Справа № 2214/2374/2012
Провадження № 2/2214/742/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2012 року.

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої - судді Маршал І.М.,

секретаря Мелашенко О.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя виділення у власність 1/3 частини квартири,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя виділення у власність 1/2 частини квартири. В обґрунтування позову вказував, що перебував із відповідачкою у шлюбі, який рішенням суду у грудні 2010 року було розірвано. За період шлюбу вони отримали квартиру АДРЕСА_1, яку оцінює у 160 000 грн. У вказаній квартирі залишилася проживати відповідачка. Позивач просив здійснити поділ спільного майна подружжя та виділити у власність йому 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, вартістю 80 000 грн., виділити у власність відповідачу 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, вартістю 80 000 грн., судові витрати покласти на відповідача.

Представником позивача була подана заява про зменшення суми позовних вимог, в якій вона просила виділити у власність ОСОБА_1 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, вартістю 53 000 грн. та виділити у власність відповідачу 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, вартістю 53 000 грн., судові витрати покласти на відповідача.

За клопотанням представника позивача ухвалою суду від 15.11.2012 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_3

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлений позов із викладених у ньому підстав. Позивач суду пояснив, що заявлений ним позов мав на меті отримання від відповідачки ОСОБА_2 компенсації за належну йому частину квартири, він вважає, що існують перешкоди для його проживання у спірній квартирі.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні просила у позові відмовити. Суду пояснила, що не перешкоджає позивачу проживати у квартирі, він добровільно покинув квартиру АДРЕСА_1 та проживає на разі в іншому місті, вказала на те, що позивач вправі вселитися в квартиру з власної волі і вона цього не заперечує.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, до суду подав заяву із проханням справу слухати у його відсутності, позов не визнає та п росив у позові відмовити.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Судом обєктивно встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі, який рішенням Славутського міськрайонного суду від 06.12.2010 року розірвано. Подружжя має на сьогодні повнолітнього сина ОСОБА_3

За даними свідоцтва про право власності на житло від 23.12.2003 року сторонам належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1.

Проведено реєстрацію права власності на квартиру за кожною із сторін на 1/3 частину квартири, що засвідчується витягом про реєстрацію права валсності на нерухоме майно Славутського БТІ.

Відповідно до ст.ст. 10,11, 60 ЦПК суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності та диспозитивності, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона належними та допустимими доказами повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Право спільної сумісної власності передбачає право кожного із співвласників на все майно, а право спільної часткової власності передбачає право кожного із співвласників на певну частку у спільному майні.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється ( ст. 372 ЦК).

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю( ст. 356 ЦК).

Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом ( ст. 357 ЦК).

Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності ( ст. 370 ЦК).

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержанням від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки ( ст. 364 ЦК ).

При таких обставинах квартира не може бути об'єктом поділу спільного майна подружжя на підставі ст.ст.60, 61, 70, 71 Сімейного кодексу.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 4 жовтня 1991 року Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок передбачено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток житлового будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру).

Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки в будинку в натурі неможливий, суд може встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя виділення у власність 1/3 частини квартири відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Маршал І. М.