АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/2258/2012 Номер провадження 22-ц/1690/2258/2012Головуючий у 1-й інстанції Литвиненко І.Ю. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2012 року м. Полтава

Колегія судців судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О., суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І., при секретарі - Філоненко О.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_2М,. представника позивача - ОСОБА_3, представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_4

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 травня 2012 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання дій неправомірними та зобовязання усунути перешкоди у користуванні житлом.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 07 травня 2012 року позов ОСОБА_2 задоволено у повному обсязі.

Визнано дії ОСОБА_5 щодо перешкоджання ОСОБА_2 у проживанні у ІНФОРМАЦІЯ_1 неправомірними.

Зобовязано ОСОБА_5 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_2 квартирою №2 у будинку №49 по вул. Р.Люксембург у м. Полтаві.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 214,60 грн.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржила представник відповідача ОСОБА_4, яка в апеляційній скарзі, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким у позові відмовити.

Зазначає, що позов адресовано неналежному позивачу, оскільки насправді перешкоди у доступі до житла позивачеві створює сестра ОСОБА_5 - ОСОБА_6 та її співмешканець. На підтвердження вказаного факту посилається на покази свідків, допитаних у судовому засіданні при розгляді справи у суді першої інстанції, а також на постанову ст. ДІМ Октябрського РВ ПМУ м-ра міліції ОСОБА_7 від 29.03.2012 року про відмову у порушенні кримінальної справи.

Також посилається на недоведеність факту перебування сторін у шлюбі, оскільки прізвище позивача - ОСОБА_8, а згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя відповідачка перебувала у шлюбі із чоловіком, прізвище якого - ОСОБА_8.

Вказує, що у матеріали справи містять неточності, зокрема, згідно з документами, виданими експлуатаційною конторою, позивач зареєстрований у квартирах №1 та №2 у буд.49 по вул. Рози Люксембург у м. Полтаві. Вважає неналежним доказом акти про створення ОСОБА_5 колишньому чоловікові перешкод у користуванні спірним житлом, оскільки вони складені за відсутності представників комунальних служб.

Вважає висновки суду хибними, оскільки ним не встановлено факт володіння, користування майном позивача, факт дійсних перешкод, котрі роблять неможливим здійснення права користування позивача своїм майном, не зясовано, які саме дії вчиняє відповідачка для перешкоджання ОСОБА_2 у здійсненні користування квартирою.

У судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримала та прохала її задовольнити.

Позивач та його представник проти апеляційної скарги заперечували, прохали її відхилити, посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно з реєстраційними записами у паспорті ОСОБА_2, з 18 грудня 1998 року по 23 березня 2012 року він був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2; 23 березня 2012 року його знято з реєстрації за вказаною адресою і у цей же день зареєстровано у кв.№2 по вул. Р. Люксембург, 49 у м. Полтаві.

Згідно Виписки з домової книги «КП ЖЕО-2» Полтавської міської ради №67, квартира АДРЕСА_1 є державною власністю, ОСОБА_5 є наймачем вказаного житла, а позивач зареєстрований за вказаною адресою як її чоловік з 18.12.1998 року /а.с.39,65/.

Установлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 06 листопада 1996 року. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 09 лютого 2012 року їх шлюб розірвано. Вказане рішення залишено без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від-03 травня 2012 року /а.с.7, 16, 57-58/.

З матеріалів справи убачається, що сторони мають неприязні стосунки, вступають у конфлікти, що підтверджується низкою постанов про відмову у порушенні кримінальної справи /а.с.54, 96-101/.

Місцевим судом установлено, що відповідачка чинить перешкоди колишньому чоловікові у користуванні квартирою, у якій він зареєстрований, що підтверджується показами допитаних у суді свідків та убачається зі змісту постанови ст. ДІМ Октябрського РВ ПМУ м-ра міліції ОСОБА_7 про відмову в порушенні кримінальної справи від 20.04.2012 року, у якій, зокрема, йдеться про те, що ОСОБА_9 де впускає до квартири колишнього чоловіка.

Згідно зі ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Зі змісту ч.1,2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право.

У відповідності до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Стаття 64 ЖК України визначає, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Таким чином, припинення сімейних відносин з наймачем будинку (квартири) не позбавляє осіб права користування займаним приміщенням.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, до ОСОБА_2 в установленому законом порядку з 1998 року був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_3, як член сімї наймача вказаного житла - ОСОБА_9 (після розлучення ОСОБА_5В.), а оскільки остання після розлучення перешкоджає позивачу у реалізації його права користуватися вказаною квартирою, вона зловживає своїми правами, що не допускається чинним законодавством.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності; результати оцінки доказів судзображає в рішенні, в якому наводятьсямотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Доводи апеляційної скарги грунтуються на вибірковому тлумаченні показів свідків, викривленні фактів та довільній оцінці наявних у справі матеріалів, що має характер припущень.

Посилання представника відповідача на те, що її довіритель не створює перешкод ОСОБА_2 у користуванні квартирою, а насправді вказані дії вчиняються сестрою ОСОБА_5 та її співмешканцем, є надуманими. Якщо сторони і залучають до своїх конфліктів сторонніх осіб, це не перекладає на останніх жодної відповідальності.

Судження про те, що позивач не був чоловіком ОСОБА_5, оскільки згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя відповідачка перебувала у шлюбі із ОСОБА_2, є хибним. Вказані доводи досліджувалися при розгляді справи за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (тобто спір існував між тими самими сторонами), і ухвалою Апеляційного суду Полтавської області встановлена їх неспроможність /а.с.59-60/.

Також безпідставним є посилання на розбіжності у різних документах щодо номера квартири, в якій зареєстровано позивача.

Установлено, що на підставі заяви відповідачки рішенням виконавчого комітету Октябрської районної ради від 08.12.1998 року №500 здійснено поділ особових рахунків на квартиру АДРЕСА_2 та відкрито особові рахунки на ОСОБА_10 та ОСОБА_9, у звязку з чим рішенням виконкому від 08.11.2011 року №411 надано дозвіл на присвоєння номерів квартир у вказаному житловому приміщенні /а.с.40-42/.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції.

Суд першої інстанції повно та об»єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права відповідно до характеру правовідносин, що склалися між сторонами та в межах заявлених позовних вимог.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_4, - відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 травня 2012 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/ ОСОБА_1

СУДДІ: /підпис/ ОСОБА_11

/підпис/ ОСОБА_8

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1