Справа №1306/4130/2012
Провадження №2/1306/1145/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2012 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Медведика Л.О.,

при секретарі Красневич Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, посилається на те, що 9 лютого 2007 року,близько 16 години,на робочому місці, в кабінеті торгівлі центру поштового зв»язку №3 Львівської дирекції «Укрпошта» Українського державного підприємства поштового зв»язку у м.Дрогобич Львівської області при виясненні виробничих питань відповідачка ОСОБА_2 причинила їй легкі тілесні ушкодження, що призвели до короткочасного розладу здоров»я.

28 травня 2009 року постановою Дрогобицького міськрайонного суду відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2 згідно п.4 ст.б КПК України на підставі акту амністії та заяви ОСОБА_2 про визнання своєї вини у скоєнні злочину,передбаченого ч.2 ст.125 КК України та звільнення її від кримінальної відповідальності.

Нанесення позивачці легких тілесних ушкоджень проявлялися у висловлюванні в її адресу нецензурною лайкою, погрозами та застосуванням фізичної сили, відповідачка почала наносити удари кулаками та ногами в область голови, лиця, нижніх кінцівок, бити головою об двері, дряпати нігтями, виривати волосся на голові, рвати одяг на мені.

Після цього, позивачка відчула сильні головні болі, головокружіння, нудоту і змушена звернутись за медичною допомогою і кілька днів перебувала на амбулаторному лікуванні.

Від численних синців, ссадн, подряпин, крововиливів, струсу мозку та інших попутних наслідків позивачка була змушена лікуватись за власний рахунок, затрачати свої кошти, звертатись за допомогою до спеціалістів-медиків вузького профілю, що збільшували суму витрачених грошей для їх оплати, витрати на дорогу тощо. Непридатні для користування предмети одежі позивачкою були втрачені, розмір завданої матеріальної шкоди оцінює в 5000 гривень.

Крім того, вказує на те, що своїми діями ОСОБА_2 причинила моральну шкоду, яка виразилась в перенесенні нею важкої моральної травми. Був порушений звичний як для простої людини спосіб існування, його режим та ритм. Трудовий конфлікт між позивачкою та адміністрацією поштового відділення після подій 9 лютого 2007 року значно поглибився, що завдало позивачці додатково хвилювань та болючих переживань за свою долю, тим більше,що адміністрація на її побиття відповідачкою на робочому місці відповідним чином не відреагувала.

Події 9 лютого 2007 року похитнули нервову систему позивачки, викликали прояви пригніченності, неспокою, порушився сон, безпричинне роздратування. Морально важко було позивачці та членам її родини, яких вона змушувала стерпіти та витримати всі обставини її приниження, змиритись з тим та налагодити і повернути їхнє життя у звичний спосіб. Оцінює моральну в розмірі 15 000 гривень.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на підстави, викладені в позові та додатково поданих додатків до неї, додала, що відповідачка всупереч посадової інструкції висловлювалася в її сторону нецензурними словами. Вона писала доповідні керівництву, але вказує на те, що весь колектив її хотів «вижити» з роботи. Робочий кабінет знаходиться на третьому поверсі і відповідачка зупинила її в дверях і вона кричала, але ніхто не прийшов на допомогу. Три місяці вона пробула на лікарняному. Відповідачка за свої дії пробачення не попросила.

Представник відповідачки ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, виклавши свої пояснення щодо цього в письмовому варіанті. Крім того додала, що все про що вказала позивачка в своєму позові надумане. Між позивачкою та відповідачкою постійно були неприязні стосунки, але сварки між ними виникали за ініціативою позивачки. Позивачка вказувала, що стосунки її з колективом були хороші, але чомусь ніхто не міг прийти їй на допомогу та підтвердити факт її побиття. Лікарняного листка в зв»язку з її побиттям чи травмами не було. Коім того, лікарняний позивачці був оплачений фондом соціального страхування, а не фондом від нещасних випадків. На підприємстві не поводилося жодне службове розслідування чи перевірка. Крім того, немає свідків побиття позивачки. Також немає логіки в тому, чому позивачка звернулася до суду аж через два роки, після так званого її побиття.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, підтримала думку свого представника. Крім того зазначила, що позивачку не била, бо в іншому випадку було б багато шуму та крику і це могли б почути інші працівники. З позивакою у них не є дружні відносини, оскільки ОСОБА_1 постійно породжувала різного роду конфлікти та неодноразово доносила керівництву інформацію, що вона погано працює. Зазначила, що інформація, викладена позивачкою в позові про те, що вона визнала свою вину та просила справу провадженням закриту в зв»язку з актом амністії не відповідає дійсності, оскільки вона неодноразово вказувала, що не била позивачку та вини своєї не визнає. Просила у задоволенні позову відмовити повністю за його безпідставністю.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні суду вказала, що є начальником Центрального поштового відділення зв»язку № 3 м.Дрогобича і вважає, що даний конфлікт між позивачкою та відповідачкою видуманий. Позивачка запроваджувала сварки і провокувала людей. Щодо побиття пояснила, що якби була побутова травма, то інженер по охороні праці перевіряє лікарняні листки і у випадку такого факту проводить розслідування. Відповідачка є врівноваженою особою, не конфліктною. Позивачка постійно повідомляла, що ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_2 погано працюють, а відповідачка ОСОБА_2 в свою чергу ніколи не жалілась на позивачку. Звернень стосовно бійки від позивачки і інших працівників не було. Додала, що якби була бійка, то було б чути на перший поверх.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні суду пояснила, що працює інженером з маркетингу та стосунки з позивачкою в неї нейтральні, а з відповідачкою службові робочі. Про бійку між ними нічого не знає, ніхто їй про неї не розповідав. Вказала, що позивачка з відповідачкою працювали в одному кабінеті, в них виникали постійно непорозуміння, які ініціювала позивачка.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні суду вказала, що працює товарознавцем і відносини з позивачкою та відповідачкою у неї нейтральні. Про конфлікт між ними нічого не знає і ніхто їй про це не говорив. Не чула, щоб позивачка з відповідачкою сварилися, тим паче бились.

Свідок ОСОБА_7»як М.М. в судовому засіданні суду пояснив, що працює провідним інженером з охорони праці, з сторонами перебуває в нормальних робочих відносинах. Сварки між ними були часті. Він є для того, щоб виявляти нещасні випадки на виробництві. Це коли є повідомлення з лікарняної установи чи з міліції. Ця процедура проходить протягом доби. Можна звернутися і безпосередньо до нього, але зі свідками. Його робочий кабінет знаходиться через два кабінети від кабінету, де сиділи сторони. Бійки не бачив і не чув. З проханням до позивачка про укриття нещасного випадку не звертався. Позивачка до нього також не зверталася з приводу її побиття.

Заслухавши думку позивача, відповідача та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позивачка ОСОБА_1 працювала в УДП поштового зв»язку «Укрпошта» та наказом № 88/к від 14.04.2010 року її було звільнено з роботи за п.1 ст.40 КЗпП України в звя»зку з скороченням штату.

Позивачка зверталася в Дрогобицький МРВ УМВСУ у Л/о щодо факту її побиття і її було скеровано на консультацію до експерта для уточнення діагнозу. В своєму висновку № 198 від 20.02.2007 року експерт зазначив, що ушкодження, які були нанесені позивачці відносять до категорії легких тілесних ушкоджень, і могли наступити за вказаних позивачкою обставин.

Судом встановлено, що позивачка зверталася в суд зі скаргою про порушення кримінальної справи щодо відповідачки, однак в порушенні такої було відмовлено на підставі п.»г» ст.1 Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 року. В позові ОСОБА_1 вказала, що відповідачка визнала свою вину, однак даний факт спростовується постановою Дрогобицького міськрайонного суду від 28.05.2009 року, в якій вказано, що ОСОБА_2 просила не порушувати проти неї кримінальну справу та вказала, що вину свою не визнає.

Позивачка в своєму позові вказує на те, що внаслідок нанесених їй тілесних ушкоджень, вона змушена була лікуватися, звертатися до лікарів та затрачати на все це кошти.

Позивачка мотивує завдану їй матеріальну шкоду в звертанні до лікарів-спеціалістів за медичною допомогою, на яку вона витратила гроші, однак не представила суду квитанцій на оплату послуг медиків. Позивачкою не доведено реальний розмір матеріальних витрат, понесених для купівлі ліків та не надано документів, які саме ліки були куплені та якою була їхня вартість. Також позивачка вказує, що нею були затрачені кошти на дорогу, однак не додано до позову жодного доказу, який б вказував на кількість поїздок, куди саме остання їздила. Крім того, позивачка в завдану їй матеріальну шкоду включила пошкоджений одяг, однак не представила суду довідку про його вартість.

Звідси випливає, що позивачкою не доведено реальний розмір завданої їй матерільної шкоди.

Крім того, в процесі розгляду справи встановлено, що в приміщенні центру поштового зв»язку № 3 працює понад 20 чоловік, які мали б чути крики та шум, спричинені бійкою. Однак, жоден з працівників з сусідніх кабінетів, не прийшов на допомогу і не зміг підтвердити факт такого побиття. Дану обставину в судовому засіданні підтвердили свідки.

Крім того, у разі побиття позивачка мала б звернутися до інженера з охорони праці для встановлення даного факту в цей же день, однак позивачкою цього зроблено не було.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Оскільки, позивачем не доведено факт того, що саме відповідачка завдала шкоду її майну та здоров»ю, звідси на відповідачку і не може бути покладено обов»язок відшкодувати таку шкоду.

Відповідно до вимог ст.ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з ушкодженням здоровя та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї.

З приводу стягнення моральної шкоди в розмірі 15000 гривень з відповідачки, то така позовна вимога не вмотивована щодо свого розміру, не підтверджено причинного-наслідкового зв`язку між дією чи бездіяльністю відповідачки та фактом її спричинення.

Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст.209,212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 5000 грн. матеріальної шкоди та 15 000 грн. моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з моменту його проголошення через Дрогобицький міськрайонний суд.

Головуючий