Справа №1501/52/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2012 року Ананьївський районний суд Одеської області

в складі: головуючого Скуртов М. І.

при секретарі Калін О. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьєві справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовною заявою в якій зазначають, що 01 січня 2008 року відповідачі по справі звернулися до них з проханням дати в борг 2000 гривень на навчання сина, на що вони погодилися та надали вказану суму, однак відповідну угоду (розписку) не оформили, тобто це була усна домовленість. Через деякий час, а саме 27 травня 2008 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 знову звернулися до позивачів з проханням дати в борг ще 2000 гривень на розвиток бізнесу, на що вони знову погодилися за умови оформлення розписки. Таким чином ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надали відповідачам вказану суму знову, а ОСОБА_5 написала розписку щодо взяття в борг у позивачів загальної суми - 4000 гривень та вказала дату повернення боргу 01 січня 2011 року, яка згодом була продовжена до 01 січня 2012 року.

На теперішній час минув останній строк повернення боргу, крім того на даний час ОСОБА_1 є хворим та перебуває у онкологічному диспансері, тому їм необхідні значні кошти для лікування, в звязку з чим позивачі неодноразово звертались до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з приводу термінового повернення боргу, однак на сьогоднішній день борг не повернуто, в звязку з чим вони вимушені звернутись до суду та просять задовольнити позовні вимоги.

Представник позивачів, діючий на підставі довіреності (а.с.16), в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надали в борг відповідачам по справі грошові кошти в сумі 4000 гривень під розписку. На неодноразові вимоги позивачів щодо термінового повернення боргу, у звязку з хворобою ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не регували, у зв?язку з чим просить позовні вимоги задовольнити, стягнути з відповідачів зазначену суму коштів на користь позивачів та понесені по справі витрати.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснила, що дійсно вказані позивачами кошти отримувала, про що і була складена відповідна розписка, яку вона не складала, а лише під тиском ОСОБА_1 підписала. Між нею та ОСОБА_1 також була усна домовленість, згідно якої вона щомісяця буде повертати йому кошти в розмірі по 200 гривень, що і робила, однак жодних письмових підтверджень у неї немає. До теперішнього часу вона сплатила відповідачам всю суму боргу, навіть більше на 800 гривень, про що робила записи в своєму блокноті. Позивач зазначає, що в той час вона працювала продавцем в рибному відділі Ананьївського ринку та факт повернення ОСОБА_1 коштів бачили інші продавці.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснив, що нічого не знав про позичені дружиною кошти у позивачів по справі, дізнався лише з отриманої судової повістки, в звязку з чим по суті справи нічого сказати не може.

Представник відповідачів, діюча на підставі довіреності (а.с.23), в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснила, що дійсно ОСОБА_3 отримувала від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 4000 гривень, про що її чоловік ОСОБА_4 нічого не знав, однак до теперішнього часу вся сума боргу повернена, навіть на 800 гривень більше, про що відповідачка робила відповідні записи в своєму блокноті. Також факт повернення ОСОБА_3 вказаних коштів бачили інші продавці рибного відділу Ананьївського ринку, де в той час працювала відповідачка.

Взявши до уваги пояснення представника позивачів, відповідачів, представника відповідачів, допитавши свідків та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково з наступних підстав.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, в судовому засіданні при розгляді справи, кожен окремо, пояснили, що проживають з відповідачами по справі по сусідству досить довгий час та достеменно знають що вони підсобного господарства не тримають та городиною не займаються за відсутності місця, стосовно отримання відповідачами від ОСОБА_1 коштів їм нічого невідомо.

Свідок ОСОБА_8 в судовому зсіданні, під час розгляду справи пояснила, що працювала продавцем в рибному відділі Ананьївського ринку, поряд з відповідачем по справі ОСОБА_3 та неодноразово бачила, що вона майже щомісяця давала ОСОБА_1 якісь кошти, однак не бачила, яку саме суму, щодо боргу їй також нічого невідомо.

Свідок ОСОБА_9, в судовому засіданні пояснила, що протягом довгого часу працює продавцем в рибному відділі Ананьївського ринку та добре знає відповідача по цій справі ОСОБА_3, яка раніше також працювала поряд з нею, їй достеменно відомо, що кожного місяця ОСОБА_3 віддавала ОСОБА_1 певну суму коштів, які неодноразово навіть брала у неї.

Свідок ОСОБА_10, в судовому засіданні пояснила, що досить давно знає ОСОБА_3, у 2004 році вона їй позичала кошти в розмірі 5000 гривень на похорони матері, які відповідачка повернула їй на першу вимогу у 2008 році: першу частину на початку 2008 року в сумі 3000 гривень, а іншу в розмірі 2000 гривень через місяць, щодо боргу ОСОБА_3 позивачам їй нічого невідомо.

У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи немає, та їх показання обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії паспорту ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2 та зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.5).

Згідно копії паспорту ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженка с.Конишівка, Конишівського району Курської області та зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6).

Також встановлено, що 01 січня 2008 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 взяли в борг у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суму грошових коштів в розмірі 2000 гривень та 27 травня 2008 року ще 2000 гривень, в звязку з чим зобов?язалися повернути вказані кошти до 01 січня 2012 року, що підтверджується розпискою, яка підписана відповідачем по справі ОСОБА_3 (а.с.7,21).

З копії довідки №156 від 14 лютого 2011 року вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в онкологічному кабінеті Ананьївської ЦРЛ Одеської області з 15 червня 2009 року по теперішній час з діагнозом: мезотеліома брюшної порожнини, одержав 18 курсів хіміотерапії та потребує подальшого лікування в національному інституті раку (а.с.8).

Згідно копії посвідчення серії АА №651661, виданого 21 травня 1998 року Управлінням Пенсійного фонду України в Ананьївському районі Одеської області, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 є інвалідом другої групи (а.с.9).

Згідно копії паспорту ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженка с.Перше Травня Ананьївського райну Одеської області та зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.34).

Відповідно копії свідоцтва про смерть, мати відповідачки померла 27 березня 2004 року (а.с.33).

Згідно довідки №18 від 29 лютого 2012 року та довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АЕ №836418 вбачається, що ОСОБА_3 була зареєстрована, як субєкт підприємницької діяльності фізична особа підприємець з 30 серпня 2001 року по 04 квітня 2011 року (а.с.38-40).

З свідоцтва про базову загальну середню освіту серії СК №21553044 виданого 21 червня 2003 року вбачається, що ОСОБА_11 закінчив у 2003 році навчально-виховний комплекс Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів гімназія№1 в м.Ананьїв Одеської області та у 2006 році закінчив Ананьївський державний аграрно-економічний технікум за спеціальністю Бухгалтерський облікі здобув кваліфікацію бухгалтера, про що свідчить диплом молодшого спеціаліста серії СК №30329578 виданий 30 червня 2006 року (а.с.41-42).

Відповідно до копії довідки №277 від 29 березня 2004 року, ОСОБА_3 проводила похорони своєї матері ОСОБА_12А,, яка померла 27.03.2004 року (а.с.43).

З акту обстеження житлового будинку та земельної ділянки по вул.Радянської Армії, 9, в м.Ананьїв Одеської області від 04 квітня 2012 року вбачається, що відповідною комісією було встановлено, що на даній земельній ділянці розташований житловий будинок, господарські будівлі та споруди, парникові культури не вирощуються та городу немає (а.с.44).

Згідно ст.509 ЦК України, Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

В силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов?язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Так, згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст.625 боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов?язання.

Таким чином з вищенаведеного вбачається, що 01 січня 2008 року та 27 травня 2008 року позивачами було надано в борг ОСОБА_3 грошові кошти в загальному розмірі 4000 гривень (чотири тисячі гривень), яка в свою чергу зобов?язалася повернути вказану суму грошових коштів 01 січня 2012 року, що підтверджується розпискою за підписом відповідача ОСОБА_3 Однак ОСОБА_3 на вимоги позивачів повернути грошові кошти не реагує та до теперішнього часу суму боргу не повернула.

Також з пояснень відповідачів по справі вбачається, що ОСОБА_4 нічого про позичені дружиною кошти у позивачів по справі не знав, що також не заперечила і ОСОБА_3, в звязку з чим зазначена сума боргу з нього стягненню не підлягає.

Доводи ОСОБА_3 щодо вчасного повернення боргу відповідачам по справі шляхом сплати кожного місяця по 200 гривень в рахунок боргу, жодним чином в судовому засіданні не підтверджено, тому судом до уваги братися не можуть.

Що стосується свідчень свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, то на підставі них неможливо встановити, які саме кошти ОСОБА_3 надавала ОСОБА_1 та в рахунок чого, оскільки про її борг свідкам нічого не було відомо.

На підставі вищевикладеного судом встановлено, що відповідач не належно виконала свої зобов?язання, сума боргу до 01 січня 2012 року ОСОБА_3 не сплачена, чим порушено законні права та інтереси позивачів, тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При цьому, як регламентує ст.79 ЦПК України, до судових витрат відноситься судовий збір, а також, зокрема витрати на правову допомогу.

З огляду на це, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суму сплаченого ними при подачі позову до суду судового збору та витрати повязані з наданням правової допомоги.

Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 625, 1046, 1047, 1049,1050 ЦК України, ст.ст. 15, 30, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_8 та мешканки ІНФОРМАЦІЯ_9 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканців вул.Заводська, 7, м.Ананьїв Одеської області, 4000 гривень боргу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 понесені ними судові витрати: судовий збір в розмірі 107 гривень 30 копійок та за надання юридичної допомоги в розмірі 500 гривень, а всього стягнути 607 гривень 30 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_13.

Рішення набуло законної сили "__"__________________20__року.