Справа 2-1087/11
РІШЕННЯ
Іменем України
19.01.2012 року Бердичівський міськрайонний суд у складі: головуючого-судді: Зайцева А.В. при секретарі: Косюченко О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Бердичеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до управління освіти і науки Житомирської облдержадміністрації , Бердичівської спецшколи інтернат для дітей сиріт і дітей позбавлених батьківського піклування про поновлення на роботі про скасування наказів № 239к від 18 серпня 2010 року та 520к від 2 грудня 2010 року, наказів № 257 від 23 серпня 2010 року та № 357 від 2 грудня 2010 року, поновленні на роботі та виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди;

Позивачка просить скасувати накази Управління освіти і науки Житомирської облдержадміністрації № 239к від 18 серпня 2010 року, №520к від 2 грудня 2010 року та адміністрації Бердичівської спецшколи інтернату для дітей сиріт і дітей позбавлених батьківського піклування № 257к від 23 серпня 2010 року як незаконні, поновити її на роботі та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, стягнути заподіяну їй моральну шкоду за незаконне звільнення у розмірі 5000 гривень.
При цьому посилається на те, що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем з 2 жовтня 1995 року.
Згідно наказів , які нею оспорюються вона була звільнена з посади вихователя у зв`язку зі скороченням штату працівників згідно п.1 ст.40 КЗпП України з 26 листопада 2010 року.
Вважає, що процедура звільнення її відбулася з порушенням трудового законодавства, а саме не було враховано, переважне право залишення її на роботі, оскільки на момент звільнення, їй залишилося працювати 9 місяців до настання пенсії за віком, і крім того, до моменту звільнення вона була визнана інвалідом 2-ї групи, що згідно ст.. 17 Закону України „Про основу соціальної захищеності інвалідів в Україні гарантовано забезпечується право працювати в установах, організаціях, а також займатися іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.
Оскільки незаконне звільнення призвело до спричинення моральної шкоди яка виразилась в перенесенні нервового стресу, образи та хвилювання через порушення її конституційного права на працю, просить стягнути з відповідачів 5000 гривень.
В судовому засіданні позивачка та її представник, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.
Представники відповідачів проти позову заперечили.
Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши зібрані докази по справі, суд вважає позовні вимоги безпідставними і не підлягаючими задоволенню .
Встановлено, що згідно наказу №28 від 2 жовтня 1995 року позивачка була прийнята на посаду вихователя Бердичівської спецшколи- інтернату для дітей сиріт і дітей позбавлених батьківського піклування.
Відповідно до наказу по Бердичівській спецшколі інтернат для дітей сиріт за № 141 від 26 квітня 2010 року в зв`язку із зменшенням учнівського контингенту, що очікується на 1 вересня 2010 року було попереджено працівників школи в тому числі позивачку, про майбутнє звільнення у зв`язку із скороченням штатів працівників.
Згідно наказу управління освіти і науки Житомирської облдержадміністрації № 239к та відповідно наказу директора Бердичівської спецшколи-інтернат для дітей сиріт і дітей позбавлених батьківського піклування №257-к від 18 серпня 2010 року, позивачка була звільнена з посади вихователя у зв`язку зі скороченням штатів працівників, згідно п.1 ст. 40 КЗпП України.
В зв`язку з тим, що на момент звільнення позивачка була тимчасово непрацездатною, наказом № 520 к та № 357 к від 2 грудня 2010 року було внесено зміни до наказів № 239 к та № 257 к від 23 серпня 2010 року в частині зміни дати звільнення а саме, слова „ з 31 серпня 2010 року замінено словами „ з 26 листопада 2010 року.
Так, п.1 ст. 40 КЗпП України, говорить про те, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише
у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Право визначати чисельність працівників і штатний розпис являється компетенцією власника або уповноваженого ним органу.
Зазначене свідчить про те, що в разі виникнення необхідності власник або уповноважений ним орган, вправі здійснити певні зміни в організації виробництва і праці та провести при цьому скорочення чисельності або штату працівників.
Звільнення працівників згідно з п.1 ст. 40 КЗпПУ є розірванням договору з ініціативи власника, тому таке звільнення має здійснюватися з дотриманням відповідних гарантій, правил та порядку, встановлених законодавством.
Порядок вивільнення працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП врегульований ст.. 49-2 КЗпП України, згідно якої про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці, крім того при вивільненні працівників у випадках зміни в організації виробництва і праці враховується переважне право залишення на роботі передбачене законодавством.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачку про майбутнє звільнення було попереджено під розписку, про що свідчить наказ відповідача від 26 квітня 2010 року.
Статтею 42 Кодексу Законів про працю України встановлено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.
З метою визначення працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, учасники трудового спору вправі надавати будь-які допустимі докази, що підтверджують факт наявності у працівника більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці.
Як вбачається з наданого відповідачем списку працівників Бердичівської спецшколи- інтернату для дітей сиріт які працюють на посаді вихователів і які мають середньо-спеціальну освіту на рівні з позивачкою, переважне право на залишення на роботі, було надано вихователям які здобувають вищу освіту, освіту корекційних педагогів в унівеститетах, а також вихователі, які мають малолітніх дітей та дітей, які навчаються на платних відділеннях вищих навчальних закладів.
Доказів про те, що позивачка мала перевагу на залишення на роботі відповідно до ст.. 42 КЗпП України, позивачка суду не надала , і таких доказів не добуто у судовому засіданні.
Керуючись ст.. 209-215 ЦПК України, ст. ст. 40,42,49-2 КЗпП України, суд
в и р і ш и в:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління освіти і науки Житомирської облдержадміністрації , Бердичівської спецшколи інтернат для дітей сиріт і дітей позбавлених батьківського піклування про поновлення на роботі про скасування наказів № 239к від 18 серпня 2010 року та 520к від 2 грудня 2010 року, наказів № 257 від 23 серпня 2010 року та № 357 від 2 грудня 2010 року, поновленні на роботі та виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди залишити без задоволення за безпідставністю.
Рішення може бути оскарженим протягом 10 днів до Апеляційного суду Житомирської області, через Бердичівський міськрайонний суд.
Суддя