РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2012 2/1224/5474/12

1224/838/12

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Москаленко В.В., при секретарі Прудовій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу посилаючись на такі обставини.

21.11.2008 року він уклав договір позики з відповідачем, згідно якого ОСОБА_2 взяла у нього у борг 14000 грн. та зобовязалася повернути борг за його первою вимогою. На підтвердження укладеного договору позики відповідач надала йому розписку.

Оскільки до теперішнього часу відповідач борг не повернула, позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за договором позики у сумі 14000 грн., три відсотки річних у сумі 420 грн. за час прострочення, судовий збір в розмірі 214 грн. 60 коп., а всього стягнути з відповідача на його користь 14634 грн. 60 коп.

Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, надав суду аналогічні пояснення по суті заявлених вимог.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнала, пояснила ,що зазначену суму боргу у позивача брала не вона, а її батько.Розписку написала вона оскільки її попросили .В цей час ні у неї , ні у її батька немає такої суми грошових коштів для повернення позивачу .

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши представлені письмові докази у справі в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець ) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Борговий документ має підтверджувати дві обставини: по-перше, факт отримання боржником грошей або речей, рід та якість; по-друге, точно визначений строк повернення грошей або речей, а у разі його відсутності момент предявлення вимоги.

Обовязковими реквізитами боргового документа є власноручний підпис боржника (позичальника), а факультативними дата, місце видачі, вказівка свідків тощо.

Згідно з вимогами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такий самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений пред`явлення вимоги, позика моє бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за

неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір

процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 21.11.2008 року позивач уклав договір позики з відповідачем, згідно якого ОСОБА_2 взяла у нього у борг 14000 грн. та зобовязувалася повернути борг за його первою вимогою. На підтвердження укладеного договору позики відповідач надала йому розписку (розписка- а.с.26).

Факт написання нею зазначеної розписки відповідач не оспорювала.

До теперішнього часу відповідач борг не повернула.

За таких обставин, суд вважає доведеним факт укладення 21.11.2008 року договору позики на 14000 гривень між сторонами.

Доводи відповідачки про те,що вона не отримувала від позивача грошових коштів не можуть бути взяти судом до уваги, оскільки спростовуються її розпискою, будь-яких доказів на підтвердження своїх доводів відповідачкою не надано.

Судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного ,керуючись ст.ст. 526, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.10, 11, 60, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики у сумі 14000 гривень, три проценти річних у сумі 420 грн., судовий збір у сумі 214 грн. 60 коп., а всього 14634 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів. Апеляційна скарга подається апеляційному суду Луганської області через Рубіжанський міський суд.

Суддя В.В.Москаленко