Справа № 2-4360/12
У Х В А Л А

09 липня 2012 року суддя Соломянського районного суду м. Києва Калініченко О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка 19.06.2012 року звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просить суд розірвати зареєстрований з відповідачем шлюб, мотивуючи свої вимоги тим, що сімейне життя з останнім не склалося у звязку з несумісністю їх характерів та різних поглядів на сімейне життя, а також, враховуючи, що від цього шлюбу в них є спільна дитина, просить зобовязати відповідача сплачувати щомісячно на утримання їх сина ОСОБА_3 до досягнення останнім повноліття кошти у вигляді твердої грошової суми в розмірі 2000,00 грн.

Крім того, позивачка просить поділити спільне майно подружжя, виділивши їй у власність в натурі автомобіль марки LANOS, 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_1, та припинити право відповідача на частку в розмірі 9,9 кв. м загальної площі у спільному майні однокімнатній квартирі загальною площею 29,90 кв. м з грошовою компенсацією її вартості, визнавши право власності на цю частку за позивачкою та дитиною у рівних долях.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі: найменування позивача і відповідача, їх місце проживання або знаходження, поштовий індекс, номер засобів звязку, якщо такий відомий; зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Вивченням матеріалів позовної заяви встановлено, що вона не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки в позовній заяві позивачкою не викладені обставини, тобто ті юридичні факти, на основі яких вона обґрунтовує свої вимоги про зобовязання відповідача сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі, оскільки з матеріалів заяви вбачається, що позивачка обґрунтовує свої вимоги, посилаючись лише на норми статей Сімейного кодексу України, однак не викладає обставини як підстави для визначеного нею способу захисту інтересів дитини шляхом зобовязання відповідача сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі.

Так, позивачка в своїй позовній заяві не зазначає, які саме обставини покликані на зобовязання відповідача сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі, а також з якого розрахунку вона виходила, визначаючи саме заявлений розмір даних витрат, якими доказами це підтверджується.

Крім того, в позові не викладені обставини, яким позивачка обґрунтовує вимоги про поділ майна подружжя та спільного майна у вказаному нею порядку, з зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог.

Так, позивачка, звертаючись до суду з вимогами поділити майно подружжя, просить відступити від засад рівності часток подружжя та виділити їй у власність спірний автомобіль, а також припинити право власності відповідача на частину спірної квартири, визнавши за нею та дитиною право власності на дане майно.

Разом з тим, позивачка в обґрунтування підстав вимоги щодо припинення права власності відповідача як одного з подружжя на спільне майно та одного зі співвласників на частку у праві спільної часткової власності не викладає обставин, передбачених законом як обовязкових умов застосування визначених нею способів захисту її прав.

Зокрема, обовязковою умовою вимоги про припинення права власності є попереднє внесення позивачкою вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Таким чином, позивачка не виклала обставин в обґрунтування правових підстав визначеного нею порядку поділу майна подружжя та спільного майна з урахуванням встановлених законом умов, а також не зазначила доказів його дійсної вартості на час предявлення позову.

Зазначення вказаних обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі, оскільки відповідно до ст. 15 цього ж Кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних звязків. Крім того, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову, є обовязковими для особи, яка предявляє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Виходячи з вищенаведеного, позивачці необхідно належним чином викласти обставини, якими вона обґрунтовує свої вимоги, як правові підстави звернення до суду з позовними вимогами про зобовязання відповідача сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у визначеному нею розмірі, а також щодо поділу майна подружжя та спільного майна відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, із посиланням на докази в підтвердження викладених обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених у ст.ст. 119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачкою ухвали, шляхом подачі нової позовної заяви з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Розяснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: