Дата документу: 26.01.2012
Справа № 818/400/2012
Номер провадження 2/818/1187/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2012 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Воробйова А.В., при секретарі Соловйовій А.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного нотаріуса третьої ОСОБА_2 нотаріальної контори ОСОБА_3 , ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на спадкове майно,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 42,03 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_5

В позові зазначає, що 24 листопада 2011 року він звернувся до державного нотаріуса третьої ОСОБА_2 нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину від померлого ОСОБА_6 який є його двоюрідним братом.

Постановою державного нотаріуса третьої ОСОБА_2 нотаріальної контори «Про відмову у вчиненні нотаріальної дії»від 24.11.2011/3410/02-31 позивачу було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що на думку відповідача він не є спадкоємцем за законом або за заповітом після померлого ОСОБА_7, двоюрідного брата, який помер 07.02.2001 року. При прийнятті вказаної постанови, нотаріус помилково застосував норми матеріального права, а саме, норми ст.529, 530, 535 Цивільного кодексу УРСР , в редакції 1963 року.

Позивач вказує, що правовідносини, які встановлені на даний час повинні регулюватися нормами ст. 1258, 1265, та п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Крім того, позивач зазначає, що на початку 2011 року він дізнався від сусідів про трагічну смерть свого двоюрідного брата ОСОБА_6, який був похований як невідомий чоловік у 2001 році, що підтверджується записом за № 1617 в книзі реєстрації актів про смерть у запорізькому міському відділі РАГС.

З метою належного оформлення факту смерті померлого, Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою про визнання ОСОБА_4 - ОСОБА_5 померлим.

Рішенням Оджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 червня 2011 року по справі № 2о-38/2011 р.-ОСОБА_6 був оголошений померлим.

На підставі вказаного рішення позивач одержав свідоцтво про смерть на імя ОСОБА_6- Серія І-ЖС № 219356 від 28 жовтня 2011 року.

Позивач вказує, що в даний час він прийняв спадщину, що підтверджується його вступом у володіння успадкованим майном, погашенням усіх богів за комунальні послуги та має у своєму розпорядженні усі документи на майно, яке належало померлому, що свідчить про законні вимоги на оформлення права власності на успадковане майно.

В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач державний нотаріус третьої ОСОБА_2 нотаріальної контори ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася, надала заяву про слухання справи за її відсутності, згідно законодавства України.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_2 міської ради не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо замовлення позовних вимог залишає на розсуд суду.

Дослідивши матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав.

У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

Судом встановлено, що 24 листопада 2011 року позивач ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса третьої ОСОБА_2 нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є його двоюрідним братом.

Постановою державного нотаріуса третьої ОСОБА_2 нотаріальної контори «Про відмову у вчиненні нотаріальної дії»від 24.11.2011/3410/02-31 йому було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину, с посиланням на те, що він не є спадкоємцем за законом або за заповітом після померлого ОСОБА_7, двоюрідного брата, який помер 07.02.2001 року.

Приймаючи вказану постанову, нотаріус посилався на норми ст.529, 530, 535 ЦК УРСР , в редакції 1963 року та п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Відповідачем помилково застосовано норми ст. 529, 530, 535 Цивільного кодексу УРСР , в редакції 1963 року, так як відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до п.1 Прикінцевих та перехідних положень передбачено, що Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року.

Як встановлено судом, 07.02.2001 року по вул. Перемоги біля будинку 93 в м. Запоріжжя було знайдено труп невідомого чоловіка, який був відправлено до відділу судово-медичної експертизи, ОСОБА_2 обласного бюро судово-медичної експертизи.

Невідомому було надано номер 334, про що в книзі реєстрації актів про смерть у ОСОБА_2 міському відділі РАГС проведений відповідний запис за № 1617.

У 2011 році позивач ОСОБА_1 випадково дізнався від сусідів про смерть ОСОБА_7, який є його двоюрідним братом, в звязку з чим звернувся до суду з заявою про визнання його померлим.

Рішенням Оджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 червня 2011 року по справі № 2о-38/2011 р.-ОСОБА_6 був оголошений померлим.

На підставі вказаного рішення позивачу було видане свідоцтво про смерть на імя ОСОБА_6- Серія І-ЖС № 219356 від 28 жовтня 2011 року.

Відповідно до норм ст.1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Рішення суду набрало законної сили 29 червня 2011 року, що і є часом відкриття спадщини.

Відповідно до норм ч.3 ст.46 ЦК Кодексу України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

При розгляді Орджонікідзевським районним судом заяви про оголошення померлим ОСОБА_7Г було встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_7, що мешкав за адресою: АДРЕСА_2 не заводилась.

Крім того, під час розгляду вказаної справи також встановлено, що позивач ОСОБА_1 є двоюрідним братом і лише він звернувся до нотаріальної контори про відкриття спадщини від померлого ОСОБА_7Г

Відповідно до норм ч.3 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як свідчать обставини справи, заявником про визнання померлим ОСОБА_4 ОСОБА_5 був ОСОБА_1Ф який є позивачем по даній справі, що звільняє суд він додаткового доказування обставин, які встановлені судовим рішенням у цивільній справі № 2о-38/2011 р., що набрало законної сили.

Відповідно до норм ст.1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до частини другої ст.1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Як свідчать наявні докази у справі, з 2001 року по 23.06.2011 року спадкована справа після померлого ОСОБА_7, що мешкав за адресою АДРЕСА_3 не заводилась.

Таким чином, звернення позивача про оформлення на його імя свідоцтва про право на спадщину від померлого ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, не суперечить нормам чинного законодавства.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1265 ЦК України в п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права на спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Таким чином, виходячи з вимог ч. 1 ст. 1265 ЦК України, у п'яту чергу закликаються до спадкування усі родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення, куди підпадають і двоюрідні брати, оскільки є родичами споріднення. Обмежень та виключень щодо ознак спадкоємців ст. 1265 ЦК України не містить.

Відповідно до норм ст.1268 ЦК, передбачено, що спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до норм ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Позивач по справі звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що свідчить про його бажання.

На даний час позивач прийняв спадщину, що підтверджується вступом у володіння майном, яке належало померлому, суду надані копії свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_4 та технічний паспорт.

Крім квартири АДРЕСА_5, загальною площею 42,03 кв.м. у м. Запоріжжя, право власності на яку підтверджується свідоцтвом № 1090 про право власності на житло, видане Орджонікідзевською районною адміністрацією м. Запоріжжя іншого майна від померлого немає.

Відповідно до норм ст.1299 ЦК передбачено, що якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Враховуючи, що вимоги позивача не суперечать нормам чинного законодавства, тому є обґрунтованими та такі, що підлягають задоволенню.

Керуючись нормами ст. 10, 11, 60, 61, 88, 154, 209, 212, 214 - 215, 218 ЦПК України, ст. 1216, 1218, 1220, 1265, 1268, 1299 ЦК України суд , -

в и р і ш и в

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного нотаріуса третьої ОСОБА_2 нотаріальної контори ОСОБА_3 , ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1, літера А-5, загальною площею 42,03 кв.м., у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя /підпис/ ОСОБА_8