Справа №2-3438 Суддя-доповідач - Таран
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2012 року м.Суми

колегія суддів з розгляду справ цивільного судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Таран С.А.,

суддів - Семеній Л.І., Левченко Т.А.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 травня 2012 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Південна залізниця» в особі Сумської вагонної дільниці

про стягнення оплати за роботу в надурочний час і індексації заробітної плати.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 травня 2012 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства «Південна залізниця» в особі Сумської вагонної дільниці про стягнення на її користь суму індексації заробітної плати за роботу в надурочний час за 2004 рік і перше півріччя 2005 року по 15 червня 2011 року у розмірі 2331,79 грн., а також суму у розмірі 1101,31 грн. за понаднормово відпрацьовані години у 2004 році і першому півріччі 2005 року, стягнення суми у розмірі 8000 грн. за понаднормово відпрацьовані години у період з 2006 року по 06 квітня 2011 року, а також стягнення витрат на правову допомогу і витрат на проведення експертизи, відмовлено за необґрунтованістю.

У апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 посилаючись на на неповне зясування судом обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати і прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. Вказує, що матеріалами кримінальної справи стосовно ОСОБА_3 встановлено ряд порушень відповідачем законодавства про працю, зокрема, ним не нараховувалась заробітна плата позивачу в подвійному розмірі за роботу в надурочний час. однак, на думку представника позивача, суд безпідставно не врахував надані докази для вирішення справи на користь позивача. Також зазначає, що факт роботи позивача в надурочний час. Однак, на думку представника позивача, суд безпідставно не врахував надані докази для вирішення справи на користь позивача. Також зазначає, що факт роботи в надурочний час за 2004 рік та за перше півріччя 2005 року підтверджується даними з її особового рахунку та відповідними актами перевірки Територіальної державної інспекції праці, а також тим. що поняття «розширеної зони обслуговування», за що нараховувалась позивачу доплата до зарплати у вказаний період, не передбачено чинним законодавством, яким не є галузева угода. Крім того. вказує, що відсутній наказ, на підставі якого позивачу у зазначений період проводилося нарахування доплати за суміщення професій і доплати за обсяг та розширену зону обслуговування. Апелянт також посилається на той факт, що відносно інших працівників залізниці судами винесені рішення про стягнення заробітної плати за понаднормовий час роботи за такий же період часу.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено і вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 у період з 2004 року по 16 червня 2011 року працювала провідником пасажирських вагонів Статутного територіально-галузевого обєднання «Південна залізниця» в даний час Державне підприємство «Південна залізниця», зокрема, в Сумській вагонній дільниці

З Акту перевірки Територіальної державної інспекції праці в Сумській області № 18-01-131/121 від 16.03.2005 року вбачається, що під час перевірок Сумської вагонної дільниці Південоної залізниці виявлено ряд порушень вимог трудового законодавства ст. ст. 62, 63, 106 КЗпП України з питань застосування, проведення оплати надурочних робіт працівникам у подвійному розмірі годинної ставки. За результатами перевірки начальнику Сумської вагонної дільниці ОСОБА_4 винесено відповідні приписи для усунення виявлених порушень (а.с. 5 8).

Облік робочого часу позивача у вказаний період, з 2004 року і перше півріччі 2005 року та з 2006 року по 06 квітня 2011 року вівся у маршруті провідника вагону, прийомоздавача вантажу і багажу при потурному обліку робочого часу. Документи обліку робочого часу знищені за закінченням строку зберігання, що підтверджується відповідними актами

Крім того, судом встановлено, що матеріали кримінальної справи 1-345/06 від 1- 345/06 відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 172 КК України, на які посилається позивачка , як на обґрунтування позовних вимог, у період 2004р. і 1 півріччя 2005 року та у період з 2006 не містять належних документів обліку робочого часу, з яких можливо встановити обставини оплати праці позивачки, конкретний час невиплати за наднормову працю.

Правильно встановивши вказані обставини на підставі належним чином досліджених і оцінених доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження факту її роботи у відповідача в надурочний час за 2004 рік та перше півріччя 2005 року та за період з 2006 року по 06.04. 2011 року.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вимогами ст.ст. 62. 64, 65 КЗпП України дано визначення, яка робота вважається надурочною, вказуються виняткові випадки, коли вона застосовується, необхідність одержання дозволу профспілкової організації на її проведення та граничні норми проведення надурочних. робіт.

Як передбачено ст. 106 КЗпП України, за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки.

За відрядною системою оплати праці за роботу в надурочний час виплачується доплата у розмірі 100 відсотків тарифної ставки працівника відповідної кваліфікації, оплата праці якого здійснюється за погодинною системою, - за всі відпрацьовані надурочні години.

У разі підсумованого обліку робочого часу оплачуються як надурочні всі години, відпрацьовані понад встановлений робочий час в обліковому періоді, у порядку, передбаченому частинами першою і другою цієї статті.

Компенсація надурочних робіт шляхом надання відгулу не допускається.

Суд першої інстанції, на думку колегії суддів, обґрунтовано прийшов до висновку, що оплата праці позивачці ОСОБА_1 здійснювалась з дотриманнями закону, на підставі наказу Укрзалізниці № 150-11, від 09 червня 2003 р. «Про вдосконалення організації заробітної плати і введення нових тарифних ставок і посадових окладів працівників залізничного транспорту України». Доплата позивачці за суміщення професій (посад) або збільшення обсягів виконуваних робіт за розширення зони обслуговування, яка обчислювалася по коду «061», була передбачена пунктом 8 даного наказу, пунктом 3.2.4 Галузевої угоди між Державною адміністрацією залізничного транспорту України та профспілками з складовою системи договірного регулювання оплати праці, її дія поширюється на залізничну галузь.

Посилання апелянта на те, що даний наказ не може бути підставою для нарахування заробітної плати позивачки на умовах даного наказу, оскільки в наказі відсутнє прізвище позивачки, колегією суддів не може бути взято до уваги, оскільки даний наказ стосується оплати праці усіх провідників вагонної дільниці.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не довела факту роботи в надурочний час. Зокрема, не надала належних, допустимих і переконливих доказів щодо кількості відпрацьованих понадурочних годин та за який конкретний період у 2004 році та за перше півріччя 2005 року та по 06.04.2011р.

Зокрема, визначити кількість понаднормово відпрацьованих годин провідником пасажирських вагонів Сумської вагонної дільниці СТГО «Південна залізниця» ОСОБА_1І за період 2004 рік і перше півріччя 2005 року та за період з 2006 р. по 06. 04. 2011 року дослідити, у якому розмірі проводилося нарахування їх оплати, не видається за можливе в зв'язку зі знищенням первинних бухгалтерських документів обліку робочого часу (табелів обліку робочого часу та маршрутів провідника за 2004-2005 роки), та у зв'язку з відсутністю даних про часи роботи позивача в надурочний час. виходячи з даних її особового рахунку.

Про факти знищення первинних бухгалтерських документів щодо обліку робочого часу провідників пасажирських вагонів за 2004-2005 роки свідчать надані відповідачем відповідні акти від 04 січня 2008 р. ( а.с. 91) та від 10 грудня 2009 року ( а с. 76) , в яких серед переліку таких документів значаться маршрути провідника за 2004 р., 2005 р. що містять інформацію щодо загальної кількості відпрацьованих провідником годин.

За понаднормово відпрацьовані години за період з 2004 рік по 1 квартал 2005 року та за період з 2006 р. по 06.04. 2011 рік заробітна плата ОСОБА_1 була нарахована відповідно до вимог статті 106 КЗпП України і, на думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що права позивачки не були порушені.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що доказом роботи позивача в надурочний час може бути висновок економічної експертизи зробленої в рамках розслідування кримінальної справи стосовно начальника Сумської вагонної дільниці Південної залізниці ОСОБА_4, оскільки таке дослідження було проведене особою, яка не була залучена в якості експерта та не відноситься до судових експертів (матеріали кримінальної справи № 1-345/06). Крім того, висновок не містить точних даних, необхідних для визначення часу, відпрацьованого позивачем понаднормово, а також не містить даних про документи, на підставі яких він складений.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що актами Державної територіальної інспекції праці в Сумській області встановлено наявність відпрацьованих годин понад встановлену норму (надурочних), оплату їх у одинарному розмірі, механізм їх приховування відносно провідників СТГО «Південна залізниця», в тому числі і стосовно позивача, колегія суддів також оцінює критично, оскільки встановити, яка саме частина виконаної позивачем роботи є надурочною можна тільки на підставі дослідження первинних бухгалтерських документів, які є знищеними.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що факт оплати праці за розширення зони обслуговування або збільшення обсягу робіт фактично є роботою в надурочний час, встановлений рішеннями судів відносно інших працівників СТГО « Південна залізниця» і тому ці обставини не повинні доводитися в даній справі , не заслуговують на увагу колегії суддів, так як відповідно до вимог ч. 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовими рішеннями в цивільних справах, що набрали законної сили , не доказуються лише стосовно тих осіб, щодо яких ці обставини встановлені , а позивачка такою особою не є.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Таким чином, рішення суду першої інстанції, на думку колегії суддів, постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.303, п. 1 ч.1 ст.307, ст.ст.308. 314. 315 ЦПК України, колегія суддів.

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 травня 2012 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді