АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/2111/2012 Номер провадження 22-ц/1690/2111/2012Головуючий у 1-й інстанції Сорока К.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2012 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.,

Суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І., при секретарі: Філоненко О.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4, прокурора Лисенко Н.М..

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії 'Нафтогаз України» в особі філії «Будівельно-монтажна фірма «Укргазпробуд"

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 19 травня 2011 року

по справі за позовом Дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» в особі філії «Будівельно-монтажна фірма «Укргазпромбуд» до ОСОБА_3 та в її особі до неповнолітньої ОСОБА_5, треті особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Октябрського району у м. Полтава, ОСОБА_6, про виселення з гуртожитку.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача.-

ВСТАНОВИЛА:

Дочірня компанія «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» в особі філії «Будівельно-монтажна фірма «Укргазпромбуд» звернулися до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3. в якому, посилаючись на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 листопада 2010 року по справі за позовом ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України в особі філії «БМУ «Укргазпромбуд» до ОСОБА_3 та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Октябрського району у м. Полтава про визнання осіб такими, шо втратили право користування житловим приміщенням, яке набрало чинності, та яким позов задоволено, визнано ОСОБА_3 та неповнолітню ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування житловим приміщенням - кімнатою №431 в гуртожитку по вул. Кагамлика. 33 у м. Полтаві, просили виселити ОСОБА_3 та

ОСОБА_5 з квартири №431 в гуртожитку по вул. Кагамлика, 33 у м. Полтаві.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 19 травня 2011 року у ._л . а генні позову відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Із вказаним рішенням не погодився позивач, представник якого в апеляційній прохає рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зазначають, зокрема, що з часу набрання законної сили рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 17 листопада 2010 року відповідачі втратили будь-які підстави для проживання у житловому приміщенні - кімнаті №431 в гуртожитку по вул. Кагамлика, 33 у м. Полтаві, спеціальний ордер на вселення у гуртожиток їм не видавався, договір найму жилого приміщення з ними не укладався, а їх подальше проживання за вказаною адресою є самоправним зайняттям кімнати №431 у гуртожитку, тому вони підлягають виселенню без надання їм іншого жилого приміщення.

Вказують також, що висновок суду про те, що відповідачі здійснюють оплату комунальних послуг та утримують житло в належному стані не підтверджений матеріалами справи.

У судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав та прохав її задовольнити.

Відповідач апеляційну скаргу не визнала, прохала її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Прокурор та представник третьої особи проти апеляційної скарги заперечували,прохали рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 17 листопада 2010 року по справі за позовом ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» в особі філії «БМУ «Укргазпромбуд»» до ОСОБА_3 та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Октябрського району у м. Полтава про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, яке набрало чинності 28.11.2010 року, визнано такими, що втратили право користування житловим приміщенням - кімнатою № 431 в гуртожитку по вул: Кагамлика, 33 у м. Полтаві-Денисенко Юлію Станіславівну та неповнолітню ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі рішення суду від 17.11.2010 року).

Згідно ст.ст.60-61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків. встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням суду від 17.11.2010 року встановлено, що, згідно ордеру №54 від 03.06.2005 року виданого за спільним рішенням адміністрації та профкому БМФ «Укргазпромбуд», ОСОБА_6 та членам його сім»ї - дружині ОСОБА_3 та її дочці від першого шлюбу ОСОБА_5 виділено житлову кімнату №431 в гуртожитку по вул. Кагамлика. 33 у м. Полтаві.

На початку вересня 2009 року ОСОБА_3 разом з неповнолітньою дочкою ОСОБА_5С добровільно залишили житлове приміщення - кімнату №431, забравши усі свої особисті речі та були відсутні без поважних причин у даному житлі - ОСОБА_3 Ю С до червня 2010 року, а ОСОБА_5 до квітня 2010 року, оскільки з цього часу перебуває у школі-інтернаті №2 (а.с.2-3).

Місцевим судом вірно встановлено, що відповідачі проживають у вказаній кімнаті.

Згідно ч.2 ст. 132 Житлового кодекс) України осіб, перелічених у статті 125

цього Кодексу може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення.

Статтею. 125 ЖК України передбачено, що без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено одиноких осіб з неповнолітніми дітьми, які проживають разом з ними.

Аналогічне положення містить п.п.5 п.41 Примірного положення про

гуртожитки затвердженого постановою ОСОБА_2 Міністрів УРСР від 3 червня 1986 р. N 208, згідно якою з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення не може бути виселено одиноких осіб з неповнолітніми дітьми, які проживають разом з ними.

Визначення .поняття «одинока особа» наведено в статті 1 Закону України «Про

державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам» від 18.05.2004 року N 1727-IV відповідно до якої одинока особа - це особа, яка не має працездатних родичів, зобов»язаних за законом її утримувати.

Шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було розірвано 03.02.2010 року, що підтверджується актовим записом № 45 у Книзі реєстрації розірвань шлюбів Октябрського відділу РАЦС Полтавського МУЮ Полтавської області відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-КЕ №059267.

Працездатних родичів, зобов'язаних за законом утримувати ОСОБА_3, остання не має, має на утриманні неповнолітню доньку, що дає підстави вважати її одинокою особою, яка в силу статті 125 ЖК України не може бути виселена без надання іншого жилого приміщення.

Згідно ст. 16 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР України N789-ХІІ від 27.02.91 жодна дитина не може бути об'єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла.. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання.

Статтею 27 Конвенції передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Право дитини на житло гарантовано статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001року N 2402-ІІІ згідно якої держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції обгрунтовано виходив як з того, що відповідачі проживають в зазначеній кімнаті, здійснюють оплату комунальних послуг, утримують житло в належному стані, так і з того, що позивачем не наведено доказів неправомірного зайняття відповідачами жилого приміщення і жодної підстави виселення без надання іншого жилого приміщення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують огляду на наступне.

З квітня 2010 року та на час ухвалення рішення суду від 17.11.2010 року ОСОБА_3 та її неповнолітня донька ОСОБА_5, які на інше постійне місце проживання не вибували, з реєстраційного обліку за місцем проживання у гуртожитку не знімалися, повернулися та на законній підставі проживали в кімнаті №431 гуртожитку по вул. Кагамлика, 33 у м. Полтаві і наймач ОСОБА_6 проти цього не заперечував, зв»язок із вказаним приміщенням вони не втрачали, тому твердження про невидачу їм спеціального ордеру та неукладення договору найму, як і про самоправне зайняття ними кімнати є такими, що не грунтуються на вимогах законодавства. Дана обставина, про яку було достовірно відомо позивачу, знайшла своє підтвердження у судових рішеннях від 17.11.2010 року та від 19.05.2011 року. Після винесення рішення суду від 17.11.2010 року та станом на даний час ОСОБА_3 та ОСОБА_5 продовжують проживати в кімнаті №431 гуртожитку по вул. Кагамлика, 33.

Окрім того, визнання відповідачів такими, що втратили права користування житлом не є підставою для їх виселення, тим більше, з урахуванням наведених вище обставин, а стаття 116 ЖКУ, на яку посилається представник позивача, не може бути застосована до даних правовідносин, які регулюються статтями 127-132 глави 4 ЖКУ («Користування гуртожитками»).

Таким чином, суд першої інстанції повно та об»єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог за їх безпідставністю.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» в особі філії «Будівельно-монтажна фірма «Укргазпромбуд»,- відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 19 травня 2011 року. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

ГОЛОВУЮЧИЙ Т.О. Кривчун

СУДДІ Ю.В. Дряниця

ОСОБА_7