Номер провадження № 22-ц/1590/6124/12
Головуючий у першій інстанції Теренчук
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2012 м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сватаненка В.І.

суддів Черевка П.М.

ОСОБА_1

за участю секретаря Павлін О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 7 березня 2012 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог комунальне підприємство Гармонія- Про усунення порушень у постачанні води до квартири та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

22.09.2011 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог КП Гармоніяпро усунення порушень у постачанні води до квартири та стягнення моральної шкоди, по якому просила стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 5000 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 370 грн., посилаючись на те, що з вини відповідача у її квартирі АДРЕСА_1 більше року відсутня вода, у звязку з чим позивач як співвласник квартири позбавлена можливості у ній проживати.

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали.

Відповідач позов не визнала.

Представник третьої особи не заперечував проти задоволення позову.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 07.03.2012 року позов ОСОБА_4 був задоволений частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди та 220 грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат.

26.03.2012 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на вказане рішення суду, по якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_3, посилаючись на те, що суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку, не дав належної оцінки доказам.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії ОСОБА_2 носили неправомірний характер, які виразились у навмисному створювані перешкод ОСОБА_3 в підключенні квартири до водопостачання і тим самим порушувала її право власності на дану квартиру.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з врахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу.

Згідно до п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно до ст. 11 ЦПК Україн, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Судом встановлені наступні обставини по справі.

ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 є співвласниками в рівних частках квартири АДРЕСА_2, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру, технічним паспортом.

З грудня 1978 року позивач зареєстрована за вказаною адресою згідно паспорта громадянина України.

Відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_3 та постійно проживає в даній квартирі.

Зазначений будинок № 101 по вул. Котовського, с. Кучурган, в якому розташовані квартири ОСОБА_3 та ОСОБА_2, з централізованою системою водопостачання, послуги по водопостачанню надає КП Гармонія.

Послуги з постачання води є комунальними послугами, тому відповідно до ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач зобов'язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Судом було встановлено, що станом на травень місяць 2010 року власники квартири АДРЕСА_4 мали борг перед КП Гармоніяза водопостачання у розмірі 1044 грн., який був сплачений 11.05.2010 року.

До вказаного часу, а саме до 10.05.2010 року квартиру ОСОБА_3 було відключено від водопостачання у звязку з заборгованістю за воду за 2 роки, а також у звязку з підтопленням квартири АДРЕСА_5, яка належить відповідачу ОСОБА_2 Дані роботи були проведені особисто ОСОБА_2 за власний рахунок, що підтверджується відповідними письмовими доказами: актом про обстеження квартири ОСОБА_2 від 26.04.2010 року, в якому зафіксований факт затоплення квартири ОСОБА_2 з квартири ОСОБА_3 через санвузол. Зафіксовані антисанітарні умови в результаті даного затоплення; листом директора КП Гармоніявід 18.02.2011 року, в якому комунальне підприємство, підтверджувало факт звернення ОСОБА_2 до підприємства в травні 2010 року з заявою про факти підтоплення її квартири з квартири № 5 через протікання в квартирі унітазу і комунальне підприємство дало їй згоду у звязку з цим, а також у звязку з наявністю боргу за воду - на тимчасове відключення помешкання ОСОБА_3 від водопостачання.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що дії відповідача ОСОБА_2 по відключенню води були правомірними на той час, але в подальшому дії ОСОБА_2 носили неправомірний характер, оскільки нею навмисно створювались перешкоди ОСОБА_3 в підключенні квартири до водопостачання і тим самим відповідач порушувала право власності позивача на вказану квартиру.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та відповідно до ст. ст. 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а також має право на відшкодування заподіяної йому майнової та моральної шкоди.

Судом першої інстанції було встановлено та підстверджується матеріалами цивільної справи, що відключення води в квартирі ОСОБА_3 було здійснено ОСОБА_2 10.05.2010 року, тоді як підключення води до квартири працівниками КП Гармоніябуло здійснено в період слухання справи у суді першої інстанції 10.02.2012 року, таким чином приблизно два роки в квартирі позивача було відсутнє постачання води.

Судова колегія вважає, що порушенні права ОСОБА_2 через затоплення її квартири з вини ОСОБА_3 повинні були захищатись в законний спосіб, шляхом звернення до суду, але не шляхом навмисного створення перешкод позивачу у підключенні її квартири до водопостачання. Судова колегія звертає увагу на те, що ОСОБА_2 в суді першої інстанції підтвердила, що провела роботи по відключенню водопостачання до квартири ОСОБА_3, перерізавши трубу та встановивши в своїй квартирі вентиль, а також з пояснень представника КП Гармоніявбачається, що відновити постачання води до квартири позивача було можливо лише шляхом проведення робіт по підключенню квартири ОСОБА_3 в квартирі ОСОБА_2, яка в свою чергу повинна була допустити робітників КП до вентиля системи водопостачання.

Факт навмисного перешкоджання працівникам КП Гармоніяв доступі до встановленого в квартирі вентиля з боку ОСОБА_2 підтверджується відповідними письмовими доказами: зверненнями директора КП Гармоніядо правоохоронних органів та прокуратури району; листом директора КП Гармоніядо Кучурганської сільської ради; актом обстеження квартири АДРЕСА_4, яким встановлено, що в квартирі на протязі двох років ніхто не проживає, оскільки в квартирі відсутні вода та опалення, із-за різні в температурі обсипалась штукатурка.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що неправомірними діями відповідача ОСОБА_2 дійсно було порушено право власності на квартиру ОСОБА_3, яка в силу ст. 383 ЦК України має право на власний розсуд розпоряджатися та вільно володіти своїм майном, відсутність в квартирі тривалий час води створювало перешкоди позивачу ОСОБА_3 у використання квартири для проживання, в квартирі неможливо було використовувати і систему опалення, водопостачання було відсутнє, чим ОСОБА_3 було заподіяно моральну шкоду.

Судом першої інстанції вимоги позивача про стягнення моральної шкоди були задоволені частково, стягнуто моральну шкоду у розмірі 1000 грн. з урахуванням принципу розумності.

Судова колегія вважає, що вказані висновки суду є правильними та законними.

Відповідно до положень Конституції України, зокрема ст. 32, 56, 62 та чинного законодавства України, фізичні особи мають право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів, що є важливою гарантією захисту.

Під моральною шкодою, заподіяною позивачу по справі, є втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань та інших негативних явищ, заподіяних позивачу діями відповідача.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода підлягає відшкодування незалежно від майнової шкоди та розміру її відшкодування.

Розмір відшкодування моральної шкоди позивачці визначається залежно від характеру правопорушення, глибини її фізичних та душевних страждань.

У звязку з тим, що межі відшкодування моральної шкоди законом не встановленні, суд керується принципом розумності і справедливості.

Важливо, в межах розумності, правильно визначити розмір моральної шкоди в залежності від тяжкості моральних страждань та їх тривалості, наслідків завданої шкоди відповідачем.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, давши оцінку поясненням сторін по справі та на підставі сукупності зібраних по справі доказів, прийшов до правильного обґрунтованого висновку, що твердження позивача є доведеними та підтвердженими, у звязку з чим спроможними та такими, що мають підстави для задоволення позову.

Висновки суду першої інстанції відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Апеляційна скарга не містить доводів, які мають бути підставами для скасування рішення суду.

Доводи апеляційної скарги є неспроможними, висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, є правильним по суті, відповідає вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України, підстави для його скасування та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 7 березня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області В.І. Сватаненко

ОСОБА_1

ОСОБА_8