Справа №22-ц-75/12 11.01.2012 11.01.2012 11.01.2012
Провадження №22-ц/1490/240/12
Справа № 22ц-75/12 Головуючий у 1-й інстанції Павлова Ж.П.
Категорія 5 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Рішення

Іменем України

11 січня 2012 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Вовненко Г.Ю.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Буренкової К.О.,

при секретарі Колосовій О.М.,

за участю:

- позивачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3, ОСОБА_4

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 листопада 2011 року

за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_4

про

усунення перешкод у користуванні власністю,

в с т а н о в и л а:

У липні 2011 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом покладення обовязку на адміністрацію Заводського району м. Миколаєва видати розпорядження про готовність самочинно збудованих споруд без надання згоди відповідачами.

В якості третьої особи зазначила адміністрацію Заводського району м. Миколаєва та Миколаївську міську раду.

Позивачка зазначала, що їй на праві власності належить 48/100 часток нежитлових приміщень та двокімнатна квартира № 3, які розташовані по вул. М.Морська, 58 в м. Миколаєві.

Відповідачі та третя особа Миколаївська міська рада є співвласниками будівель, що розташовані за цією ж адресою по вул. М.Морська, 58 в м. Миколаєві.

У 2009 році позивачка без погодження в установленому законом порядку провела будівельні роботи по реконструкції належної їй квартири та будівництву житлового будинку з господарськими спорудами.

Проте відповідачі заперечують проти реконструкції вказаної квартири та будівництва будинку з господарськими спорудами у тому числі літньої кухні, гаражу та підвалу.

Посилаючись на те, що відмова відповідачів у наданні згоди порушує її право як власника на вільне користування й розпорядження своєю власністю, позивачка просила про задоволення позову.

В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги і просила усунути перешкоди в користуванні власністю та дозволити адміністрації Заводського району м Миколаєва видати відповідне розпорядження про введення в експлуатацію реконструйованої квартири та будинку ліЮ-2; житлової прибудови А-!, літньої кухні літ И, гаражу літ. Р-2 без погодження з відповідачами.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 листопада 2011 року позов задоволено частково: надано дозвіл адміністрації Заводського району виконавчого комітету Миколаївської міської ради видати розпорядження про готовність до експлуатації самочинно реконструйованої квартири № 3 та збудованого житлового будинку, житлової прибудови, гаражу, підвалу, що знаходяться за адресою: м. Миколаїв вул. М.Морська, 58 без надання згоди ОСОБА_5 та ОСОБА_4

В задоволенні вимог щодо усунення перешкод в користуванні літньої кухні відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просили скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на оформлення обєктів самочинного будівництва житлового будинку з господарськими спорудами та реконструкцію квартири, позивачкою отримані дозволи компетентних органів, права та інтереси відповідачів не порушені. А тому відмова відповідачів у наданні згоди на реконструкцію квартири та оформлення самочинно побудованого будинку з господарськими спорудами є незаконною та порушує права позивачки на користування власністю.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна.

Судом встановлено, що на підставі рішення Господарського суду Миколаївської області від 17 грудня 2007 року за позивачкою зареєстровано 48/100 часток нежитлових приміщень, що розташовані по вул. М.Морська, 58 в м. Миколаєві.

На підставі договору купівлі продажу від 31 березня 2008 року позивачці належить двокімнатна квартира АДРЕСА_1.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - власниками суміжних квартир № 1 та № 2 розташованих в цьому ж будинку (а.с.37)

З матеріалів справи вбачається, що позивачкою з використанням проекту, розробленого ПП ОСОБА_6, за погодженням із Заводським районним відділом ГУ МНС в м. Миколаєві та санітарною епідеміологічною станцією Заводського району м. Миколаєва, на орендованій земельній ділянці проведено перепланування квартири № 3 та виконані будівельні роботи по будівництву житлового будинку з господарськими спорудами по вул. М.Морська, 58 в м. Миколаєві.

Проте відповідачі відмовляються погоджувати проведене перепланування та самочинне будівництво.

Наведене свідчить, що вимоги позивачки зводяться до примусового отримання згоди відповідачів на проведення реконструкції належної їй квартири та на введення в експлуатацію самочинно зведеного житлового будинку з господарськими спорудами.

Разом з тим, згідно зі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та надані для постійного проживання в них.

Житло є специфічним обєктом права власності, тому свобода використання житла його власниками обмежується нормами, спрямованими на схоронність жилих приміщень та не порушення прав інших осіб, зокрема інших мешканців жилого будинку.

Відповідно до ч. 5 ст. 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та інтересам громадян.

Разом з тим, згідно із ч.1 та ч. 2 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює в межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

При здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязком для неї.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції зазначені положення Закону залишив поза увагою, не взяв до відома, що надання згоди власниками суміжних квартир на перепланування квартири № 3 та будівництво житлового будинку за адресою вул. М.Морська, 58 в м. Миколаєві є їхнім правом, а не обовязком, і що особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязком для неї. Не врахувавши, що обмеження свободи власника житла на його використання нормами, спрямованими на схоронність жилих приміщень та не порушення прав інших осіб, зокрема власників суміжних жилих приміщень, не є створенням власнику житла перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном у розумінні ст. 391 ЦК України, дійшов помилкового висновку про те, що відмова відповідачів у наданні згоди на реконструкцію квартири та будівництво житлового будинку є незаконною.

Оскільки судом неправильно застосовано матеріальний закон, який регулює спірні правовідносини, рішення суду відповідно до вимог ч.1 п.4 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 303, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 листопада 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді