Таращанський районний суд Київської області
10 квітня 2011 року Таращанський районний суд Київської області
головуючого: Бойка М.Г.
при секретарі: Погорілій І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тараща
В судове засідання заявник не зявився, хоча був належно повідомлений про час та місце розгляду справи, проте надав до суду заяву в якій просив провести розгляд його скарги без його участі, оскільки зявитися до суду за станом здоровя не в змозі.
З вищевикладеного вбачається, що стягувач по виконавчому провадженню ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про закінчення виконавчого провадження. Державним виконавцем було використано норми Закону України «Про виконавче провадження» при виконанні рішення суду. Згідно матеріалів виконавчого провадження не вбачається порушень державним виконавцем Закону України «Про виконавче провадження», хоча і не заперечила того факту, що нею не вживалося до керівництва ОСОБА_2 районного споживчого товариства заходів, передбачених ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження», тобто накладення штрафу та подання відповідного клопотання про кримінальну відповідальність за невиконання рішення суду.
Представник боржника ОСОБА_2 районного споживчого товариства в судове засідання також не зявився, хоча був належно повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.
Відділом ДВС ОСОБА_2 районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження, однак замість того, щоб ефективно виконати рішення суду зобовязального характеру із чітким дотриманням вимог ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, який діяв на той час, тобто із останніми змінами від 20.02.2007 року), якою передбачено, що після відкриття виконавчого провадження по виконавчому документу, який зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець відповідно до статті 24 цього Закону визначає йому строк добровільного виконання рішення; у разі невиконання без поважних причин цих вимог державний виконавець застосовує до боржника штрафні санкції чи інші заходи, передбачені законодавством, і призначає новий строк виконання. Якщо після цього рішення не буде виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, а на боржника державним виконавцем накладається штраф у сумі двократного розміру витрат на проведення виконавчих дій у порядку, встановленому частиною другою статті 87 цього Закону; якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець застосовує до боржника штрафні санкції та інші заходи, передбачені статтею 87 цього Закону, після чого, виконавчий документ постановою державного виконавця, затвердженою начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, повертається до суду чи іншого органу, що видав виконавчий документ, державний виконавець 29.08.2008 року просто повідомив боржнику про необхідність такої сплати, після чого 14.11.2008 року закінчив виконавче провадження. Лише 14.03.2012 року стягувач ОСОБА_1 дізнався про закінчення виконавчого провадження, а разом з тим і про втрату виконавчого листа № 2-1 виданого 15.07.2008 року при його пересилці, що підтверджується довідкою відділу ДВС від 14.03.2012 року № 1645.
Указані обставини встановлено з пояснень представника відділу ДВС ОСОБА_2 районного управління юстиції, матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні та рішення Апеляційного суду Київської області від 10 липня 2007 року, оглянутого в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 85 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні на дії (бездіяльність) державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби по виконанню рішення або відмову у здійсненні передбачених цим Законом дій стягувачем чи боржником може бути подана скарга до начальника відповідного органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до відповідного суду. Скарга у виконавчому провадженні по виконанню судових рішень на дії (бездіяльність) державного виконавця або начальника органу державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ.
Відповідно до вимог ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, який діяв на той час, тобто із останніми змінами від 20.02.2007 року), якою передбачено, що після відкриття виконавчого провадження по виконавчому документу, який зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець відповідно до статті 24 цього Закону визначає йому строк добровільного виконання рішення; у разі невиконання без поважних причин цих вимог державний виконавець застосовує до боржника штрафні санкції чи інші заходи, передбачені законодавством, і призначає новий строк виконання. Якщо після цього рішення не буде виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, а на боржника державним виконавцем накладається штраф у сумі двократного розміру витрат на проведення виконавчих дій у порядку, встановленому частиною другою статті 87 цього Закону; якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець застосовує до боржника штрафні санкції та інші заходи, передбачені статтею 87 цього Закону, після чого, виконавчий документ постановою державного виконавця, затвердженою начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, повертається до суду чи іншого органу, що видав виконавчий документ.
Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції яка діяла на той час), за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін має право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на той час), завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків передбачених цим Законом.
Як встановлено судом, державний виконавець, зазначених в ст.ст. 33, 76 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на той час) дій не виконав і, закінчуючи за згодою начальника ВДВС виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-1 від 15.07.2008 року, виданого Таращанським районним судом Київської області, позбавив ОСОБА_1 права повторного предявлення виконавчого листа до виконання, а тому його вимоги підлягають задоволенню, а порушене право поновленню в порядку встановленому в нині діючій редакції ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження».
Враховуючи, що заявник лише 14.03.2012 року дізнався про закінчення виконавчого провадження, а разом з тим і про втрату виконавчого листа № 2-1, виданого 15.07.2008 року при його пересилці, що підтверджується довідкою відділу ДВС від 14.03.2012 року № 1645, суд вважає, що ним 10-денний строк на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження не пропущений.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 293, 383-387 ЦПК України, ст.ст. 76, 85, 87 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, який діяв на той час, тобто із останніми змінами від 20.02.2007 року), суд,-
Задовольнити скаргу.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Таращанський районний суд протягом пяти днів з дня її оголошення, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує протягом пяти днів з дня отримання її копії шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

ГОЛОВУЮЧИЙ:_________________