Справа № Провадження №22-ц-5623/12 22-ц/1090/7829/12 Головуючий у І інстанціїУнятицький Д.Є.
Категорія46Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв
УХВАЛА

Іменем України

06 листопада 2012 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в складі:

головуючого Яворського М.А.,
суддів: за участю секретаря:Фінагєєва В.О., Оношко Г.М. Дрозд О.С.,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 12 вересня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2012 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що сімейне життя з відповідачкою не склалося через різні погляди на життя, а з вересня-жовтня 2009 року сімейно-шлюбні відносини не підтримують.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 12 вересня 2012 року позов ОСОБА_7 задоволено. Шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 розірвано.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, в зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що суд не прийняв заходів для з'ясування дійсних причин для розірвання шлюбу та не вжив заходів для примирення подружжя.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити виходячи з наступного. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 15 грудня 2006 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб згідно свідоцтва, виданого Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї.

Від шлюбу дітей не мають.Приймаючи рішення про розірвання шлюбу суд першої інстанції виходив з того, що сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, а збереження шлюбу є неможливим.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає зазначити наступне.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 4 ст. 56 СК України, зокрема, примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

В письмових запереченнях відповідачка зазначає про те, що дійсно останнім часом сімейні відносини з позивачем погіршились, крім того, зазначає про те, що вона пропонувала позивачу вирішити питання про розлучення одночасно з вирішенням спору щодо поділу майна. Оскільки, позивач добровільно відмовляється вирішити питання про поділ майна, відповідач вважає, що всі ці обставини повинні бути досліджені і відображені в рішенні суду про розлучення.

Однак, такі доводи апелянта не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки розірвання шлюбу, згідно ст. 68 СК України не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Таким чином, посилання апелянта лише на те, що розірвання шлюбу не можливе, оскільки не вирішено питання про поділ майна подружжя не може бути підставою для відмови у позові та не свідчить про прагнення позивачки зберегти сім'ю.

Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідачем не було зазначено будь-яких доводів щодо можливого примирення подружжя, а лише було вказано на наявність не вирішеного питання про поділ майна. Приймаючи до уваги наведене, рішення суду відповідає обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 12 вересня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвали апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: