АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
22-ц/490/328/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
Категорія 46 Доповідач - Лаченкова О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Лаченкової О.В.

суддів Варенко О.П., Григорченка Е.І.

при секретарі Бондаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2011 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрований 19 липня 2003 року за № 519 відділом РАГС Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 02 серпня 2011 року до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі місячного платежу. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на неповне встановлення судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права та просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення по справі, яким у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та сторонами не заперечується, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 19 липня 2003 року зареєстрований шлюб.

Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

З 2009 року сторони припинили сімейні стосунки, не ведуть спільне господарство, проживають окремо, мають окремий бюджет. Протягом вказаного часу сім'я не відновилася.

Донька знаходиться на утриманні матері, відповідач на її утримання кошти добровільно не надає.

ОСОБА_2 працює водієм в ПАТ «УкрсибБанк».

Суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що необхідно задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, оскільки кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Задовольняючи позовні в частині стягнення з відповідача аліментів суд першої інстанції виходив з положень ч. 1 ст. 180 СК України згідно якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Вимогами ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про необхідність задоволення в цій частині вимог ОСОБА_3 та обґрунтовано визначив аліменти у розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача.

При цьому судом вірно зазначено, що не можна взяти до уваги твердження відповідача про наявність спору щодо спільних коштів сторін, як на підставу, яка позбавляє його обов'язку сплачувати аліменти на утримання дитини, оскільки предметом даного позову не є поділ майна подружися. Наявність такого спору в якості підстави для звільнення від сплати аліментів на утримання дитини законом не передбачена, такий спір у випадку його наявності повинен вирішуватися за позовом одного з подружжя у порядку встановленому ЦПК України.

У відповідність вимог ст. 88 ЦПК України суд правильно вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Колегія суддів вважає, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень по ним.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Крім того приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Зясувавши в достатньо повному обємі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями сторін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді