АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 0441/2-2059/11
Справа № 22ц-2059/11 Головуючий в першій інстанції
Провадження № 22-ц/491/1013/12 суддя Демиденко Ю.Ю.
Категорія 44 (ІV) Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2012 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Зубакової В.П.

суддів - Митрофанової Л.В., Турік В.П.

при секретарі - Євтодій К.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 06 жовтня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №14», про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

позивач ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2011 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку.

Зазначала, що під час перебування з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, їй, згідно ордеру №002807 від 11.07.1992р. про право на вселення в порядку обміну, виданого на підставі протоколу засідання комісії по обміну жилої площі №27 від 09.07.1992 року, надано право на вселення у трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 на сімю у складі двох осіб, позивача та її сина ОСОБА_4. Крім зазначених осіб в квартирі зареєстрований ОСОБА_2, який після розірвання шлюбу з позивачем - 07.11.2006 року, без поважних причин не мешкає у спірній квартирі, не бере участь у сплаті комунальних платежів й взагалі не цікавиться квартирою.

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 06 жовтня 2011 року, описки в якому виправлені ухвалою суду від 13 лютого 2012 року, позов задоволено.

Визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловою площею в квартирі АДРЕСА_2, зобовязавши СГІРФО Тернівського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області зняти ОСОБА_2 з реєстрації по вказаній квартирі.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду та направити справу до суду першої інстанції для розгляду по суті, посилаючись на порушення судом норм процесуального прав та недоведеність обставин, які суд вважав встановленими

Так, судом прийнято за доказ ордер на спірну квартиру на імя позивача ОСОБА_3 в якому не зазначено її чоловіка ОСОБА_2, однак згідно виписки з протоколу №20 на засіданні комісії по житловим питання Тернівського виконкому від 15.10.1992 року було вирішено переоформити договір найму спірної квартири на імя ОСОБА_2 Квартиру отримувала мати відповідача за обміном, і про існування наданого позивачкою ордера відповідач не знав.

Висновок суду про вибуття відповідача із спірної квартири на інше місце проживання не відповідає дійсності, оскільки з квартири він вибув для догляду за хворою матірю похилого віку та залишив в квартирі свої речі, які зберігаються в окремій кімнаті, доступу до якої позивач не має.

Порушення норм процесуального права полягає у тому, що суд не залучив до участі у справі у якості третьої особи сина сторін ОСОБА_4, який теж зареєстрований у спірній квартирі.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_3 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_3, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити рішення суду без змін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів заявлених позовних вимог, апеляційної скарги і заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3, суд виходив з того, що ОСОБА_2 втратив право користування жилою площею на підставі ст. 71 ЖК України, оскільки у добровільному порядку залишив спірну квартиру, тривалий час понад термін, встановлений ст.71 ЖК України, в ній не проживає без поважних причин, нею не цікавиться, не бере участь в її утриманні, а ОСОБА_3 жодних перешкод відповідачу у користуванні квартирою не чинила.

Однак з таким висновком погодитись не можна, так як він не відповідає встановленим обставинам справи, положенням закону, а саме ст.71 ЖК України, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення відповідно до п.п. 3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

За правилами ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 07 листопада 2006 року (а.с. 9).

Під час перебування у шлюбі ОСОБА_3 відповідно до ордера № 002807 від 11.07.1992 року, виданого на підставі засідання комісії по обміну жилої площі №27 від 09.07.1992р. ОСОБА_3 на сімю із двох осіб, її та сина ОСОБА_4, надано право вселення в порядку обміну на частину приміщення в якості члена сімї в квартиру АДРЕСА_3, яка складається з трьох кімнат, площею 39,9 кв.м. (а.с. 4).

В квартирі зареєстровані: наймач ОСОБА_2 та, як члени його сімї, ОСОБА_4, ОСОБА_3 (а.с. 5).

З 2006 року, після розірвання шлюбу, відповідач не проживає у спірній квартирі, однак, як пояснила позивач ОСОБА_3 у судовому засіданні в апеляційному суді Дніпропетровської області, ОСОБА_2 залишив в одній із кімнат квартири, до якої вона не має доступу, непотрібні меблі та інші речі та приходив періодично в квартиру за власним бажанням. Лише після ухвалення рішення суду першої інстанції нею змінено замки у вхідних дверях в квартиру, а тому колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги щодо наявності речей відповідача у спірній квартирі знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, мати відповідача ОСОБА_5 (а.с.35) в 2008 році перенесла кардіоемболічний інфаркт у правій СМА та періодично проходить курси стаціонарного лікування і потребує стороннього догляду (а.с. 32-34).

Доводи ОСОБА_3 про те, що надані відповідачем докази хвороби матері є неналежними доказами по справі, оскільки не досліджувались в суді першої інстанції, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки розгляд справи у суді першої інстанції відбувся за відсутності сторін, ОСОБА_2 жодного разу не приймав участь у судових засідання та не давав пояснень по справі, а саме рішення ухвалено судом на основі доказів наданих позивачем, що є підставою для дослідження нових доказів по справі згідно ч.2 ст. 303 ЦПК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги не звернув уваги на те, що через сімейні обставини, відповідач змушений був тимчасово залишити спірну квартиру та мешкати за іншою адресою з матірю, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Відсутність відповідача в спірній квартирі більше шести місяців, з зазначених ним мотивів, свідчить що він не проживав у квартирі з поважних причин.

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням не підлягають задоволенню, оскільки підстав передбачених ст. 71 ЖК України для визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням не встановлено.

Крім того, перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо незалучення до участі у справі у якості третьої особи ОСОБА_4, колегією суддів встановлено наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 35 ЦПК України, якщо суд при прийнятті позовної заяви, здійснення провадження у справі до судового розгляду чи під час судового розгляду справи встановить, що судове рішення може вплинути на права та обовязки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Вирішуючи питання про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою №29 будинку №124 по вулиці 23-го Лютого у м.Кривому Розі, в якій проживає та зареєстрований ОСОБА_4, судом не взято до уваги, що таке рішення вплине на обсяг житлових прав останнього та, в порушення ст. 35 ЦПК України, не вирішив питання про залучення його до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про порушення судом також норм процесуального права, які згідно п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п. п. 3,4 ч.1 ст. 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 06 жовтня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №14», про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)