< > ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 < третя особа >
Справа № 2-745/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2012

Борщівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого Зушман Г. І.

з участю секретаря Кушнір Т.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката ОСОБА_4

відповідача ОСОБА_5

представника відповідача - адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів на підставі договору зберігання, суд-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 у жовтні 2011 року звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів у сумі 5306,00 грн. на підставі договору зберігання, посилаючись на те, що 26.06.2008 року уклав з ОСОБА_5 договір зберігання у формі розписки, згідно якого він передав ОСОБА_5 на зберігання 2000 грн. та 300 євро, а коли звернувся до ОСОБА_5 з проханням повернути йому гроші, то останній відмовився.

Відповідач подав суду заперечення проти позову, зазначивши, що позов не визнає , оскільки ніколи не укладав ні письмового ні усного договору зберігання грошових коштів з позивачем ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав і суду пояснив, що він перебував у родинних стосунках із покійним батьком відповідача, який у 2008 році запропонував йому передати до нього додому на зберігання свої грошові кошти. Він погодився, так як є особою похилого віку і хотів, щоб його заощадження знаходилися у родичів під наглядом . 26.08.2008 року він поїхав до родини ОСОБА_5 у гості і в присутності покійного батька та матері відповідача ОСОБА_5 передав йому на зберігання 2000 грн. і 300 євро, про що були складені відповідні розписки і ОСОБА_5 розписався, що він прийняв гроші на зберігання. Після смерті батька відповідача він вирішив забрати свої гроші і звернувся 15.04.2011 року до ОСОБА_5 з цього приводу, на що той відповів відмовою. В подальшому він звернувся із заявою в міліцію, а потім до суду.

Відповідач ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав і пояснив, що він жодних грошових коштів від позивача на зберігання не отримував, підпис у наданій позивачем розписці не його. Крім того, вважає, що в даному випадку не дотримано істотних умов при укладенні договору зберігання, не зазначено, кому передаються кошти на зберігання, на яких умовах.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти.

Згідно доданої позивачем до матеріалів справи письмової розписки від 26.06.2008 року ОСОБА_1 доручає гроші особі на імя ОСОБА_5 у сумі 2000 грн. та 300 євро, про що у вказаній розписці є два підписи, а саме напроти запису - віддав та напроти запису- прийняв.

Згідно ч.1 ст.936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобовязується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

По справі за клопотанням позивача проведено судово-почеркознавчу експертизу, згідно висновку якої від 21 червня 2012 року № 880 підпис на оригіналі договору зберігання від 26.06.2008 року, наданого суду ОСОБА_1, після слова "прийняв" виконано відповідачем ОСОБА_5

З огляду на встановлені обставини суд бере до уваги пояснення позивача ОСОБА_1 і вважає, що між сторонами було укладено договір зберігання у формі письмової розписки, згідно якого відповідач ОСОБА_5 прийняв на зберігання від позивача ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2000 грн. та 300 євро, що підтверджується наданою позивачем до матеріалів справи письмовою розпискою від 26.06.2008 року, яку, як встановлено з висновку експерта, після слова "прийняв" підписав відповідач ОСОБА_5

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст.949 ЦК України зберігач зобовязаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.

За змістом ч.2 ст.938 ЦК України, якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобовязаний зберігати річ до предявлення поклажодавцем вимоги про її повернення.

З огляду на наведене суд вважає, що право позивача порушене і підлягає захисту, а тому з відповідача ОСОБА_5 в користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути грошові кошти, передані останнім на зберігання ОСОБА_5, а саме 2000 грн. та 300 євро, що згідно офіційного курсу НБУ на час звернення позивача до суду з позовом станом на 20.10.2011 року еквівалентно 3306 грн. (1 євро 11,20 грн.), а всього 5306 грн.

З відповідача в користь позивача слід стягнути також понесені ним судові витрати згідно поданих квитанцій на оплату послуг адвоката в сумі 500 грн., на проведення судово-почеркознавчої експертизи в сумі 1500 грн., на оплату судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи в сумі 173,06 грн., всього 2173,06 грн.

На підставі ст.ст. 526, 627, 936, 937, 938, 949 ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 , жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, в користь ОСОБА_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, грошові кошти в сумі 5306 (пять тисяч триста шість ) грн. 00 коп., а також 2173 (дві тисячі сто сімдесят три) грн.06 коп. понесених судових витрат.

Інші судові витрати по справі покласти на сторони в тій частині, в якій вони їх понесли.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення через Борщівський районний суд до апеляційного суду Тернопільської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: підпис

З оригіналом згідно

Суддя Борщівського районного суду Зушман Г. І.