Справа № 1306/8316/2012
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

Заочне

30 листопада 2012 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді Хомика А.П.

при секретарі - Галин Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс»про стягнення не виплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та завданої моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс»не виплачену заробітну плату за жовтень, листопад 2011 року в сумі 11373,58 грн.; компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за період з 18.07.2009 року по 18.07.2010 року в сумі 4056,33 грн., за період з 18.07.2010 року по 18.07.2011 року - в сумі 4613,50 грн., за період з 18.07.2011 року по 16.11.2011 року - в сумі 1537,83 грн.; компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за періоди з 18.07.2006 року по 18.01.2011 року в сумі 1153,37 грн.; середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку за період з 16.11.2011 року по 24.10.2012 року в сумі 51181,11 грн.; завдану моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн., а всього 78915,75 грн. Стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позову посилається на те, що з 18 липня 2006 року був прийнятий на роботу до Дрогобицької філії «Львів-Терен»ЗАТ УСК «Інвестсервіс»на посаду спеціаліста філії. З 04.05.2011 року, на підставі наказу № 117-к від 29.04.2011р., був переведений на посаду керуючого Дрогобицьким агентством та відповідно до штатного розпису його посадовий оклад становив 5000,00 грн. 16.11.2011 року був звільнений з роботи за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Вказав, що в порушення вимог ст.47, ст.116 КЗпП України, відповідачем, при звільненні, не тільки не було виплачено належних сум, а саме:

- заробітної плати за жовтень та листопад 2011 року;

- компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за періоди: з 18.07.2009 року по 18.07.2010р. (24 календарні дні); з 18.07.2010 року по 18.07.2011 року (24 календарні дні); 18.07.2011 року по 16.11.2011 року (8 календарних днів);

- компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за періоди: з 18.07.2006 року по 18.01.2011р. (6 календарні дні),

але й взагалі не надано відповідної довідки про нараховані, але не виплачені заробітну плату та компенсацію за дні невикористаної відпустки.

Статтею 24 Закону «Про відпустки»визначено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей.

Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

На його неодноразові звернення до відповідача з приводу надання довідки щодо нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та компенсації за дні невикористаної відпустки, відповідач ніяк не реагує.

Вважає, що такими неправомірними діями, йому завдано моральну шкоду. Між неправомірними діями відповідача та завданою йому моральною шкодою наявний причинний зв'язок. Також наявна вина відповідача в заподіянні йому моральної шкоди. Не провівши вчасно розрахунок при звільненні, відповідач поставив його у скрутне фінансове становище, оскільки він мав кредитні зобов'язання перед банками та фізичними особами і розраховував погасити частину кредиту та позики з належних не виплачених йому коштів. Це призвело до його моральних переживань. Завдану моральну шкоду оцінив у розмірі 5000 грн.

Просить стягнути не виплачену заробітну плату, компенсацію за невикористану відпустку, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та завдану моральну шкоду.

Позивач в судове засідання не зявився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомивши причин, хоча повістка йому була направлена своєчасно на останню відому судові адресу і, керуючись ст. 224 ЦПК України, суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Матеріалами справи встановлено, що 18 липня 2006 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до Дрогобицької філії «Львів-Терен»ЗАТ УСК «Інвестсервіс»на посаду спеціаліста філії.

04.05.2011 року він був переведений на посаду керуючого Дрогобицьким агентством.

Згідно штатного розпису співробітників ДФ «Львів-Терен»«Страхової компанії «Інвестсервіс»посадовий оклад директора складав 5000,00 грн.

Відповідно до наказу №431-к «Про звільнення працівників Дрогобицького агентства»від 03.11.2011 року було прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 Пунктом 3 даного наказу було доручено фінансово-економічному департаменту виплатити позивачу:

1. грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за період роботи з 18.07.2009 року по 16.11.2011 року у кількості 56 календарних днів, з яких:

- 24 календарні дні за період роботи з 18.07.2009 року по 18.07.2010 року,

- 24 календарні дні за період роботи з 18.07.2010 року по 18.07.2011 рік,

- 8 календарних днів за період роботи з 18.07.2011року по 16.11.2011 рік.

2. грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку за період роботи з 18.07.2006 року по 18.01.2011 рік в кількості 6 календарних днів.

16.11.2011 року звільнений за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України.

З індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України вбачається, що позивачу не було виплачено заробітну плату за жовтень та листопад 2011 року.

Згідно ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок.

Відповідно ст. 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Статтею 24 Закону України «Про відпустки»визначено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей.

Відтак суд приходить до переконання, що вимоги позивача в частині стягнення не виплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних, страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміли втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Також, у пункті 5 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Зважаючи на вищенаведені норми, суд приходить до переконання, що вимоги в частині стягнення моральної шкоди є підставними та підлягають задоволенню, так як дії з сторони відповідача щодо невиплати заробітної плати позивачу, призвели до його моральних переживань, душевних хвилювань, неспокою через матеріальну нестабільність, відсутність коштів, необхідність сплачувати кредит, матеріально утримувати сімю.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 47, 116,117, 237-1 КЗпП України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс»на користь ОСОБА_1:

- не виплачену заробітну плату за жовтень, листопад 2011 року в сумі 11373,58 грн.;

- компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за період з 18.07.2009 року по 18.07.2010 року (24 календарні дні) в сумі 4056,33 грн.,

- компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за період з 18.07.2010 року по 18.07.2011 року (24 календарні дні) - в сумі 4613,50 грн.,

- компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за період з 18.07.2011 року по 16.11.2011 року (8 календарних днів) - в сумі 1537,83 грн.,

- компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за період з 18.07.2006 року по 18.01.2011 року (6 календарних днів) в сумі 1153,37 грн.,

- середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку за період з 16.11.2011 року по 24.10.2012 року в сумі 51181,11 грн.,

- завдану моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.,

а всього 78915,75 грн.

Стягнути з відповідача 789,15 грн. судового збору в дохід держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя