Справа № 2-2790/11
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12.04.2012 Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бондарєвої О.І.

при секретарі - Городнічевій Т.О.

за участю позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, у місті ОСОБА_5, цивільну справу за уточненим позовом ОСОБА_1 до СПД КАБІЩЕРА ОСОБА_6, СПД ОСОБА_7, СПД ОСОБА_3, з залученням до участі третьої особи СПД ОСОБА_8, про визнання договору про спільну діяльність недійсним, стягнення грошового внеску, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - Позивачка) звернулась до суду позовом до СПД ОСОБА_2 про визнання договору про спільну діяльність частково недійсним, під час розгляду справи надано уточнений позов від 12.12.2011 року, який є предметом розгляду, в обґрунтування уточнених вимог зазначено, що Позивач та ОСОБА_2 (Відповідач №1) перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.12.1986 року. Весь цей час проживають разом та ведуть спільне господарство. Майно, яке придбано ними під час проживання однією сімєю, та їх доходи, є спільною сумісною власністю. Сімейним бюджетом завжди розпоряджалися з обоюдної згоди. Кошти, які були накопиченні подружжям, зберігалися дома. За обоюдною згодою планувалося витратити ці кошти на ремонт будинку, в якому вони живуть, та в разі необхідності заплатити за навчання їх доньки. Відповідач №1 до 2006 року працював у комерційних структурах, з 2006 року займається підприємницькою діяльністю. Доходів від його діяльності вистачало не тільки на повсякденні витрати, але й на накопичування коштів.

У лютому 2009 року Позивачці стало відомо, що Відповідач №1, без її відома та її згоди, на свій розсуд розпорядився грошима з сімейного бюджету ще у 2008 році. Так, 01.09.2008 року між СПД ОСОБА_2 та СПД ОСОБА_8 (третя особа), з однієї сторони, та СПД ОСОБА_7 (Відповідач №2) та СПД ОСОБА_3 (Відповідач №3), з другої сторони, було укладено Договір про спільну діяльність без створення юридичної особи (ділі - Договір), з метою організації діяльності спортивного клубу «Арго», що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Коротченка, 1«Д».

На момент укладення Договору загальна сума внесків сторін дорівнювала 264 000, 00 грн., частка кожної сторони становила 132 000, 00 грн., з яких 66 000,00 грн. частка Відповідача №1. За умовами п.1.3. Договору кожній стороні належить по 50% коштів, які були витрачені на ремонт та придбання майна для клубу.

Витрати та прибуток розподіляється між сторонами згідно з їх часток (п.3 Договору).

До теперішнього часу клуб працює, розпоряджуються майном у ньому та отримують доходи від діяльності клубу СПД ОСОБА_3

Позивачка вважає, що під час укладення спірного договору її інтереси, як дружини ОСОБА_2, були порушені, оскільки свою згоду на укладання спірного договору вона не давала, що є порушенням вимог ч.2 ст. 65 СК України.

Тому вона просить визнати спірний договір в частині його укладення між сторонами, ОСОБА_2, з сумою його внесків 66 000 грн., що становить 25% від загальної суми грошових внесків, з однієї сторони, та ОСОБА_7, ОСОБА_3, з другої сторони недійсним, стягнувши солідарно з Відповідачів на її користь 66 000, 00 грн.

У судовому засіданні Позивач наполягала на задоволенні уточнених вимог.

Відповідач СПД ОСОБА_2 позовні вимоги визнав, суду пояснив, що джерелом внеску грошових коштів за спірним договором є доходи від його підприємницької діяльності, як СПД, з 2006 року.

Відповідач СПД ОСОБА_7 позові вимоги визнала повністю, суду пояснила, що при укладенні спірного договору всі сторони вносили грошові кошти для здійснення підприємницької діяльності, роботи більярдного клубу «Арго».

Представник відповідача СПД ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що на момент укладення спірного договору робота клубу вже здійснювалася, витрати по здійсненню підприємницької діяльності в клубі несла СПД ОСОБА_3 за рахунок кредитних коштів. Все майно, яке використовувалося у клубі, придбане за кошти ОСОБА_3 та її чоловіка. Укладений договір підтверджує розподіл витрат на утримання клубу в майбутньому.

Третя особа СПД ОСОБА_8 позовні вимоги визнав повністю та наполягав на задоволенні уточненого позову ОСОБА_1

Вислухавши пояснення сторін, представника відповідача ОСОБА_3, третьої особи, свідків, вивчивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні уточненого позову у повному обсязі, з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено, що 19.12.1986 року між Позивачкою та ОСОБА_2 було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.20).

01.09.2008 року між СПД ОСОБА_3, СПД ОСОБА_7, з однієї сторони, та СПД ОСОБА_8, СПД ОСОБА_2, з іншої сторони, було укладено Договір про спільну діяльність, згідно якого сторони зобовязалися спільно діяти для досягнення спільної господарської мети, а саме організації спортивного більярдного клубу «Арго». За умовами договору кожна зі сторін внесла по 50% (по 132 000, 00 грн.) грошових внесків (а.с.19).

В обґрунтування підстав позову Позивачка посилається на вимоги ст.65 СК України, згідно частин 1 та 2 якої дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою; при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя; дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Разом з тим, згідно пояснень Позивачки та Відповідача №1 ОСОБА_2, джерелом грошових коштів, внесених СПД ОСОБА_2 за спірним договором, є доходи від підприємницької діяльності ОСОБА_2, як приватного підприємця, починаючи з 2006 року.

У пункті 29 Постанови Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що відповідно до положень статей 57, 61 СК України, ст.52 ЦК України майно приватного підприємства чи фізичної особи підприємця, не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя; інший із подружжя має право тільки на частку одержаних доходів від цієї діяльності.

Таким чином, вимоги ч.2 ст.65 Сімейного кодексу України на спірні правовідносини в частині внесення доходів СПД від підприємницької діяльності в якості внеску за договором про спільну діяльність, не розповсюджуються.

Зазначене є підставою для відмови у задоволенні уточненого позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 57, 61, 65 СК України, ст. 10, 11, 15, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні уточненого позову ОСОБА_1, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення. Особи, які не були присутні при оголошенні рішення, вправі скористуватися правом на оскарження протягом 10-днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_9