Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-2401/12 Головуючий у 1 інстанції: Мінасов В.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2012 року м . Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Гончара О.С.

суддів : Воробйової І.А.

ОСОБА_2

при секретарі Волчановій І.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, сектор в справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області про усунення перешкод у користуванні власністю та скасування реєстрації, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, СГІРФО Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області про усунення перешкод у користуванні власністю та скасування реєстрації.

В позовній заяві зазначав, що 15.09.2010 року померла мати позивача ОСОБА_5 Після її смерті залишилась спадщина квартира АДРЕСА_1. Він є єдиним спадкоємцем. Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, йому було відмовлено, оскільки на спадщину претендував ОСОБА_3, який був зареєстрований в спірній квартирі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 травня 2011 року ОСОБА_3 відмовлено в позові про встановлення факту проживання однією родиною з померлою та у визнанні права на спадкування першої черги, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 29 червня 2011 року.

Проживання відповідача в спірній квартирі перешкоджає йому у користуванні та розпорядження його майном.

На підставі викладеного просив суд, усунути позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою № 6 в будинку № 124 по вул. Гоголя в м. Запоріжжі виселивши ОСОБА_3 з квартири та зобовязати СГІРФО Жовтневого РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області зняти його з реєстраційного обліку у квартирі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2012 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Усунуто перешкоди ОСОБА_4 у користуванні та розпорядженні квартирою № 6 у будинку № 124 по вул. Гоголя виселивши ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_2 та зобовязавши відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Жовтневого РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області зняти з реєстраційного обліку у квартирі АДРЕСА_3 ОСОБА_3

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення, ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний вирішити, зокрема, питання щодо наявності обставин, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими обставинами.

У рішенні суду обовязково повинні зазначатися встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Проте ухвалене по справі рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з технічним паспортом, квартира АДРЕСА_4 належить ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 17.02.2001 року.

Відповідно до свідоцтва ОСОБА_5 померла 15.09.2010 року.

Згідно з паспортом ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_5 він зареєстрований з 04.12.2007 року.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_5 є матір»ю ОСОБА_6 Зі свідоцтва про шлюб вбачається, що ОСОБА_6 одружився 15.12.2007 року та взяв прізвище дружини ОСОБА_4.

Згідно з довідками КП ВРЄЖО №2 в квартирі АДРЕСА_6 як член родини ОСОБА_5 зареєстрований ОСОБА_3

ОСОБА_4 звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте свідоцтво про право власності на спірну квартиру не отримав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про ні власністю та виселення ОСОБА_3, посилаючись на положення ст.391 ЦПК України, та обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що квартира належить йому на праві власності, відповідач зареєстрований та мешкає в спірній квартирі та перешкоджає позивачу в оформленні спадщини.

Відповідно до ст. 391 ЦК України , власник має право вимагати усунення перешкод при здійсненні ним прав користування своїм майном.

Згідно зі ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно з ч.1ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Суд першої інстанції, застосувавши до спірних правовідносин положення ст.405 ЦК України задовольнив позов , оскільки відповідач не є членом родини позивача.

Однак, з таким висновком не погоджується колегія суддів.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України , обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.1299 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації.

За змістом ч.3, ч.4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

В матеріалах справи відсутні та позивачем не надані правовстановлюючі документи на підтвердження його права власності на картиру №6 буд.124 по вул.Гоголя в м.Запоріжжі.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" , питання про зняття з реєстрації членів сім'ї власника будинку залежить, зокрема, від вирішення питання про втрату ними права користування жилим приміщенням, яке регулюється нормами житлового і цивільного кодексів (ст. ст. 71 , 72 , 156 ЖК України , ст. 405 ЦК України ).

У звязку з тим, що підстави для виселення відповідача в сенсі вимог ст.ст.391,405 ЦК України відсутні, висновок суду першої інстанції про наявність у позивача права зняти ОСОБА_7 з реєстрації за адресою: картира №6 буд.124 по вул..Гоголя в м.Запоріжжі, є необгрунтованим.

Оскільки, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 на підставі ст.405 ЦК України, суд першої інстанції порушив норми матеріального права, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2012 року по даній справі скасувати.

Ухвалити нове рішення. В задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: