_____________________________________________________________________________
Справа№1512/2-1531/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2012 року, Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі Голобородової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом

ОСОБА_2

до ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

ОСОБА_6

третіх осіб ОСОБА_7,

ОСОБА_8,

ОСОБА_9

Київської районної адміністрації Одеської міської ради

про визнання права користування житловою площею в квартирі та вселення,

ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

ОСОБА_6

до ОСОБА_2

про визнання особи такою, що втратила право користуватися житловою площею у квартирі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся з позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 третьої особи Київської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права користування житловою площею в квартирі АДРЕСА_1 та його вселення у дану квартиру.

Представник позивача посилалася на те, що у 1964 році батькові позивача ОСОБА_1 складом родини три особи (він, його дружина ОСОБА_10 мати позивача, та ОСОБА_11 сестра позивача) на підставі ордеру № 1242 виділена квартира АДРЕСА_2. З моменту свого народження у 1967 році позивач проживав у вказаній квартирі. 22 квітня 1998 року позивач ОСОБА_2 був виписаний з спірної квартири у звязку з позбавленням його волі, та 1 квітня 2004 року після відбуття покарання він повернувся в дану квартиру та постійно там мешкав. В липні 2005 року ОСОБА_2 отримавши паспорт, звернувся до паспортного відділу з приводу реєстрації за вказаною адресою. Відповідачі протягом тривалого часу обіцяли надати письмову згоду щодо його реєстрації, однак з 2006 року чинять йому перешкод у користуванні квартирою, а саме відібрали ключі та не пускають у квартиру, у звязку з чим позивач вимушений був звернутися до суду.

Відповідачі позов не визнали. ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися з зустрічним позовом, в якому просили визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловою площею в квартирі АДРЕСА_1, з посиланням на те, що у 1998 році ОСОБА_2 у звязку з позбавленням волі був виписаний з квартири АДРЕСА_1. У квітні 2004 року після звільнення ОСОБА_2 попросив їх пожити деякий час в квартирі поки не знайде собі іншого житла, оскільки він є їх родичем вони на це погодилися. Через один місяць ОСОБА_2 добровільно покинув квартиру та проживав у своєї співмешканки з якою у нього утворилися фактичні шлюбні відносини. Представник відповідачів вважав, що взагалі після зняття ОСОБА_2 у 1998 році з реєстраційного обліку, він не має право претендувати на проживання у даній квартирі, оскільки відповідно до норм ЖК України за ним могло бути б збереженим право на користування житловою площею у квартирі, тільки у разі, якщо б у квартирі залишилися проживати члени його родини, а таких осіб у квартирі не має.

ОСОБА_2 зустрічний позов не визнав.

Представник третьої особи Київської районного адміністрації Одеської міської ради залишила розвязання даного спору на розсуд суду.

Вислухавши пояснення сторін по справі, їх представників, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що 1964 році ОСОБА_1 складом родини три особи (він, його дружина ОСОБА_10, та ОСОБА_11О.) на підставі ордеру № 1242 виділена квартира АДРЕСА_2. На момент звернення ОСОБА_2 до суду з позовом в квартирі АДРЕСА_3 були зареєстровані та проживали ОСОБА_4 (основний квартиронаймач), її доньки ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, її онучка ОСОБА_12 та сестра ОСОБА_13, яка 3 травня 2009 року померла. На день розгляду справи в квартирі зареєстровані сім осіб ОСОБА_4 (основний квартиронаймач), її доньки ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, її онуки ОСОБА_12 та ОСОБА_14

16 грудня 1997 року ОСОБА_2 був засуджений Приморським районним судом м. Полтави до 8 років позбавлення волі, у звязку з чим у 1998 році виписаний з спірної квартири.

1 квітня 2004 року ОСОБА_2 був звільнений, повернувся до квартири АДРЕСА_3, та деякий час там проживав.

ОСОБА_2 та його представник вважали, що оскільки до засудження ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав у квартирі, після увязнення в квартирі проживали члени його сім'ї за ним збереглося право на користування даною квартирою.

Однак суд не погоджується з даними доводами.

Так, відповідно до ст. 71 ч. 3 п. 7 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі залишилися проживати інші члени сім'ї.

Статтею 64 ЖК України передбачено, що до членів родини наймача належать дружина наймача, їх діти та батьки.

У 1998 році ОСОБА_2 був виписаний з цієї квартири, на цей час у квартирі не було прописаних членів родини ОСОБА_2О.(мати ОСОБА_15 померла у 1990 році), а тому на думку суду саме з цього часу ОСОБА_2 втратив право користування зазначеною квартирою.

У звязку з викладеними обставинами суд вважає не підлягаючими задоволенню позов ОСОБА_2 щодо визнання за ним право на користування житловою площею у квартирі та його вселення та зустрічну позовну заяву ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловою площею у квартирі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11, 60, 213, 215 ЦПК України, ст. ст. 64, 65, 71, 72 ЖК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 третіх осіб ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 Київської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права користування житловою площею в квартирі та вселення залишити без задоволення.

Позовну заяву ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користуватися житловою площею у квартирі залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя : Калініченко Л. В.