягала у повному обсязі та прохала
стягнути з відповідачів зазначені в
позові суми.

Представник –позивачів адвокат
ОСОБА_8, який діяв згідно угоди, в
судовому засіданні позов підтримав
аргументуючи тим, що позивачі по справі
визнані потерпілими в кримінальному
процесі , який відбувався під час
розгляду кримінальної справи за
обвинуваченням ОСОБА_3 в скоєнні
злочину передбаченого ч.2 ст.285 КК
України. А тому вони як батьки
малолітнього сина також понесли
моральні страждання , що також зумовило
необхідність зміни нормальних
життєвих функцій оскільки окрім
тривалого лікування дитини також їх
син був змушений займатися окремо від
однокласників вдома.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні
позовні вимоги не визнав, заперечував
проти задоволення позову в повному
обсязі. При цьому зазначивши, що він
розуміє, що дійсно завдав моральних
страждань позивачам , але вказав, що на
даний час в нього немає коштів тому, що
він поховав свого батька та повідомив ,
що по мірі можливості буде надавати
допомогу позивачам на лікування їх
сина.

Представник відповідача -ОСОБА_3-
адвокат ОСОБА_9 у судовому засіданні
позовні вимоги не визнала, заперечував
проти задоволення позову в повному
обсязі. При цьому зазначивши, що дійсно
відповідач можливо завдав моральних
страждань позивачам , але злочин вчинив
не умисно та вказала, відповідач має
скрутне матеріальне становище
викликане тим, що він не працює та
зовсім нещодавно поховав свого батька.

Представник відповідача ОСОБА_4 «СКэ
«Провідна»в судове засідання не
з’явився, проте, відповідачем до суду
було направлено письмові заперечення
проти позову, в яких відповідач вказав
про те, що позовні вимоги вважає
незаконними та необґрунтованими та
такими що не підлягають до задоволення,
та просив розглядати справу за
відсутності представника ОСОБА_4 «СКэ
«Провідна».

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові докази та
оцінивши їх в своїй сукупності, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають до часткового
задоволення, виходячи з наступного.

Так, згідно вироку Семенівського
районного суду від 24.12.2010р. по
кримінальній справі по обвинуваченню
ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України, ОСОБА_3
визнано винним у скоєнні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та
призначено йому покарання у вигляді 4
років позбавлення волі із звільненням
від відбування покарання з
встановленням іспитового строку 2 роки.

При цьому, на стадії досудового
слідства, постановою про визнання
особи потерпілим від 16.11.2010р. визнано
ОСОБА_7 потерпілим справі по
обвинуваченню ОСОБА_3 за ст.286 ч.2 КК
України.

Постановою Семенівського районного
суду Полтавської області від 06.12.2010р.
справі № 1-131/10 ОСОБА_2 визнано
потерпілою в справі по обвинуваченню
ОСОБА_3 за ст.286 ч.2 КК України.

Відповідно до ст. 15 ЦК України Кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до положення ч.3 ст.10 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, та положеннями ч.1 ст.11 ЦПК
України, згідно якої суд розглядає
справи в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Згідно ст. 1167 Цивільного кодексу
України моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного
кодексу України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Суд вважає, що протиправними діями
відповідача ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 був нанесений моральний збиток,
який виражається в порушенні
нормальних життєвих зв’язків
позивача, зміні звичайного та
усталеного способу життя, погіршенні
майнового стану, в зв’язку з цим вимоги
позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо
стягнення з відповідача моральної
шкоди підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України
«Про обов’язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» При настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 22.3 ст.22 цього ж Закону
потерпілому відшкодовується також
моральна шкода, передбачена пунктами
1, 2 частини другої статті 23 Цивільного
кодексу України. Така шкода
відшкодовується у встановленому
судом розмірі відповідно до вимог
статті 23 Цивільного кодексу України.
При цьому страховик відшкодовує не
більше ніж 5 відсотків ліміту,
визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього
Закону. Різницю між сумою
відшкодування, визначеною судом, та
сумою, яка має бути відшкодована
страховиком, сплачує особа, яку
визнано винною у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди.

Оскільки виплати моральної шкоди
згідно заперечень відповідач ОСОБА_4
«СК «Провідна»може провести після
винесення рішення суду, яке набере
чинності в межах встановлених лімітів
суд вважає, що позовні вимоги позивачів
до ОСОБА_4 «СК»Провідна»не підлягають
до задоволення.

З огляду на співмірність завданих
моральних страждань з грошовим
відшкодуванням суд вважає співмірним
часткове задоволення позовних вимог до
відповідача ОСОБА_3

Керуючись ст. ст.. 23, 1167 Цивільного
кодексу України, ст.. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209
–215, 226 Цивільного процесуального
кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовільнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
моральну шкоду, завдану злочином в
розмірі 15000грн. (п»ятнадцять тисяч
гривень).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
моральну шкоду, завдану злочином в
розмірі 15000грн. (п»ятнадцять тисяч
гривень).

Відмовити ОСОБА_1, ОСОБА_2 в задоволенні
позовних вимог в іншій частині позову.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Якщо було подано
апеляційну скаргу рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом .

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів після
проголошення рішення суду. Апеляційна
скарга подаються Апеляційному суду
Полтавської області через
Семенівський районний суд.

Головуючий –підпис

З оригіналом згідно

Суддя Семенівського

районного суду
ОСОБА_10