Справа № 2- 251 / 11
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.06.2012 м. Харків
Червонозаводский районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді ШУЛІКА Ю.В.
при секретарі Євсюковій Ю.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування за законом, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , Харківської міської Ради, 3-і особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом,
Позивач ОСОБА_6 звернувся до суду з даним позовом, в якому вказав, що на підставі постанови Жилкомісії з денаціоналізації будинків при Харківському міськвиконкомі від 20.01.2923 року ОСОБА_7 ( його діду) та ОСОБА_8 ( його бабці) належало по 1/ 2 частини домоволодіння АДРЕСА_1 . У звязку з самочинним збудуванням до житлового будинку літ. А-1 прибудови літ. А1-1, рішенням народного суду Червонозаводського району м. Харкова від 15.04.1959 року та ухвалою того ж суду від 17.08.1959 року було перерозподілено ідеальні частки у домоволодінні, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 стало належати 55/100 частин, по 55/200 частин кожному, право власності на 45/100 частин було визнано за ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Після смерті ОСОБА_7 право на приналежні йому 55/200 частин домоволодіння перейшло за заповітом його другій дружини ОСОБА_11 .
ОСОБА_8 померла у 1942 році, після її смерті відкрилась спадщина 55/200 частин вказаного домоволодіння.
Позивач посилається на те, що його батько ОСОБА_12 на час смерті матері ОСОБА_8 постійно проживав з нею в приналежній їй частині будинку та є єдиним спадкоємцем. У 1943 році з даного домоволодіння його було призвано до рядів Радянської Армії, повернувшись з армії у 1946 році він прописався до даного будинку. Оскільки не збереглись відомості, чи був зареєстрований ОСОБА_13 у будинку на час смерті матері у 1942 році, а будинкова книга збереглась не повністю, позивач просить встановити факт спільного проживання спадкоємця ОСОБА_12 зі спадкодавцем ОСОБА_8 на час відкриття спадщини.
Позивач вважає, що його батько ОСОБА_12 є спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину. Після смерті ОСОБА_12 він, позивач, також прийняв спадщину фактично, т.я. з часу народження до теперішнього часу проживає та зареєстрований у вказаному будинку, вступив в управління та володіння спадковим майном, підтримує технічний стан домоволодіння, але до нотаріальної контори не звертався.
Позивач за основним позовом ОСОБА_6 просить визнати за ОСОБА_12 право власності на 55/200 частин домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_8 , яка померла у 1942 році. Визнати за ним, ОСОБА_6 , право власності на вказану частку домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_14 звернулась з зустрічним позовом, який було прийнято судом про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_8 . Під час судового розгляду ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Правонаступником по справі після її смерті визнано її дочку ОСОБА_2 , яка у встановлені законом строки звернулась до нотаріальної контори про прийняття спадщини.
Відповідачка за основним позовом ОСОБА_2 від свого імені звернулась до суду з зустрічним позовом, в якому вказала, що батько позивача ОСОБА_6 ОСОБА_12 та її мати ОСОБА_14 ( до шлюбу ОСОБА_15 ) - рідні брат та сестра. На час смерті їх матері ОСОБА_8 у 1942 році її мати ОСОБА_16 проживала разом з матірю, братом ОСОБА_12 , ОСОБА_17 . До нотаріальної контори ніхто з спадкоємців не звертався.
Ще одна дочка ОСОБА_8 ОСОБА_18 на час смерті спадкодавця в будинку не проживала, померла у 80-х роках, її спадкоємці діти ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 до нотаріальної контори чи до суду з питанням про прийняття спадщини не звертались.
ОСОБА_22 померла у 1958 році, її спадкоємці також до нотаріальної контори чи до суду з питанням про прийняття спадщини не звертались, на даний час всі померли.
Позивачка за зустрічним позовом просить визнати за її матірю ОСОБА_14 право власності на 55/400 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримала свої вимоги, не заперечувала, що разом з її матірю й батько ОСОБА_6 ОСОБА_12 на час смерті матері ОСОБА_8 проживав в будинку та прийняв спадщину фактично, вважає, що ОСОБА_6 в порядку спадкування за законом після смерті батька повинно належати 55/400 частин.
ОСОБА_6 підтримав свої вимоги у повному обсязі та просив відмовити ОСОБА_2 у задоволенні зустрічного позову посилаючись на те, що її мати ОСОБА_23 на час смерті матері ОСОБА_8 не проживала у будинку, оскільки була вагітна, вийшла заміж та проживала у свого чоловіка. ОСОБА_14 оселилась на території домоволодіння тільки у 50-х роках, коли пішла від чоловіка. Вона побудувала флігель, в якому стала проживати включно по час смерті.
Представник відповідача, Харківської міської Ради, та 3-ї особи ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_24 , до судового засіданні не зявились, про час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності.
3-я особа ОСОБА_25 не зявилась з невідомих суду причин.
3-я особа ОСОБА_26 в судовому засіданні підтримала зустрічний позов ОСОБА_2 , викладені в йому обставини та пояснення останньої.
Суд, вислухавши сторони, представника ОСОБА_6 ОСОБА_27 , 3-ю особу ОСОБА_26 , пояснення свідків ОСОБА_28 та ОСОБА_29 , перевіривши матеріали справи, вважає позов ОСОБА_6 таким, що підлягає задоволенню частково, зустрічний позов ОСОБА_2 задовольняє повністю, виходячи з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено, що на підставі постанови Жилкомісії з денаціоналізації будинків при Харківському міськвиконкомі від 20.01.2923 року ОСОБА_30 (діду сторін) та ОСОБА_8 (бабці сторін) належало по 1/ 2 частини домоволодіння АДРЕСА_1 ( а.с.13, 57, 59).
У звязку з самочинним будуванням до житлового будинку літ. А-1 прибудови літ. А1-1, рішенням народного суду Червонозаводського району м. Харкова від 15.04.1959 року та ухвалою того ж суду від 17.08.1959 року було перерозподілено ідеальні частки у домоволодінні, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 стало належати 55/100 частин, по 55/200 частин кожному, право власності на 45/100 частин було визнано за ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ( а.с. _____). Після смерті ОСОБА_7 право на приналежні йому 55/200 частин домоволодіння перейшло за заповітом його другої дружини ОСОБА_31 ( а.с.60,56).
Викладені обставини в судовому засіданні сторони не оспорювали.
ОСОБА_8 померла у 1942 році, після її смерті відкрилась спадщина 55/200 частин вказаного домоволодіння. Факт смерті ОСОБА_32 встановлено ухвалою суду 2-ї дільниці Краснозаводського району, про що свідчить копія свідоцтва про смерть ( а.с. 7).
Спадкоємцями першої черги після її смерті були її діти: син ОСОБА_12 , дочка ОСОБА_33 , дочка ОСОБА_34 , дочка ОСОБА_35 .
На час відкриття спадщини після ОСОБА_8 , з нею в будинку проживали діти: син ОСОБА_12 , дочки ОСОБА_22 та ОСОБА_36 . ОСОБА_37 , 1927 року народження ( а.с. 125), в будинку не проживала, але була неповнолітньою.
Викладене підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_28 та ОСОБА_29 , які пояснили, що під час війни були дітьми 1930 року народження та 1932 року народження відповідно. Вони спілкувались з ОСОБА_38 , ходили до неї, їх матері дружили з ОСОБА_8 , яка загинула від розриву снаряду у лютому-березні 1942 року. ОСОБА_36 на час смерті матері проживала разом з нею. Після смерті матері, наприкінці 1942 року, ОСОБА_36 вийшла заміж та переїхала до чоловіка, але на початку 50-х років вона пішла від чоловіка та знову стала проживати у будинку матері, потім побудувала на території домоволодіння флігель, де проживала до 2011 року, коли померла.
Відповідно до даних нотаріального архіву Харківської області, з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 чи про відмову від спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавались, від її імені заповіт не складався ( а.с. 55).
Сторони підтвердили, що дочка ОСОБА_8 ОСОБА_22 померла у 1958 році, на даний час її спадкоємців в живих немає.
З наданих суду копій свідоцтв про народження, ОСОБА_8 була матірю ОСОБА_36 та ОСОБА_12 ( а.с.84, 110 ).
Відповідно до Цивільного Кодексу УССР у редакції 1922 року, який діяв на час відкриття спадщини після ОСОБА_8 , статті 418, спадкоємцями за законом є діти, дружина та непрацездатні батьки померлого, а також інші непрацездатні, які перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті.
Статтею 429 того ж Кодексу передбачено, що якщо спадкоємець, присутній в місті відкриття спадщини, на протязі трьох місяців з дня її відкриття не бавить належному нотаріальному органу про відмовлення від спадщини, він вважається таким, що прийняв її.
З копії військового білету на ім.я ОСОБА_12 вбачається, що він знаходився на обліку у військовому комісаріаті Червонозаводського району м. Харкова. Був призваний до армії у 1943 році.
Суд оглянув в судовому засіданні будинкову книгу на домоволодіння АДРЕСА_1 , з якої вбачається, що початок книги відсутній, тому відсутні відомості про те, хто був зареєстрований у будинку станом на 1942 рік.
Але, аналізуючи сукупність наданих суду доказів, суд доходить висновку про те, що батько позивача за основним позовом ОСОБА_12 та мати позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_36 фактично прийняли спадщину після смерті матері ОСОБА_8 , яка померла у 1942 році ( а.с. 7), оскільки вони вступили в управління та володіння спадковим майном.
ОСОБА_12 проживав у спадковому будинку все життя та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 6).
ОСОБА_36 проживала у спадковому будинку до листопада 1942 року, 14.11.1942 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_39 ( а.с. 86) та прийняла прізвище ОСОБА_40 .
Оскільки спадкова маса після смерті ОСОБА_8 становила 55/200 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , суд визнає за ОСОБА_12 та ОСОБА_14 право власності в порядку спілкування після смерті матері на 55/400 частин вказаного домоволодіння за кожним.
Посилання ОСОБА_6 на те, що його сестра ОСОБА_23 припинила проживання в спірному житловому будинку до смерті матері оскільки була вагітна та виїхала проживати до чоловіка, й тим самим не прийняла спадкове майно у управляння та володіння, не доведені під час судового розгляду.
Як вбачається з свідоцтва про народження ОСОБА_36 досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 . Свідки підтвердили в суді, що ОСОБА_8 загинула у лютому-березні 1942 року. Відповідно до витягу з реєстру актів цивільного стану про шлюб ОСОБА_36 зареєструвала шлюб з ОСОБА_39 14.11.1942 року, дочка, позивачка за зустрічним позовом, у неї народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 ( а.с. 158. Таким чином, викладені ствердження ОСОБА_6 спростовані наданими суду доказами.
Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 5). Після його смерті відкрилась спадщина 55/400 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 . Його спадкоємцями були дружина ОСОБА_41 та син ОСОБА_6 , які не звертались до нотаріальної контори у встановленому законом порядку для прийняття спадщини ( а.с. 62), але, відповідно до даних будинкової книги, проживали та були зареєстровані разом зі спадкодавцем. ОСОБА_42 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 ( а.с. 6), після її смерті до нотаріальної контори для прийняття спадщини також ніхто не звертався ( а.с. 62). Позивач ОСОБА_12 продовжує проживати у спірному будинку.
Відповідно до ст.. 529 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом. Спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина й батьки померлого.
Статею 549 того ж Кодексу передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управлянні або володіння спадковим майном.
Суд вважає, що ОСОБА_6 прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_12 , яка складається з 55/400 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 .
ОСОБА_43 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 178). Після її смерті спадщина відкрилась за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки, відповідно до будинкової книги, вона на час смерті була зареєстрована та проживала за даною адресою. З свідоцтва про народження ОСОБА_44 свідчить, що ОСОБА_14 - її мати. За даними 1-ї Харківської державної нотаріальної контори ( а.с. 207), після смерті ОСОБА_14 з заявою про прийняття спадщини звернулась дочка ОСОБА_2 .
Згідно зі ст.. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Встановлено, що єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_14 є її дочка ОСОБА_2 , яка належним чином звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.
Виходячи з наведеного, за ОСОБА_2 слід визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері на 55/400 частин домоволодіння АДРЕСА_1 .
Керуючись ст.. 10, 60, 212, 256-258 ЦПК України, ст.ст. 418, 429 УК УРСР ( в редакції 1922 року), ст..ст. 529, 549 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року)ст. ст. 1220, 1221, 1261, 1268, 1270 ЦК України ( в редакції 2004 року) районний суд,-
Позов ОСОБА_6 задовольнити частково, зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити у повному обсязі.
Встановити факт проживання ОСОБА_12 зі спадкодавцем ОСОБА_8 у домоволодінні АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_12 та ОСОБА_14 право власності на 55/400 частин житлового будинку АДРЕСА_1 за кожним після смерті матері ОСОБА_8 , яка померла у 1942 році.
Визнати за ОСОБА_6 право власності на 55/400 частин домоволодіння АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 55/400 частин домоволодіння АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_14 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_6 відмовити.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через районний протягом 10 днів після проголошення.

Суддя Ю.В.Шуліка