Справа № 2-1423/11
РІШЕННЯ

Іменем України

03.02.2012 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська:

Головуючого судді - Руденко В.В.

при секретарі - Чорнойван О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: відділ опіки виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 12.03.1994 року вона уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2, який було розірвано 07.11.2002 року. Від даного шлюбу вона має сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під час офіційного шлюбу за нездатністю відповідача утримувати сім'ю, вони жили окремо: вона з дитиною у Верхньодніпровську, а ОСОБА_2 в Дніпропетровську. 27.04.1998р. постановою Верхньодніпровського районного суду з ОСОБА_2 були стягнені аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі ? частини з усіх видів заробітку. У 2001 році вона з дитиною переїхала до м. Бердянська Запорізької області , де постійно проживає до цього часу. Вказує на те, що ОСОБА_2 після переїзду позивача зовсім ухилився від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню і утриманню дитини. ОСОБА_2 не вживав заходів до зустрічі з сином, не з'ясовував його стан здоров'я та матеріальний стан, не цікавився його навчанням, оточенням, ніколи не дзвонив та не згадував про нього в день його народження. На її прохання взяти сина хоч раз до себе на канікули відповів відмовою. У грудні 2003 року відповідачу було призначено борг по аліментам за період з травня 1998 року по грудень 2003 року у розмірі 1755 грн., який він досі не сплатив. Борг по аліментам станом на 01.03.2010р. склав 12 104 грн. 80 коп. З моменту переїзду до м. Бердянська відповідач не бачив сина жодного разу. Вважає, що поведінка ОСОБА_2 шкодить інтересам дитини.

У судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просила їх задовольнити.

Відповідач в судовому засідання проти позову заперечував, пояснив, що спілкується з сином по мірі можливості, оскільки син проживає далеко, крім того його колишня дружина не зовсім адекватно реагує на нього. Заборгованість по аліментам він також погашає. Купив сину нещодавно компютер. Просив у позові відмовити.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення відповідача дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

У судовому засіданні було встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.03.1994 року, який було розірвано 07.11.2002 року, від якого мають сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Під час шлюбу сторони жили окремо: позивач з дитиною у Верхньодніпровську, а ОСОБА_2 в Дніпропетровську. У 2001 році позивач з дитиною переїхала до м. Бердянська Запорізької області, де постійно проживає до цього часу.

Виконавчим листом № АЕ-46 від 27.04.19998 року, виданого Верхньодніпровським районним судом, з відповідача стягуються аліменти на утримання сина в розмірі ? частини з усіх видів заробітку. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам станом на 01.03.2012 року, наданим Амур-Нижньодніпровським відділом державної виконавчої служби, заборгованість ОСОБА_2 складає 12104,80 грн.

Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до роз'яснень, даних в п.п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Та як передбачено ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, в судовому засіданні не встановлено та не надано позивачем доказів винної поведінки ОСОБА_2 та свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов'язками. Не містять такого обґрунтування конкретними обставинами та відповідних доказів ні позовна заява, ні матеріали справи, оскільки в них відсутній висновок органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача щодо його неповнолітнього сина ОСОБА_3, який має істотне значення для вирішення даного спору.

Враховуючи зазначені обставини, заперечення ОСОБА_2 проти позбавлення його батьківських прав та те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, а інші заходи впливу відносно нього не здійснювались, підстави для позбавлення батьківських прав на підставі ст.164 СК України відсутні.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 209,214, 215, 218, 222, ЦПК України, 164,165 Сімейного Кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: відділ опіки виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної ради про позбавлення батьківських прав, -відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Руденко В.В.