Справа №1490/5134/12 10.12.2012 10.12.2012 10.12.2012
Справа № 22ц/1490/3380/2012 Головуючий у 1 інстанції Притуляк І.О.
Категорія - 28 Доповідач апеляційної інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А

іменем України

10 грудня 2012 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової ОСОБА_2 палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Серебрякової Т.В. та Самчишиної Н.В.,

із секретарем судового засідання Устименко М.В.,

з участю:

позивача ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_5,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційними скаргами ОСОБА_3 і ОСОБА_2 рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 09 жовтня 2012 року, ухваленого в цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення пені за неналежне виконання договору побутового підряду та відшкодування моральної шкоди і зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору побутового підряду,-

у с т а н о в и л а :

13 грудня 2011 року ОСОБА_3О пред'явила зазначений первісний позов, який обгрунтовував наступним.

01 жовтня 2010 року вона в простій письмовій формі уклала з приватним підприємцем ОСОБА_2 договір побутового підряду за умовами якого той бралася, у строк до 20 жовтня 2010 року провести роботу з благоустрою балкона в належній позивачеві квартирі АДРЕСА_1, а та, в свою чергу, оплатити частинами 19 600 гривень за виконану роботу згідно калькуляції.

В той же день вона передала відповідачеві в якості передоплати 4 000 гривень, обумовивши передачу решти - закінченням робіт з благоустрою.

20 жовтня 2010 року вона сплатила ще 1 100 Євро, що було еквівалентно на той час 12 061 гривні.

Проте, ні в установлений договором строк, ні до дня предявлення зазначеного позову - роботи у повному обсязі виконані так і не були, а ті що були виконані мали суттєві недоліки.

Неодноразові звернення до відповідача та в органи, які повинні займатися захистом прав споживачів, з вимогою виконати договір належним чином позитивного вирішення не мали, у звязку з чим вона втратив інтерес до укладеного договору і залишок робіт виконала за участі інших осіб.

Посилаючись на виписані обставини та на ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захисти прав споживачів», просила стягнути з відповідача на її користь 94 668 гривень пені за прострочку виконання зобовязання, а також 10 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, оскільки від таких дій відповідача морально страждала, вимушена була докладати додаткових зусиль для захисту свого права, захворіла.

23 січня 2012 року приватний підприємець ОСОБА_2, через свого представника ОСОБА_5, предявив до ОСОБА_3 зустрічний позов про розірвання договору побутового підряду, оскільки через неправомірну поведінку замовника, яка не сплачує решту ціни замовлення і не надає йому можливості вільного доступу в житло, він не в силах виконати договір до кінця.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 09 жовтня 2012 року первісний позов задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 9 000 гривень пені, 1 000 гривень витрат на правову допомогу і 120 гривень судових витрат.

В задоволені решти вимог за первісним позовом і в задоволені зустрічного позову відмовлено за їх недоведеністю.

Обидві сторони подали апеляційні скарги на це рішення, в яких просили:

●ОСОБА_3 змінити рішення, збільшивши розмір пені, належної до стягнення , до розміру, який вона вимагала в позовній заяві;

●ОСОБА_2 скасувати рішення і ухвалити нове, яким відмовити у первісному позові і задовольнити його зустрічний позов.

В обґрунтування скарг обидва посилаються на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, і невідповідність висновків суду дійсним обставинам спору та положенням чинного цивільного законодавства.

Апеляційні скарги слід відхилити, оскаржене рішення суду 1 інстанції залишити без змін, оскільки суд постановив його з додержанням норм матеріального й процесуального права.

Задовольняючи частково первісний позов і відмовляючи у зустрічному, районний суд виходив з того, що між сторонами існували договірні правовідносини, підставою виникнення яких є договір побутового підряду. Через недотримання виконавцем терміну виконання робіт, замовник відмовилася від договору, у звязку з чим той припинив свою дію. При цьому, боржник, як сторона, що прострочила виконання зобовязання, відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захисти прав споживачів» повинен сплатити замовнику пеню у зменшеному, через значне її перевищення над реальними збитками, розмірі. Відмовляючи у вимозі про стягнення моральної шкоди, суд виходив з того, що правової підстави для її задоволення немає, а тому у цій вимозі слід відмовити.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області погоджується з обставинами та правовідносинами, встановленими судом 1 інстанції, його висновки щодо них та результату вирішення справи, вважає вірними, обґрунтованими й законними.

За ст. ст. 11, 14-15, 22, 203-205, 526, 610-611, 615, 622 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені названими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки

Підставами виникнення цивільних прав та обовязків (зобовязань) є договори, зміст яких не повинен суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; волевиявлення його учасників має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; він має бути вчиненим у формі встановленій законом і спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Договір вважається правомірним якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Правомірний (дійсний) договір породжує для сторін цивільні обовязки, які повинні виконуватися належним чином у межах та на умовах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобовязання недопустима, якщо інше не передбачено умовами договору чи Законом.

У разі порушення зобовязання однією стороною інша сторона має право на відшкодування завданої їй майнової шкоди, при цьому, таке відшкодування не звільняє боржника від обовязку виконати зобовязання в натурі.

За ч. 1 ст. 612 та ст. 631 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору.

Відповідно до ст. ст. 251, 253, 530 ЦК України строком є певний період в часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зазначене вище у повній мірі стосується і договорів побутового підряду.

Відповідно ж ст. ст. 865 872 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих Цивільним кодексом України, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору.

Відсутність у замовника цього документа не позбавляє його права залучати свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов.

Замовник має право у будь-який час до здачі йому роботи відмовитися від договору побутового підряду, сплативши підрядникові частину встановленої ціни роботи пропорційно роботі, фактично виконаній до повідомлення про відмову від договору, та відшкодувавши йому витрати, здійснені до цього моменту з метою виконання договору, якщо вони не входять до частини ціни роботи, яка підлягає сплаті. Умови договору, що позбавляють замовника цього права, є нікчемними.

Крім того, в силу ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захисти прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Кожна особа має право на захист, в тому числі і судовий, свого цивільного права чи інтересу у разі його порушення, у спосіб визначений цивільним кодексом України, або в інший, встановлений договором або законом, спосіб.

При ухваленні рішення щодо укладення, умов та виконання договору побутового підряду, суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 58 і 59 ЦПК України про їх належність та допустимість. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, згідно із статтею 60 ЦПК України, обовязок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність позову є підставою для відмови у його задоволенні, а недоведеність заперечень тягне за собою протилежний результат.

По даній справі ОСОБА_3 належними та допустимими засобами доказування довела, що уклала з ОСОБА_2, який здійснює підприємницьку діяльність, у простій письмовій формі договір побутового підряду. За ним, у два прийоми вона передала виконавцю 16 061 гривню, із належних до сплати 19 600 гривень, проте той належним чином взяті на себе зобовязання не виконав, внаслідок чого замовник відмовилася від договору, припинивши у такий спосіб договір.

За виписаних обставин, позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення пені підлягали задоволенню, з відповідача на її користь слід було б стягнути 17 093 гривні (3 539 вартість невиконаних робіт х 0,03 % розмір пені х 161 день прострочки зобовязання = 17 093 гривні).

Проте, таке стягнення суперечило б положенням п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, про справедливість, добросовісність та розумність способу врегулювання спірних відносин.

За такого, взявши до уваги явну невідповідність розміру збитків розмірові пені, на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір пені належний до стягнення підлягав зменшенню.

Оскільки цього ж, з таких же мотивів дійшов і місцевий суд, зменшивши розмір пені, належної до стягнення, до 9 000 гривень, то, як на думку колегії, підстав для його збільшення, а, відповідно і для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 немає.

Оскільки в іншій частині ОСОБА_3 рішення не оскаржувала, то, відповідно до ст. 303 ЦПК України, за її скаргою воно і не переглядалося.

З наведених вище підстав, а також через помилкове тлумачення положень чинного законодавства щодо підстав, строків та порядку стягнення пені, не підлягає задоволенню і вимога ОСОБА_2 про необхідність відмови ОСОБА_3 у стягненні пені.

Не могла бути задоволена його ж вимога і про розірвання договору побутового підряду, оскільки, як встановив районний суд, відмовившись від договору, позивач за первісним позовом у такий спосіб припинила його дію.

Що ж до тверджень осіб, які подали апеляційні скарги, про наявність процесуальних порушень при розгляді судом даної справи, то вони не можуть слугувати скасуванню оскарженого рішення, оскільки частина з них не має підтвердження, а ті ж, що мали місце, носять формальний характер і не вплинули на результат її вирішення.

Керуючись ст.ст. 307 - 308, 311, 313 -315 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 і ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 09 жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді: