№ 7907/12
№ 2-2901/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 грудня 2012 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Зарютіна П.В.

при секретарі Прохорові Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, за яким зазначив, що в період з 29.04.2006 року по 28.12.2006 року він проходив строкову службу у військовій частині НОМЕР_1 , за висновками МСЕК від 30.01.2007 року йому було встановлено 25 % втрати професійної працездатності у зв`язку з захворюванням, отриманим ним під час проходження військової служби.

Згідно свідоцтва про хворобу позивачу встановлений діагноз: гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії.

Позивач зазнав моральної шкоди через отримане захворювання.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 100 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні представник позивача на заявленому позові наполіг за вищевказаними підставами, а представник відповідача на позов заперечив, вказуючи на те, що відповідачем не було вчинено жодних незаконних дій чи рішення, які б могли завдати шкоди здоров`ю позивача.

Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, дослідивши докази, суд вважає, що існують законні підстави для часткового задоволення позову.

Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно ст.13 Закону України "Про охорону праці" роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Відповідно до вимог ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, за ст.237-1 КЗпП України - відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, тобто передбачає відшкодування моральної шкоди, яка спричинена з вини роботодавця.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 268 ЦК України 2003 року позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач проходив строкову військову службу у військовій частині НОМЕР_1 в період з 03.08.2006 року по 28.12.2006 року, що підтверджується військовим квитком позивача з додатком до нього обліково-послужною карткою.

За час служби позивач отримав захворювання - гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії.

Відповідно до свідоцтва про хворобу № 1039 вказане захворювання позивача пов`язане з проходженням ним військової служби.

30.01.2007 року позивач пройшов огляд МСЕК, де йому було встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 25 % у зв`язку із вказаним захворюванням.

Таким чином, суд дійшов висновку про спричинення позивачу в результаті отримання вказаного захворювання моральної шкоди, яка полягає, зокрема, у духовному стражданні, які випробував позивач у зв`язку з пошкодженням здоров`я, а також в обмеженні його можливостей вести звичний спосіб життя, і як наслідок, моральна шкода, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я.

Крім того, відповідно до п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004 р. ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

Отже, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивач має право на відшкодування відповідачем моральної шкоди в зв`язку з отриманням професійного захворювання.

Визнаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, характер та ступінь моральних страждань позивача, перебування останнього на лікуванні у зв`язку із професійним захворюванням, порушення у зв`язку з цим нормального укладу життя і обґрунтовано, при встановленні 25 % втрати працездатності у зв`язку із вказаним вище захворюванням, визначає таке відшкодування у розмірі 7500 грн., який, на думку суду, відповідає принципам розумності та справедливості.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 23 ЦК України, ч.2 ст.153, ст.237-1 КЗпП України, ст. ст. 3, 10, 11, 61, 81, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 7500 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь державного бюджету Шевченківського району м. Запоріжжя - 107,30 грн. в рахунок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя П.В Зарютін