Дата документу: 28.02.2012
Справа № 0818/2493/2012
Номер провадження 6/0818/82/2012
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2012 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого - судді Геєць Ю.В., при секретарі Ровенській В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя цивільну справу за поданням Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про примусове проникнення до житла боржника,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла, в якому зазначив, що на виконанні Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1819 від 20.01.2011 року, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України»Орджонікідзевське відділення № 7717 суми боргу у розмірі 484283,90 грн.

22.04.2011 року державним виконавцем Яковлєвою О.С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документа.

На неодноразові виклики державного виконавця з'явитись до відділу, боржником відреаговано не було.

У зв'язку з невиконанням рішення суду у самостійному порядку, державним виконавцем з метою забезпечення виконання рішення суду, було винесено постанову про арешт майна боржника.

Згідно довідки користувача бази даних АІС «Автомобіль»за боржником зареєстровані транспортні засоби, у зв'язку з чим державним виконавцем було винесено постанову про розшук майна боржника.

З метою проведення опису та арешту майна державним виконавцем неодноразово здійснювались виходи за фактичним місцем проживання боржника, а саме: м. Запоріжжя, пр. Леніна 153/103, але провести виконавчі дії за вказаною адресою не виявилось можливим, так як двері ніхто не відчинив про що були складені відповідні акти, на підставі викладеного просить суд винести рішення про примусове проникнення до житла ОСОБА_1, за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна 153/103.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1819 від 20.01.2011 року, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України»Орджонікідзевське відділення № 7717 суми боргу у розмірі 484283,90 грн.

22.04.2011 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого документа.

На неодноразові виклики державного виконавця з'явитись до відділу, боржником відреаговано не було, у зв'язку з невиконанням рішення суду у самостійному порядку, державним виконавцем з метою забезпечення виконання рішення суду, було винесено постанову про арешт майна боржника.

Згідно довідки користувача бази даних АІС «Автомобіль»за боржником зареєстровані транспортні засоби, у зв'язку з чим державним виконавцем було винесено постанову про розшук майна боржника.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцем знаходження житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Конституція України проголосила Україну правовою державою (стаття 1). Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави (частина друга статті 3 Конституції України). Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64 Основного Закону України).

Кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (частини перша, друга статті 30 Конституції України).

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обовязком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобовязань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

В поданні державним виконавцем не вмотивована та не обґрунтована необхідність проникнення до житла боржника ОСОБА_1, за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна 153/103, не підтверджено доказами, що ОСОБА_1 відмовилась в добровільному порядку виконувати рішення суду, відсутні будь які докази, що підтверджують отримання боржником постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, про розшук майна боржника, про стягнення з боржника виконавчого збору, про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Крім того, суду не надано належних доказів на підтвердження неодноразових виходів державного виконавця за місцем проживання боржника, виходячи з відсутності в актах осіб понятих в кількості більше двох, та викликів боржника до виконавчої служби з відповідними повідомленнями про їх отримання останнім, також державним виконавцем до подання не додано доказів відсутності у боржника достатніх коштів чи іншого рухомого майна, звернення на яке передує зверненню на нерухоме майно, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні подання.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 376, 293 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про примусове проникнення до житла боржника - відмовити

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Ю.В.Геєць