ВОЛОВЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2012 р. Справа N 2-21/12

смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Вотьканича В.А., за участю:

секретаря судового засідання Іванової Н.Я., позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ВГІРФО Воловецького РВ УМВС України в Закарпатській області про виселення без надання іншого житлового приміщення і зняття з реєстрації та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Вербязької сільської ради Воловецького району Закарпатської області (далі - Вербязька сільська рада), Воловецького державного виробничого підприємства технічної інвентаризації (далі - Воловецьке ДВПТІ) про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання незаконною та скасування державної реєстрації майна, установив:

У листопаді 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про виселення ОСОБА_2 з жилого будинку в с. Завадка, вул. Молодіжна, 14, Воловецького району Закарпатської області та зняття його з реєстраційного обліку.

Позов мотивувала тим, що вона є власником зазначеного жилого будинку, який зареєстровано Воловецьким ДВПТІ на підставі рішення Воловецького районного суду від 06.07.2011 р. В цьому будинку з нею проживає також відповідач ОСОБА_2, який постійно з нею свариться, вчиняє бійки, своєю поведінкою робить неможливим спільне проживання в будинку.

В судовому засіданні позивач позов підтримала покликаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 до початку розгляду справи по суті пред'явив зустрічний позов до ОСОБА_1, Вербязької сільської ради Воловецького району та Воловецького ДВПТІ, в якому просив: встановити факт його проживання однією сім'єю без шлюбу з ОСОБА_1 з 1993 року; визнати жилий будинок в с. Завадка, вул. Молодіжна, 14, Воловецького району з господарськими спорудами, який належить ОСОБА_1 об'єктом права спільної сумісної власності. Крім того ОСОБА_2 просив визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію жилого будинку в органах БТІ.

ОСОБА_2 свої вимоги мотивував тим, що з 1993 року він перебував у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_1 За період спільного проживання жилий будинок, що належить позивачу істотно збільшився у своїй вартості внаслідок його грошових затрат, а тому просив визнати зазначений жилий будинок з господарськими спорудами об'єктом права спільної сумісної власності.

Заслухавши сторони, свідків, дослідивши письмові докази суд дійшов висновку, що в позові ОСОБА_1 слід відмовити повністю, а зустрічний позов ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що рішенням Воловецького районного суду від 06.07.2011 р. за ОСОБА_1 визнано право власності на жилий будинок з господарськими спорудами в с. Завадка, вул. Молодіжна, 14, Воловецького району Закарпатської області в порядку спадкування.

З витягу про державну реєстрацію прав №30740721 від 26.07.2011 р. видно, що право власності на жилий будинок в с. Завадка, вул. Молодіжна, 14, Воловецького району зареєстровано за ОСОБА_1

Обґрунтовуючи свою позовну вимогу про виселення з жилого будинку ОСОБА_1 покликається на неможливість спільного проживання з відповідачем ОСОБА_2 через систематичне порушення ним правил співжиття.

Оцінюючи надані позивачем копій листів-повідомлень: №383 від 26.02.2011 р., №4806 від 17.10.2011 р., №5437 від 17.11.2011 р. суд констатує, що зазначені документи свідчать про те, що вона зверталася до Воловецького РВ УМВС із заявами про порушення проти відповідача ОСОБА_2 кримінальної справи, та з інших підстав, проте за наслідками проведених перевірок її заяви залишалися без задоволення через відсутність підстав для порушення справи.

Суд вважає, що зазначені листи-повідомлення з Воловецького РВ УМВС не є доказом того, що відповідач ОСОБА_2 систематично порушував правила співжиття, а свідчать лише про те, що позивач намагалася ініціювати притягнення його до відповідальності. Інших доказів на підтвердження своїх вимог про неможливість спільного проживання позивач не надала.

Відповідно до п.5 ч.1 статті 156 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

З довідки Вербязької сільської ради № 1614 від 24.11.2011 р. встановлено, що відповідач ОСОБА_2 проживає і зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1993 року (а.с.104).

Ця обставина підтверджена також довідкою Вербязької сільської ради № 105 від 24.01.2012 р., з якої видно, що за адресою с. Завадка, 14 (старий номер 161), зареєстровано шість осіб, в тому числі і відповідач ОСОБА_2М.(а.с.55).

З паспорта відповідача видно, що він зареєстрований за адресою с. Завадка, 161, (новий номер 14) з 04.02.1987 р. (а.с.30)

Факт спільного проживання не заперечувала і позивач ОСОБА_1, однак вона вважає, що не проживала з відповідачем однією сім'єю.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 підтвердили факт проживання відповідача ОСОБА_2 однією сім'єю з позивачем ОСОБА_1 з 1993 року.

У відповідності з ч.1 статті 62 Сімейного кодексу України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок грошових затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч.1 статті 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 Сімейного кодексу України (ч.2 статті 74 Сімейного кодексу України).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що він є сусідом сторін з 1997 року. За цей період ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вели спільне господарство, відповідач привів до у господарство корову, викопав колодязь, провів повністю ремонти, перебудував хату. Свідок пояснив, що він працював дільничним інспектором Воловецького РВ УМВС і ствердив, що ОСОБА_2 не є дебоширом. Жодного разу за 15 років не було щодо нього звернень у міліцію. Протягом останнього року позивач ОСОБА_1 навмисне хоче вижити відповідача з будинку, якому він проживав тривалий час. Він матеріально утримував сім'ю, оскільки ОСОБА_1 ніде не працювала.

Свідок ОСОБА_4 показав, що проживає по сусідству зі сторонами, яким на прохання ОСОБА_2 привозив трактором цеглу, дерево, дошки для будівництва. ОСОБА_2 збудував нову стайню, перебудував будинок. Відповідач їздив на заробітки, справив весілля дочці позивача. Вони жили як сім'я, відповідач виконував роботи по господарству.

Свідок ОСОБА_5 в суді показав, що з кінця 1993 року відповідач проживав з позивачем. Без ОСОБА_2 нічого по дому не робилося, вони тримали корову, поросята, обробляли землю спільно, відповідач приобрів косарку.

Свідок ОСОБА_8 показав, що сторони проживають з спільно з 1993 року. Сторони вели спільне господарство, мати відповідача дала йому корову, порося, що вони могли мати своє господарство. Відповідач купив трактора. До того позивач не тримала худоби. Як прийшов відповідач сусіди стали допомагати, він заробляв гроші, перебудував жилий будинок, повністю замінив вікна, двері, поштукатурив будинок всередині і ззовні, перекрив хату, збудував стайню, поклав велику літню кухню, добудував коридор, викопав колодязь, закупив нові меблі, холодильник, провів опалення, купив станок, бензопилу.

Свідок ОСОБА_6 підтвердив факт проживання сторін в с. Завадка, вул. Молодіжна, 14 однією сім'єю, а також те, що за час спільного проживання відповідач за власні кошти значно збільшив вартість жилого будинку позивача.

Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 також підтвердили факт спільного проживання сторін однією сім'єю та збільшення вартості майна позивача внаслідок грошових затрат відповідача.

За рішенням Вербязької сільської ради від 08 квітня 2005 року ОСОБА_2 за згодою ОСОБА_1 надано дозвіл на перебудову сараю для худоби у господарському дворі ОСОБА_1 У цьому рішенні зазначено, ОСОБА_2 є співмешканцем ОСОБА_1

На підтвердження факту збільшення вартості майна за його кошти ОСОБА_2 пояснив, що за свої кошти купував будівельні матеріали для перебудови жилого будинку та господарських споруд, і як доказ надав накладну на придбання будівельного лісу, яка збереглася.(а.с.106).

Враховуючи викладене, з урахуванням сукупності досліджених судом доказів суд дійшов висновку, що факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 1993 року слід визнати встановленим, а жилий будинок з господарськими спорудами внаслідок грошових затрат ОСОБА_2, значно збільшилися у своїй вартості, а тому є фактичні і правові підстави для визнання цього майна спільною сумісною власністю сторін.

Разом з тим, не підлягає задоволенню вимога зустрічного позову щодо визнання незаконною і скасування державної реєстрації жилого будинку, оскільки підстав для такого висновку немає. Встановлено, що жилий будинок зареєстровано Воловецьким ДВПТІ на підставі рішення Воловецького районного суду від 06.07.2011 року, яке набрало законної сили.

Керуючись статтями 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд вирішив:

У позові ОСОБА_1 відмовити повністю.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 1993 року.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 жилий будинок в с. Завадка, вул. Молодіжна, 14, Воловецького району Закарпатської області з належними до нього господарськими спорудами.

В решті вимог зустрічного позову відмовити.

Рішення суду набирає чинності по закінченні строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Воловецький районний суд.

Головуючий В.А. Вотьканич

Воловецький районний суд Закарпатстької області

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2012 р. Справа № 2-21/12

смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Вотьканича В.А., за участю:

секретаря судового засідання Іванової Н.Я., позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ВГІРФО Воловецького РВ УМВС України в Закарпатській області про виселення без надання іншого житлового приміщення і зняття з реєстрації та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Вербязької сільської ради Воловецького району Закарпатської області (далі - Вербязька сільська рада), Воловецького державного виробничого підприємства технічної інвентаризації (далі - Воловецьке ДВПТІ) про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання незаконною та скасування державної реєстрації майна, установив:

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязану з потребою в обґрунтуванні доводів, на що може бути витрачено значний час, суд проголошує його вступну та резолютивну частини.

Керуючись статтями 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд вирішив:

У позові ОСОБА_1 відмовити повністю.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 1993 року.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 жилий будинок в с. Завадка, вул. Молодіжна, 14, Воловецького району Закарпатської області з належними до нього господарськими спорудами.

В решті вимог зустрічного позову відмовити.

Рішення суду набирає чинності по закінченні строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Воловецький районний суд.

Головуючий В.А. Вотьканич