Справа № 2-1473/11 р.
Провадження № 2/1819/107/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2012 р. Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

Суддя Шосткинського міськрайонного

в складі : головуючого судді Євдокімової О.П.

за участю секретаря судового засідання Юрочко Л.М.

позивачаКоряк В.О.

представника позивачаГребінника М.Г.

відповідачаЛаріної О.К

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши позовну заяву у відкритому судовому засіданні у залі суду Шосткинського міськрайонного суду ОСОБА_2 до виконкому ОСОБА_3 міськради, правління ОСОБА_3 райспоживспілка про визнання права власності на житловий будинок.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, який мотивує тим, що в кінці 1992 році він отримав в користування житловий будинок № 10 по пров. Маяковського м. Шостка. Нещодавно він вирішив приватизувати його, але йому відмовили у використанні права приватизації так як даний будинок на балансі міськвиконкому не перебуває. Вважає, що так як він протягом тривалого часу користується спірним будинком, який не перебуває на балансі ні в міськвиконкомі, ні в райспоживспілці, то він має право визнати право власності на нього за правилами набувальної давності.

В судовому засіданні позовні вимоги разом з представником підтримали мотивуючи тими ж підставами.

Представник відповідача ОСОБА_3 міськвиконкому проти задоволення позову не заперечують.

Представник правління ОСОБА_3 райспоживспілки в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечує та пояснив, що нічого не знає про спірний будинок так як на балансовому обліку він у правлінні не перебуває.

Суд заслухавши думку сторін, дослідивши докази по справі вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Інститут набувальної давності є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ - не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним.

Таким чином набувальна давність поширюється на випадки фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу, наприклад, договору найму, оренди, зберігання тощо, виключає застосування набувальної давності.

З матеріалів справи та з пояснень позивача та його представника вбачається, що спірний будинок належить коопзоготпромиторг (довідка БТІ а.с.16), який надав вказаний будинок в користування позивачу (а.с.12), яким він користується до цього часу.

З зазначеного випливає, що позивач фактично користується будинком на підставі безстрокового договору найму яким є ордер на право заселення площі.

Також так як зазначений ордер виданий підприємством згідно ЖК України не є тотожним ордеру виданому виконавчим комітетом, що дає право на вселення до житлового приміщення, незалежно від його відомчої належності і створює певні громадсько- правові відносини. Правовий же статус зазначеного будинку не визначено, що підтверджується довідкою (а.с. 14), і доказів щодо правового статусу спірного будинку згідно ст. 60 ЦПК України позивач не надав, а тому не довів, що спірний будинок є житловим будинком.

Крім цього застосування ст. 344 Цивільного кодексу України визначає ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю, а саме: володіння має бути добросовісним, тобто якщо володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю.

Відповідно до розпорядження голови районної державної адміністрації від 23.12.1997 року (а.с.54) підприємство коопзоготпромиторг реорганізовано. Правонаступником, зі слів позивача, що не заперечують сторони по справі, а тому згідно ст. 61 ЦПК України не підлягає доведенню, є райспоживспілка.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що позивач не володіє а користується спірним будинком, крім цього розуміє, що даний будинок належить райспоживспілці як правонаступником після реорганізації коопзаготпромторгу.

Суд не може прийняти до уваги пояснення представника позивача, що так як після реорганізації коопзаготпромторгу правонаступник не прийняв на баланс вказаний будинок то він є «безхозним» майном, так як на вказаний будинок є свідоцтво про право власності і правонаступником не було заявлено відмову від майна, на підставі якої відповідно до вимог чинного законодавства спірний будинок був би визнаний безхозним.

Крім цього Правонаступник юридична особа, згідно діючого законодавства, в будь який час, ревізією виявивши надлишки, заводить карточку ОС, вводить надлишки в експлуатацію, та ставить майно на балансовий облік як прибуток.

Тобто відсутність майна на балансовому обліку не припиняє права власності на майно.

Слід наголосити на тому, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (стаття 321 Цивільного кодексу України). Конституція також гарантує власнику його право, закріплюючи норму, відповідно до якої ніхто не може бути протиправно позбавлений свого майна інакше, як за рішенням суду.

Тобто, за наявності будь-якої інформації щодо особи власника нерухомого майна існує вірогідність того, що такою особою буде заявлено право на нього або вимогу про повернення власності у своє володіння, користування та розпорядження.

Окрім цього згідно технічного паспорту на будинок (а.с.5) спірний будинок розташований по пров. Маяковського № 10, згідно довідки (а.с.67) земельна ділянка пров. Маяковського № 10 площею 0,05га передана у приватну власність ОСОБА_4. Згідно наданої в судове засідання виписки з рішення від 26.06.2008 року (а.с.57) поштова адреса будинку в якому мешкає ОСОБА_2 пров. Войкова 20. Технічної документації по зазначеній адресі позивач в судове засідання не надав.

З пояснень позивача та його представника вбачається, що за адресою пров. Маяковського № 10, рахується два будинки в одному з них проживає позивач. З цього приводу він звертався до виконавчого комітету ОСОБА_3 міськради і будинку в якому він мешкає рішенням виконкому змінили адресу змінили почтову адресу будинку на пров. Войкова 20 , але в БТІ в технічному паспорті на будинок зазначив стару поштову адресу так як нема заяви про зміну почтової адреси від власника. Доказів, крім наданих ними по справі, вони більше не мають. Інші учасники судового засідання також не мають інших доказів по справі.

Таким чином всупереч ст.60 ЦПК України позивач не довів в судовому засіданні фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном, не довів що він саме володів а не користувався спірним майном, не довів статус спірного майна. Не надав жодних переконливих доказів щодо почтової адреси спірного майна, без якої не можна встановити відомості щодо земельної ділянки на якій розташований будинок, а відповідно і прийняти рішення не порушуючи прав інших осіб, тому суд вважає позов не доведено.

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до виконкому ОСОБА_3 міськради, правління ОСОБА_3 райпотребсоюзу про визнання права власності на житловий будинок відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Сумської області через ОСОБА_3 міськрайсуд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_5