Справа № 4-с/1416/29/12 р.
У Х В А Л А

27 червня 2012 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі Ковальовій С.В.,

за участю представників заявників ОСОБА_1, ОСОБА_2, державного виконавця Чмих Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 на дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївської міського управління юстиції,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2012 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду зі скаргою на дії державного виконавця Ленінського відділу ДВС ОСОБА_5

В обґрунтування скарги заявники вказував на те, що 19 березня 2012 року державним виконавцем Чмих Л.В. винесено постанови про арешт майна ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у межах суми звернення стягнення у розмірі 290134 грн. 37 коп. Зазначені постанови ними отримано лише 27.03.2012 року. Проте вказані постанови винесено неправомірно, оскільки постанови державного виконавця від 01.04.2011 року про відкриття виконавчого провадження були скасовані апеляційним судом Миколаївської області, а інших постанов про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем не винесено. Крім того, відповідно до постанов про арешт майна скаржників накладення арешту здійснено у сумі стягнення у розмірі 290134,37 грн., що суперечить вимогам закону щодо солідарного обовязку боржників. Посилаючись на такі обставини, заявники просили суд визнати постанови державного виконавця про арешт майна боржників такими, що не підлягають виконанню, а також прийняти рішення відносно повідомлення про злочин, вчинений державним виконавцем.

В подальшому представники заявників уточнили вимоги скарги та вказували також на те, що на підставі постанов іншого державного виконавця Ленінського відділу ДВС від 24 липня 2011 року про розшук майна скаржників та арешт майна боржників, автомобіль марки «БАЗ А 079», належний ОСОБА_6 був арештований працівниками ДАІ та до теперішнього часу, незважаючи на скасування цих постанов, без правових підстав знаходиться на штраф майданчику в Управлінні Державтоінспенкції. За цей час автомобіль втратив свій товарний вигляд. Посилаючись на ці обставини, просили суд також зобовязати Ленінський ВДВС повернути ОСОБА_3 належний йому автомобіль марки «БАЗ А 079».

В судовому засіданні представники заявників підтримали вимоги скарги, просили про її задоволення.

Державний виконавець заперечувала проти скарги, посилаючись на те, що при здійсненні виконавчих дій нею не допущено порушень Закону України «Про виконавче провадження» та вжито передбачені законодавством виконавчі дії щодо примусового виконання рішення суду про стягнення заборгованості.

Заслухавши пояснення представників заявників, державного виконавця, дослідивши та оцінивши в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 13 січня 2011 року стягнуто солідарно на користь ПАТ «ПриватБанк» з ОСОБА_3 та ОСОБА_3 290134 грн. 37 коп. заборгованості за кредитним договором, таку ж суму та в такому ж порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_7, таку ж суму та в такому порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_8 Рішення суду набрало законної сили.

З матеріалів справи також слідує, що на підставі виконавчих листів, предявлених стягувачем до Ленінського відділу ДВС для примусового виконання 01 квітня 2011 року винесено постанови про відкриття щодо кожного виконавчого документу виконавчих проваджень. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 18 січня 2012 року дані постанови про відкриття виконавчого провадження від 01 квітня 2011 року скасовано. Зобовязано Ленінський відділ ДВС Миколаївського міського управління юстиції вирішити питання про відкриття виконавчих проваджень відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Як слідує з досліджених в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження державним виконавцем Чмих Л.В. на виконання ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 18 cічня 2012 року винесено щодо кожного з боржників постанови про скасування постанов про відкриття виконавчого провадження від 01.04.2011 року, постанов про арешт коштів боржника від 27.07.2011 року, про розшук майна боржника від 08.07.2011 року. Також 19 березня 2012 року державним виконавцем Ленінського ВДВС ОСОБА_5 винесено постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Як слідує з наявних у справі супровідних листів від 19.03.2012 року та повідомлень ТОВ «Укркурєр», винесені постанови направлялися державним виконавцем заявникам за адресою їх проживання з повідомленням про вручення відправлення через ТОВ «Укркурєр».

Що ж стосується посилань заявників на протиправність дій державного виконавця щодо накладення арешту на все майно, що належить боржникам у межах суми звернення стягнення 290134 грн. 37 коп., то арешт на майно накладено державним виконавцем в межах суми стягнення за виконавчим документом, що не суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

В той же час, як слідує з пояснень державного виконавця в судовому засіданні, транспортний засіб автомобіль марки «БАЗ А 079», належний ОСОБА_6, до теперішнього часу перебуває на штраф майданчику і державним виконавцем з 19 березня 2012 року не вжито жодних виконавчих дій щодо даного арештованого майна.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб, у межах повноважень визначених цим законом, іншими нормативними актами, виданими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Державний виконавець, згідно зі ст.ст. 7, 25 цього Закону зобовязаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб, а також строків здійснення виконавчого провадження.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що така бездіяльність державного виконавця щодо невжиття виконавчих заходів щодо арештованого майна є неправомірною, порушує права боржника.

За такого, слід покласти на державного виконавця зобовязання щодо здійснення виконавчих дій щодо арештованого майна боржника.

Що стосується вимог заявників щодо прийняття рішення відносно повідомлення про злочин, то вони не можуть бути предметом розгляду скарги на дії державного виконавця, що розглядається в порядку ЦПК України.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215, 386, 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 на дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївської міського управління юстиції задовольнити частково.

Зобовязати державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_5 здійснити виконавчі дії щодо арештованого майна боржника у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти з дня проголошення ухвали.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Н.А. Спінчевська