Апеляційний суд Одеської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2012р. м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів Погорєлової С.О., Сєвєрової Є.С., при секретарі Криворучці Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Болградської центральної районної лікарні Одеської області на рішення Болградського районного суду Одеської області від 08 листопада 2011року по справі за позовом ОСОБА_1 до Болградської центральної районної лікарні Одеської області про зарахування військової служби до стажу роботи, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років, -

встановила:
04.10.2011року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Болградської центральної районної лікарні Одеської області з позовом, в обґрунтування якого послався з тим, що з початку 2010 року по 01 березня 2011 року відповідач виплачував йому надбавку за вислугу років, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2009р. за № 1418 «Про затвердження Порядку виплати надбавки за вислугу років лікарям і фахівцям з базовою та неповною вищою медичною освітою державних та комунальних закладів охорони здоров`я» (надалі Постанова КМУ № 1418) в розмірі 30 %, а починаючи з 01 березня 2011року, відповідач знизив розмір зазначеної надбавки до 10 %, мотивуючи тим, що строк проходження позивачем військової служби на посадах лікаря військових частин та військових медичних закладів не зараховується до стажу роботи, що дає право на отримання надбавки.

Вважаючи, що такими діями відповідач грубо порушив його законні права і позбавив права отримувати щомісячну доплату до заробітної плати в належному розмірі, що свідчить про нехтування його правом з боку Болградської центральної районної лікарні Одеської області, позивач просив суд зобов`язати відповідача:

- зарахувати до загального трудового стажу період роботи на посаді фельдшера сільського ФАП з 15 березня 1976р. по 19 квітня 1976р., що дає йому право на зарахування до стажу роботи за спеціальністю «час строкової військової служби, якщо працівник до призову на військову службу працював на посадах лікарів і фахівців з базовою та неповною вищою медичною освітою, визначених у пункті 2 Порядку» (Постанова №1418);

- зарахувати період проходження військової служби з 15 травня 1976р. по 30 грудня 2005р. до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років лікарям і фахівцям з базовою та неповною вищою медичною освітою державних та комунальних закладів охорони здоров`я;

- провести перерахунок заробітної плати з урахуванням 30 % надбавки за вислугу років лікарям і фахівцям з базовою та неповною вищою медичною освітою державних та комунальних закладів охорони здоров`я з 1 березня 2011р. і виплатити йому не нараховані 20% надбавки за вислугу років за весь період 2011 року;

- у подальшому виплачувати йому 30 % надбавки за вислугу років,

- відшкодувати судові витрати (а.с.1-4).

Представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог у повному

обсязі (а.с.27-28, 43-44).

Рішенням суду від 08 листопада 2011р. позов ОСОБА_1 задоволено частково (а.с.71-72).

Суд зобов`язав Болградську центральну районну лікарню Одеської області зарахувати ОСОБА_1 : - до загального трудового стажу: період роботи на посаді фельдшера сільського ФАП з 15 березня 1976р. по 19 квітня 1976р., що дає право на встановлення надбавки за вислугу років (за час строкової служби, якщо працівник до призову на військову службу працював на посадах лікарів і фахівців з базовою та неповною вищою медичною освітою); - до стажу роботи за спеціальністю: проходження військової служби з 15 травня 1976року по 30 грудня 2005 року, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років лікарям і фахівцям з базовою та неповною вищою медичною освітою державних та комунальних закладів охорони здоров`я. Суд зобов`язав Болградську центральну районну лікарню Одеської області провести перерахунок заробітної плати ОСОБА_1 з урахуванням 30 відсоткової надбавки за вислугу років лікарям і фахівцям з базовою та неповною вищою медичною освітою державних та комунальних закладів охорони здоров`я з 01 березня 2011р. В іншій частині позовних вимог судом відмовлено.

Суд стягнув з Болградської центральної районної лікарні Одеської області на користь держави судовий збір у розмірі 94грн.10коп.

В апеляційній скарзі Болградської центральної районної лікарні Одеської області ставиться питання про скасування рішення суду, з посиланням на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, оскільки постановлено з порушенням норм матеріального права. Суд не врахував, що до стажу роботи, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років не зараховується час військової служби на посадах медичних працівників у Збройних Силах України, країн СНД та СРСР, тому що їхня оплата праці визначається наказом Міністра Оборони України (а.с.75-78).

Справа розглянута у відсутності сторін, яки належним чином сповіщені про слуханні справи у судовому засіданні апеляційної інстанції, позивач просив розглянути справу у його відсутності, а представник апелянта не сповістив суд апеляційної інстанції про неможливість участі у справі з поважних причин.

Колегія суддів, заслухав суддю доповідача, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд 1 інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлені факти і відповідні їм правовідносини, які виникли між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 з 15 березня 1976 року по 19 квітня 1976 року працював на посаді фельдшера В.Бушинки ФАП Немирівського району (а.с.41, 14). З трудової книжки серії НОМЕР_1 від 03 січня 2006 року на ім`я ОСОБА_1 , вбачається, що позивач з 25 квітня 1976 року по 30 грудня 2005 року проходив військову службу у Збройних Силах СРСР та Збройних Силах України на посаді фельдшера - начальника медичного пункту військової частини, в тому числі: з 05 серпня 1978 року по 23 червня 1984 року навчався у Військово-медичній академії імені Кірова С.М. м. Санкт-Петербург (Ленінград), з 17 вересня 1984 року по 30 грудня 2005 року проходив військову службу на офіцерських посадах медичної служби (начальником медичної служби батальйону, начальником медичної служби полку, лікарем-дерматологом шпиталю...), що також підтверджується витягом із його особової справи (копією послужного списку) (а.с.13, 30-32,12).

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 30.12.2005 року за № 365, позивач звільнений з військової служби у відставку за пунктом 67, підпункт «б»(за станом здоров`я) (а.с.33).

З 16 серпня 2006року позивач перебуває в трудових відносинах з відповідачем та обіймає посаду лікаря дерматовенеролога поліклінічного відділення, що підтверджується копією його трудової книжки (а.с.13) та витягом з наказу № 98-к від 15.08.2006 року (а.с.46).

Наказом № 9 від 20.01.2010 року по Болградській центральній райлікарні на підставі Постанови КМУ за № 1418 від 29.12.2009 року, позивачу встановлено було надбавку за вислугу років з 01.01.2010 року в розмірі 30% (а.с.46).

З 01.03.2011 року відповідач припинив виплату позивачу 30 % надбавки за вислугу років лікарям і фахівцям з базовою та неповною медичною освітою державних та комунальних закладів охорони здоров`я, що підтверджується листом за підписом начальника відділу кадрів Бєлих С.Г. Болградської центральної районної лікарні Одеської області від 15.04.2011 року за № 520, посилаючись на те, що станом на 01.04.2011 року, стаж роботи, що дає право на нарахування надбавки складає 5 років 3 місяці 17 днів, що складає 10 % (а.с.8), при цьому відповідач знову керувався Постановою КМУ № 1418 від 29.12.2009 р. (наказ за № 28 від 16.03.2011 року -а.с.45).

Згідно наказу Болградській центральній райлікарні за № 88 від 08.08.2011року ОСОБА_1 встановлено надбавку за вислугу років у розмірі 30 %, з посиланням на роз`яснення спеціаліста Департаменту економіки фінансів та бухгалтерської звітності Міністерства охорони здоров`я А.Купліванчук та керуючись тією ж Постановою № 1418 від 29.12.2009 року (а.с.88). Зазначений наказ був скасований наказом за №104 від 05.09.2011 року як необґрунтований (а.с.45).

Позивач двічі звертався з заявами на ім`я головного лікаря Болградської центральної районної лікарні Одеської області від 11.04.2011 року та 20.09.2011 року щодо видання наказу про перерахунок надбавки до заробітної плати за вислугу років, який складає понад 20 років спеціальністю та про виплату заборгованості за вислугу років (а.с.6-7,9-10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я позивача надав довідку, що його лікарський стаж складає - 21 рік 3 місяці (а.с.12).

Постановою КМУ за №1418 від 29.12.2009року затверджено Порядок виплати надбавки за вислугу років лікарям і фахівцям з базовою та неповною вищою медичною освітою державних та комунальних закладів охорони здоров`я.

Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що надбавка за вислугу років виплачується керівникам закладів охорони здоров`я та їх заступникам з числа лікарів, заступникам головного лікаря з медсестринства, керівникам структурних підрозділів з числа лікарів, лікарям усіх лікарських спеціальностей, професіоналам з вищою немедичною освітою, що допущені до медичної діяльності в закладах охорони здоров`я, головним медичним сестрам, фахівцям з базовою та неповною вищою медичною освітою усіх спеціальностей.

Відповідно до положень пункту 4 зазначеної Постанови КМУ до стажу роботи, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років, включається:

-час роботи у будь-яких державних та комунальних установах, закладах та організаціях незалежно від підпорядкування на посадах, визначених у пункті 3 цього Порядку, за умови, що оплата праці таких працівників здійснюється відповідно до умов оплати праці медичних працівників державних та комунальних закладів охорони здоров`я;

-час строкової військової служби, якщо працівник до призову на військову службу працював на посадах лікарів і фахівців з базовою та неповною вищою медичною освітою, визначених у пункті 3 цієї Постанови № 1418 від 29.12.2009 року, в державних та комунальних закладах охорони здоров`я, і протягом трьох місяців після звільнення з військової служби (без урахування часу проїзду на постійне місце проживання) був прийнятий на роботу на одну із зазначених посад в державному або комунальному закладі охорони здоров`я.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Таким чином, за змістом цієї норми час проходження військової служби зараховується до стажу роботи за спеціальністю, а тому підлягає зарахуванню до стажу роботи, що дає право на отримання надбавки, передбаченою Постанова КМУ № 1418 від 29грудня 2009 року. Суд першої інстанції вірно прийшов до висновків, що позивач проходив військову службу у військово-медичних закладах охорони здоров`я МО СРСР та МО України на посадах лікарів.

Згідно з ч.З Закону України «Про основи законодавства про охорону здоров`я», заклади охорони здоров`я - підприємства, установи та організації, завданням яких є забезпечення різноманітних потреб населення в галузі охорони здоров`я шляхом подання медико-санітарної допомоги, включаючи широкий спектр профілактичних і лікувальних заходів або послуг медичного характеру, а також виконання інших функцій на основі професійної діяльності медичних працівників.

Заклади охорони здоров`я Збройних Сил України перелічені у Наказі Міністра оборони України від 20.05.2004 року № 162, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.06.2004 року за № 692/9291, являються державними установами, фінансуються з державного бюджету, регулюються державними законодавчими актами, в тому числі Законом України «Про оплату праці`від 24.03.1995 року № 108/95. Оплата праці медичних працівників цих установ здійснювалася згідно з умовами оплати праці медичних працівників державних та комунальних закладів охорони здоров`я, що затверджено наказом Міністерства оборони України від 28.02.2006 року № 125 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту Збройних Сил України», постановою Кабінету Міністрів України «Про оплату праці працівників на підставі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери`від 22.08.2005 року №790.

Відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, мають право на безоплатну кваліфіковану медичну допомогу у військово-медичних закладах" охорони здоров`я. Відтак, чинним законодавством передбачено існування військових медичних закладів охорони здоров`я.

Положенням про військове господарство Збройних Сил СРСР також передбачалося

існування військово-медичних закладів.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу Болградської центральної районної лікарні Одеської області відхилити.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 08 листопада 2011року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: І.П.Сидоренко

Судді: Є.С.Сєвєрова

С.О.Погорєлова