Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 2-640/12
РІШЕННЯ

Іменем України

02.02.2012 року Справа № 2-640/12

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2012 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Медвідь Н.О.

при секретарі Остролуцькій Ю.М.

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Бузівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, Управління Держкомзему Києво-Святошинського району Київської області про визнання недійним державного акту на право власності на земельну ділянку, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про визнання недійним державного акту на право власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що 30.09.2004 Бузівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області XI сесією XXIV скликання було прийнято рішення № 34 яким йому передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га по вул. Тарасівській, буд. 13 в с. Гурівщина, Києво-Святошинського району Київської області для обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

30.12.2004 року Бузівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області XII сесією IV скликання було прийнято рішення № 5 яким відповідачці передано у приватну власність по вул. Тарасівській, буд. 15 в с. Гурівщина, Києво-Святошинського району Київської області для обслуговування житлового будинку і господарських будівель присадибну земельну ділянку площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку 0,05 га. на підставі чого відповідачка в 2007 році отримала державний акт на право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по вул. Тарасівська, 15 в с. Гурівщина Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, площею 0,25 га, та державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, розташовану по вул. Тарасівська, 15 в с. Гурівщина Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, площею 0,0493 га,

Але ТОВ «Гео-Сервіс Плюс» та під час проведення кадастрової зйомки земельної ділянки позивача, виявило, що виділені відповідачці земельні ділянки фактично не відповідають конфігурації земельних ділянок, що полягає у невідповідності їх розмірів, які відображені в державних актах її. Внести зміни до державних актів на право власності на земельні ділянки, видані відповідачці без визнання їх недійсними не можливо, так як необхідно змінити конфігурацію земельних ділянок.

Тому просив визнати недійсними видані на ім'я відповідачки державний акт на право власності на земельну ділянку, розташовану по вул. Тарасівська, 15 в с. Гурівщина Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, площею 0,25 га, серії ЯД №719114 від 26 квітня 2007 року; кадастровий номер ::03:001:0093; державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, розташовану по вул. Тарасівська, 15 в с. Гурівщина Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області площею 0, 0493 га серії ЯД № 719115 від 26.04.07 року кадастровий номер НОМЕР_1 :03:001:0094 .

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала.

Представник відповідачки позов визнала.

Представники 3-х осіб в судове засідання не з»явилися, про день слухання справи повідомлені .

Суд вислухавши осіб, які приймають участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, в позові відмовляє з наступних підстав:

Судом встановлено, що 30.09.2004 року Бузівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області XI сесією XXIV скликання рішенням № 34 вирішено передати позивачу безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га по вул. Тарасівській, буд. 13 в с. Гурівщина, Києво-Святошинського району Київської області для обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

30.12.2004 року Бузівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області XII сесією IV скликання було прийнято рішення № 5 «Про передачу земельної ділянки у приватну власність», яким відповідачці передано у приватну власність по вул. Тарасівській, буд. 15 в с. Гурівщина, Києво-Святошинського району Київської області для обслуговування житлового будинку і господарських будівель присадибну земельну ділянку площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку 0,05 га.

Право власності відповідачки на земельні ділянки, які переданій їй у приватну власність підтверджуються Державним актом на право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по вул. Тарасівська, 15 в с. Гурівщина Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, площею 0,25 га, серії ЯД №719114 від 26 квітня 2007 року; кадастровий номер :03:001:0093, та державним актом на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, розташовану по вул. Тарасівська, 15 в с. Гурівщина Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, площею 0,0493 га, серії ЯД №719115 від 26.04.07 кадастровий номер 2480803:03:001:0094.

Як пояснила представник позивача в судовому засіданні, ТОВ «Гео-Сервіс Плюс» під час проведення кадастрової зйомки земельної ділянки позивача, виявило, що виділені відповідачці земельні ділянки фактично не відповідають конфігурації земельних ділянок, які відображені в державних актах її.

Відповідно до ч.1 ст.13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією, іншими законодавчими актами України.

Статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

За правилами ст. З ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду саме за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як свідчать матеріали справи, а також твердження представника позивача, нею не обґрунтовано та не надано жодних доказів, які б вказували на правові підстави для задоволення вимог

Позивачем не вказано, підстав позову, а саме - які саме права позивача були порушені в зв'язку з отриманням відповідачкою державних актів на право приватної власності на земельні ділянку, користувача або власника, тобто позивач не надав правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, що суперечить чинному законодавству України.

Наполягаючи на позовних вимогах, представник позивача посилається на технічну документацію їз землеустрою, щодо оформлення Державного акту на право власності на земельні ділянки відповідачки , що не дає підстави для захисту прав позивача в судовому порядку як власника цієї земельної ділянки.

Згідно ст.. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селиш, міст належить розпорядження землями територіальних громад.

За правилами ст.. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками їз земель комунальної або державної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень .

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Також, на підтвердження вимог позивача, представник його посилається на кадастрову зйомку земельної ділянки, з якої вбачається , що земельна ділянка на яку претендує позивач складає 0, 2993 га, що спростовує рішення № 34 Х1 сесії ХХІУ скликання Бузівської сільської ради від 30.09.04 року на яке представник позивача посилається як на правовстановлюючий документ на земельну ділянку , позивачу передано у приватну власність для обслуговування житлового будинку земельну ділянку площею 0, 25 га.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

У відповідності до ст.. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю. Навіть якщо ці порушення не пов»язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків

Позивач не набув такого права на підставі якого можна вимагати визнання державних актів на право власності на земельну ділянку нендійсними.

Ч. 2 ст. 59 ЦПК України передбачено обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 22 листопада 2010 року № 3-27гс10 обовязковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність в особи, що ї використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність в неї таких документів є самовільним зайняттям земельної ділянки.

Державного акту або іншого передбаченого законом правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності на земельну ділянку або право постійного користування позивачем земельною ділянкою площею 0,2993 га , також 0, 25 га суду не надано.

Ст. 211 Земельного кодексу України стосується захисту порушення права на земельну ділянку. Для звернення за захистом певного права необхідно належними доказами навести наявність у позивача такого права.

Як свідчать матеріали справи, а також твердження позивача,позивачем не обґрунтовано та не надано жодних доказів, які б вказували на правові підстави для визнання оспорюваних Державних актів на право приватної власності на земельну ділянку виданих на ім'я відповідачки недійсними..

Згідно ч. 1 ст. 155. ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Представник позивача не довела тих обставин на які посилалася як на підставу позовних вимог, не надала докази в обґрунтування цих вимог, що є її обов»язком відповідно до засад змагальності процесу за ст.. 10 ЦПК України . При цьому суд створив всі умови для змагального процесу , роз»яснював представнику позивача її права та обов»язки.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача, оскільки вони не відповідають вимогам ст. ст.. 57-59 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 125, 126, 152, 155, 158, 211 ЗК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212-214, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Бузівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, Відділ земельних ресурсів Києво-Святошинського району Київської області про визнання недійним державного акту на право власності на земельну ділянку, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: