Броварський міськрайонний суд Київської області
справа 2-1341/11
РІШЕННЯ

Іменем України

16 березня 2012 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого-судді - Сердинського В.С.

при секретарях - Калита Н.М., Лисенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на житловий будинок і поділ нерухомого майна в натурі та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності та визнання права власності на житловий будинок,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на житловий будинок і поділ нерухомого майна в натурі.

Позивачка зазначала, що з 12 жовтня 1986 року вона перебувала у фактичних шлюбних стосунках із ОСОБА_2 На той час вони проживали в різних кімнатах у гуртожитку за адресою: м. Бровари, вул. Кутузова, 12, але так як даний гуртожиток являвся місцем проживання неодружених осіб, а сторони одружились та позивачка вже була вагітна, тому вони переїхали на проживання в приватний будинок, який розташований в м. Бровари по вул. Радянська, 10 та належав ОСОБА_5, в даному будинку сторони проживали біля року, потім переїхали в будинок, який розташований в м. Бровари по вул. Гоголя, 41 та належав ОСОБА_6. На той час сторони працювали робітниками на Броварському ДОЦі.

5 квітня 1987 року у них народився син ОСОБА_3. 20 вересня 1988 року ними було придбано будинок № 119 по вул. Андрєєва в м. Бровари, який було оформлено на ОСОБА_2

16 грудня 1989 року вони офіційно оформили шлюбні стосунки, а 10 квітня 1992 року у них народився другий син ОСОБА_4. Спільне життя з відповідачем не склалось. Він не мав постійного місця роботи, матеріально сімю не підтримував, вихованням дітей не займався, зловживав спиртними напоями, постійно вчиняв бійки та сварки. В результаті чого 13 вересня 1999 року шлюб між сторонами було розірвано. З цього часу позивачка разом з дітьми залишилась проживати в придбаному будинку, а ОСОБА_2 став проживати в літньому будинку, який розташований на території присадибної ділянки. Даний будинок був побудований в 1992-1993 роках і є капітальною двоповерховою шлакоблочною спорудою.

Відповідач станом на 01 березня 2011 року заборгував 68 572,58 грн. по аліментам. Всі комунальні послуги за користування будинком після розірвання шлюбу сплачувала позивачка. Земельна ділянка не приватизована. Позивачка проводила необхідний ремонт будинку на загальну суму в розмірі 30 000 грн.

Посилаючись на викладене позивачка просила визнати за нею право власності на будинок та один туалет, а за ОСОБА_2 право власності на літній будинок та на інший туалет, які розташовані в садибі № 119 по вул. Андрєєва в м. Бровари, огорожу якою огорожна садиба вважати спільною сумісною власністю позивачки та відповідача.

08.07.2011 року позивачка ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги та просила визнати за нею право власності на будинок та один туалет, а за ОСОБА_2 право власності на літній будинок та на інший туалет, які розташовані в садибі № 119 по вул. Андрєєва в м. Бровари, огорожу якою огорожна садиба вважати спільною сумісною власністю позивачки та відповідача, а також встановити факт перебування ОСОБА_1 у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_2 і проживання з ним однією сімєю без реєстрації шлюбу з 12 жовтня 1986 року по 16.12.1989 року.

14.03.2011 року ОСОБА_2 подав позову заяву до ОСОБА_1, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності та визнання права власності на житловий будинок

Позивач зазначав, що він є власником будинку № 119 по вул. Андрєєва в м. Бровари. 16.12.1989 року між ним та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено шлюб. Від спільного шлюбу сторони мають двох синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

12.12.1989 року він зареєстрував в будинку ОСОБА_1 13.09.1999 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано.

В 2004 році ОСОБА_1 покинула двох дітей на утримання позивача, вела аморальний спосіб життя. Потім, коли повернулась до будинку, то вона разом із синами забрали у нього будинкову книгу та примусово виселили його з будинку, поміняли двері та замки. На даний час він змушений проживати в хліві, обладнавши там кімнату.

Посилаючись на викладене позивач просив виселити відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 із будинку № 119 по вул. Андрєєва в м. Бровари. Вселити його ОСОБА_2 в спірний будинок. Зобовязати відповідачів повернути будинкову книгу позивачу. Зобовязати Броварський МВ ГУ МВС України в Київській області зняти з реєстрації ОСОБА_1, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 за адресою: м. Бровари, вул. Андрєєва, 119.

08.07.2011 року позивач ОСОБА_2 уточнив позовні вимоги та просив усунути перешкоди у здійсненні його права користування та розпорядження своїм майном, а саме: приватним будинком, який розташований за адресою: м. Бровари, вул. Андрєєва, 112. Зобовязати відповідачів звільнити приміщення будинку, надати позивачу можливість вселитися до будинку. Зобовязати відповідачів повернути позивачу домову книгу та ключі від дверей будинку. Заборонити відповідачам чинити перешкоди позивачу в користуванні та розпорядженні своєю приватною власністю. Заборонити відповідачам здійснювати будь-яке будівництво на земельній ділянці, на якій розташований будинок. Зобовязати відповідачів, які здійснили самочинне будівництво, знести це нерухоме майно за їх рахунок. Визнати за ним право власності на житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та огорожу в м. Бровари по вул. Андрєєва, 119 в м. Бровари.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 підтримали, надали пояснення аналогічні уточненим позовним вимогам, просили визнати за ОСОБА_1 право власності на будинок та один туалет, а за ОСОБА_2 право власності на літній будинок та на інший туалет, які розташовані в садибі № 119 по вул. Андрєєва в м. Бровари, огорожу якою огорожна садиба вважати спільною сумісною власністю позивачки та відповідача, а також встановити факт перебування ОСОБА_1 у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_2 і проживання з ним однією сімєю без реєстрації шлюбу з 12 жовтня 1986 року по 16.12.1989 року. Позов ОСОБА_2 не визнали та заперечували проти його задоволення.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 уточнені позовні вимоги ОСОБА_2 підтримали та просили усунути перешкоди у здійсненні його права користування та розпорядження своїм майном, а саме: приватним будинком, який розташований за адресою: м. Бровари, вул. Андрєєва, 112. Зобовязати відповідачів звільнити приміщення будинку, надати позивачу можливість вселитися до будинку. Зобовязати відповідачів повернути позивачу домову книгу та ключі від дверей будинку. Заборонити відповідачам чинити перешкоди позивачу в користуванні та розпорядженні своєю приватною власністю. Заборонити відповідачам здійснювати будь-яке будівництво на земельній ділянці, на якій розташований будинок. Зобовязати відповідачів, які здійснили самочинне будівництво, знести це нерухоме майно за їх рахунок. Визнати за ним право власності на житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та огорожу в м. Бровари по вул. Андрєєва, 119 в м. Бровари. Також просили застосувати строк позовної давності та відмовити позивачці у задоволенні позову. Позов ОСОБА_1 не визнали, заперечували проти його задоволення.

В судовому засіданні треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_3 позов ОСОБА_1 визнали та не заперечувати проти його задоволення. В задоволенні позову ОСОБА_2 просили відмовити.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що вона є рідною сестрою ОСОБА_2 Позивачка та відповідач проживали в гуртожитку. Вона вже була вагітна. Їх мати хворіла, тому вони вирішили влаштувати вечірку. Позивачка постійно проживала в Чернігівській області. Бачила її кілька разів. Сім років вона не проживала з її братом, а шлюбні відносини були припинені приблизно 11-12 років назад. Точної дати, з якого часу вони не проживають вона не памятає. Її брат їздив у село до позивачки, яка постійно його провокувала на сварки. Не памятає в якому році був придбаний будинок. ОСОБА_2 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 з іншою жінкою років 5-6.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що з 2007 року вона проживає в цивільному шлюбі зі ОСОБА_2 Спочатку вони проживали в ІНФОРМАЦІЯ_3, потім переїхали в м. Київ. В кімнаті, якій вони проживали в м. Бровари були голі чорні стіни. ОСОБА_1 погрожувала їй та відповідачу. У неї є своє житло. Допомагала обладнати житло ОСОБА_2

Судом встановлено, що 16.12.1989 року між позивачкою ОСОБА_1 і відповідачем ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб Сиволожською сільською радою Борзнянського району Чернігівської області, актовий запис № 11 (а.с.12).

Від спільного шлюбу сторони мають двох синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Спільне подружнє життя не склалось, тому шлюб між сторонами було розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-БК № 173012 від 13.09.1999 року (а.с.15).

Відповідно до договору купівлі продажу від 20 вересня 1988 року ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_12 житловий будинок з відповідними надвірними будівлями: огорожу, які знаходяться в м. Бровари по вул. Андрєєва, 119 (а.с.17).

Згідно рішення Броварської міської ради від 09 червня 2011 року за № 233-09-96 ОСОБА_2, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_4 передано у власність земельну ділянку площею 0,0535 га, з яких 0,0013 га землі обмеженого використання інженерний коридор мережі ліній електропередач, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Андрєєва, 119. (а.с.138).

Технічний паспорт на вищезазначений житловий будинок було видано на імя відповідача ОСОБА_2 (а.с.174-179).

Факт проживання однією сімєю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 12 жовтня 1986 року по 16 грудня 1989 року підтверджується фотокарткою із зазначено датою весілля ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.155).

Відповідно до ч. 2 ст. 72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Відповідно до абзацу 3 пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 N 11 початок позовної давності для вимоги про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не з дати прийняття постанови державного органу РАЦС (статті 106, 107 СК) чи з дати набрання рішенням суду законної сили (статті 109, 110 СК), а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (ч. 2 ст. 72 СК).

Про те, що власником спірного будинку є ОСОБА_13 позивачці стало відомо 2 роки тому під час відвідування Броварського БТІ, так як відповідач погрожував позивачці виселенням з будинку, тому суд приходить до обгрутованого висновку про поновлння строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № С-11523 від 15.12.2011 року, жилий будинок № 119 по вул. Андрєєва в м. Бровари Київської області загальною площею 33,6 кв.м., жилою площею 19,9 кв.м. розподілити реально в натурі неможливо, оскільки будуть порушені діючі Державні будівельні норми, а господарсько-побутове приміщення літньої кухні сараю В неможливо використовувати як житлове приміщення, оскільки приміщення літньої кухні не відповідає вимогам норм ДБН В.2.2-15-2005 Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення. (а.с.210-227).

Оскільки розподілити жилий будинок № 119 по вул. Андрєєва в м. Бровари Київської області реально в натурі неможливо, то суд приходить до висновку про визнання права власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по ? частині спірного будинку, літню кухню В та огорожу N, а також визнання за ОСОБА_1 права власності на вбиральню Г, а за ОСОБА_2 на вбиральню Д, тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок і поділ нерухомого майна в натурі та в задоволенні позову ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності та визнання права власності на житловий будинок необхідно відмовити.

Керуючись п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 N 11, ст.ст. 60, 69-71 Сімейного кодексу України, ст. ст. 57, 60, 214, 215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сімєю без реєстрації шлюбу з 12 жовтня 1986 року по 16 грудня 1989 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину будинку з надвірними спорудами (літня кухня-В, огорожа- N), що розташовані за адресою: Київська область, місто Бровари, вулиця Андрєєва, 119.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину будинку з надвірними спорудами (літня кухня-В, огорожа-N), що розташовані за адресою: Київська область, місто Бровари, вулиця Андрєєва, 119.

Визнати право власності за ОСОБА_1 на вбиральню Г, а за ОСОБА_2 вбиральню -Д.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок і поділ нерухомого майна в натурі - відмовити

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності та визнання права власності на житловий будинок- відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті державного мита та інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 437,89 грн.

В задоволенні вимог про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 половину витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи відмовити.

На рішення протягом десяти днів може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області.

Суддя В.С. Сердинський