Справа № 0417/1807/2012
Справа № 2/0417/1798/2012
27 квітня 2012 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючої судді: Слюсар Л.П.
при секретарі : Тимошевській В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Держкомзему у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області, третя особа Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на земельну ділянку, -
Представник позивачів у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчить відмітка про отримання повідомлення ( а.с.47). Про причини неявки суду не повідомив.
Представник третьої особи Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Відповідно до листа від 06.03.2012 року за № 427/01-16 просили розглядати справу у їх відсутності та прийняти рішення на розсуд суду ( а.с.48).
За згодою представника позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення представника позивачів, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Як встановлено у судовому засіданні, відповідно до Державного ОСОБА_4 на право власності на земельну ділянку ДП № 036056, виданого на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 08.10.2003 року № 97/12, ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 0,0493 га, розташованої на території Індустріального району м. Дніпропетровська, вул. Академіка Образцова, 155 (а.с. 11).
ОСОБА_5 померла 27 жовтня 2004 року (а.с.74).
ОСОБА_6 помер 10 липня 2007 року (а.с. 97).
Відповідно до договору дарування від 11 травня 2007 року ОСОБА_6 подарував ОСОБА_1 ? частину житлового будинку (домоволодіння) № 155, з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, розташованих на земельній ділянці розміром 493 кв.м., що знаходиться в м. Дніпропетровську на вул. Академіка Образцова (а.с. 14).
ОСОБА_7 помер 03 серпня 2010 року (а.с. 29).
Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 12 травня 2011 року року, посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за номером 1-643, спадкоємцем майна ОСОБА_7, який помер 03 серпня 2010 року, є його дружина ОСОБА_2. Спадкове майно складається з ? частки домоволодіння, що знаходяться в м. Дніпропетровську, вул. Академіка Образцова, будинок № 155 ( а.с. 20).
Згідно до постанови Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 31 травня 2011 року видати свідоцтво про право на спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_7, померлого 03 серпня 2010 року на майно, що складається з ? частини земельної ділянки в м. Дніпропетровську, вул. Академіка Образцова, 155- неможливо у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно, а саме ОСОБА_4 акт на право власності на земельну ділянку (а.с. 31).
Згідно до постанови Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 27 січня 2012 року видати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_6, померлого 10 липня 2007 року на майно, що складається з ? частини земельної ділянки в м. Дніпропетровську, вул. Академіка Образцова, 155 - неможливо у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно, а саме ОСОБА_4 акт на право власності на земельну ділянку (а.с. 30).
Як вказав в судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері на земельну ділянку були подані необхідні документи в ОСОБА_3 Держкомзему у м. Дніпропетровську для отримання державних акту на землю, однак на даний час акт не виготовлено та ними не отримувався.
Відповідно до ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.
Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.
З 01 січня 2002 року відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а з 2 травня 2009 р. у відповідності із Законом України від 5 березня 2009 р. № 1066-VI право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав;
г) громадяни та юридичні особи зберігають право на земельні ділянки (пункт 7 розділу X "Перехідні положення" ЗК), одержані ними до 1 січня 2002 р. у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди в розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством;
ґ) при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р„ згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. № 997-У - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. При переході права власності на будинок або його частину за договором довічного утримання до набувача переходило право на земельну ділянку, де вони розташовані, на умовах, на яких ця ділянка належала відчужувачу. В разі переходу права власності на будівлі та споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначалось пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження останніх, а при переході права власності на будівлі та споруди до фізичних або юридичних осіб, які не могли мати у власності земельні ділянки, до них переходило право користування земельною ділянкою. З 1 січня 2010 р. до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК і статті 120 ЗК в редакції Закону України від 5 листопада 2009 р. № 1702-УІ; (Підпункт ґпункту 18 із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2).
Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.
Оскільки позивачі є власниками домоволодіння № 155 по вул. Академіка Образцова в м Дніпропетровську по ? частині кожен, то після набуття ними права власності на ці частини домоволодіння ним перейшло право власності й на земельну ділянку пропорційно частки домоволодіння, тобто по ? частині.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позивачами при подачі позову було сплачено судовий збір не в повному розмірі то підлягає стягненню недоплачений судовий збір від суми оцінки земельної ділянки, а саме по 3004 грн. 04 коп.
Керуючись: Постановою Пленуму Верховного Суду України Про практику у справах про спадкування, від 30.05.2008 року №7 , ст. ст. 15, 16,377,1218,1225 ЦК України , ст.89,120,125,152 ЗК України, ст. 3,7, 11,15, 60, 88,169, 224-226 ЦПК України суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0493 га., що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Академіка Образцова,155, яка належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 12.05.2011 року Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №1-643, бланк ВРК №111614, після смерті її чоловіка ОСОБА_7, померлого 03.08.2010 року, якому вона належала на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 05.04.2006 року Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, реєстр №2-387 після смерті матері ОСОБА_5, померлої 27.10.2004 року.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави недоплачений судовий збір в розмірі 3004 грн.04 коп.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави недоплачений судовий збір в розмірі 3004 грн.04 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії .
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Л.П. Слюсар