Справа № 6-35/1529/12
Татарбунарський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2012 року Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого-судді Семенюк Л.А.

при секретарі Унгурян Т.В.

за участю адвоката

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відділу державної виконавчої служби Арцизького районного управління юстиції про розяснення судового рішення,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 18 лютого 2010 року, ухваленому у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено вимоги позивача та вирішено усунути перешкоди ОСОБА_1 в здійсненні нею прав власності відносно своєї будівлі, зобовязавши ОСОБА_2 виконати зовнішній водостік в сторону своєї будівлі, організувавши водовідвід з реконструйованої нею покрівлі господарських споруд на межі суміжних земельних ділянок, розташованих в м.Татарбунари по вул.23 серпня № 42а та №38 з обовязковим погодженням конструкцій яких з позивачем по справі. Вказане рішення набрало законної сили та знаходиться на виконанні у відділі державної виконавчої служби Арцизького районного управління юстиції Одеської області.

Зазначене рішення є зобовязуючого характеру, оскільки зобовязує боржника ОСОБА_2 виконати певні дії (виконати зовнішній водостік в сторону своєї будівлі, організувавши водовідвід з реконструйованої нею покрівлі господарських споруд на межі суміжних земельних ділянок, розташованих в м.Татарбунари по вул.23 серпня № 42а та №38 з обовязковим погодженням конструкцій яких з позивачем по справі), які можуть бути виконані лише боржником та обовязково погоджені зі стягувачем.

Начальник відділу ДВС Арцизького районного управління юстиції Одеської області звернувся до суду із заявою про розяснення судового рішення в порядку ст.221 ЦПК України, оскільки воно для нього є не зрозумілим, де просить розяснити, які саме заходи примусового виконання повинен провести державний виконавець, в яку саме сторону своєї будівлі зобовязати боржника виконати зовнішній водостік по примусовому виконанню виконавчого листа, виданого 12.11.2010 року Татарбунарським районним судом Одеської області по справі №2-58/2010.

В судове засідання представник відділу ДВС Арцизького районного управління юстиції Одеської області та особи, які брали участь у справі, не зявились, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи, що не перешкоджає розгляду заяви.

Вивчивши матеріали зазначеної вище цивільної справи та поданої заяви, суд розяснює заявнику, що матеріалами вищезазначеної цивільної справи встановлено, і це закріплено в судовому рішенні, що державний виконавець має зобовязати боржника ОСОБА_2 виконати зовнішній водостік в сторону своєї будівлі, організувавши водовідвід з реконструйованої нею покрівлі господарських споруд на межі суміжних земельних ділянок, розташованих в м.Татарбунари по вул.23 серпня № 42а та №38 з обовязковим погодженням конструкцій яких з позивачем по справі. При цьому, друга юридична адреса будівлі, що належить боржниці ОСОБА_2 по вул. Горького, 16 в м.Татарбунари ніякого відношення до справи не має, тим більш, що в рішенні однозначно вказано, що примусові дії необхідно провести на межі суміжних земельних ділянок, розташованих по вул.23 серпня,42а та вул.23 серпня,38 в м.Татарбунари Одеської області.

Також в судовому рішенні однозначно вирішено зобовязати ОСОБА_2 виконати зовнішній водостік в сторону своєї будівлі, організувавши водовідвід з реконструйованої нею покрівлі господарських споруд на межі суміжних земельних ділянок, розташованих в м.Татарбунари по вул.23 серпня № 42а та №38. Тому запитання заявника: «в яку саме сторону своєї будівлі зобовязати боржника виконати зовнішній водостік» звучить, досить таки, недоречно, оскільки судом встановлено, що боржниця навмисно встановила спірний зовнішній водостік з реконструйованої нею покрівлі господарських споруд без додержання нахилів при виконанні шиферної покрівлі, у двір (сторону) стягувача, що призвело до руйнування зовнішньої стіни суміжної будівлі стягувача та спричинило їй матеріальні збитки. Тому, із рішення суду однозначно випливає, що зовнішній водостік має бути виконаний в сторону будівлі (двору) боржника ОСОБА_2 на межі суміжних ділянок, що зазначені в рішенні суду.

Що стосується обовязкового погодження конструкцій зовнішнього водостоку, через який, фактично, й виник спір, зі стягувачем, то суд однозначно розяснює державному виконавцю, що не згода ОСОБА_1 з проектом конструкцій зовнішнього водостоку, надісланих їй 22.02.2012 року, не означає неможливість отримання вказаного погодження, оскільки заперечення стягувача щодо вказаного проекту мають бути ураховані та погоджені з нею виконавцем проекту, тим більш, що в матеріалах справи міститься ліцензійний висновок (а.с.29-31) експерта, який влаштовував позивачку- стягувача, та в якому запропоновано відповідачці виконання ряду будівельних робіт для усунення відводу атмосферних опадів, які стікають з покрівлі реконструйованих нею господарських споруд та спричиняють шкоду стягувачці.

За таких обставин, суд вважає, що рішення суду є досить таки зрозумілим, а тому не може викликати необхідності в його розясненні державному виконавцю, як тепер, так і в подальшому.

Керуючись ст.221, 293 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву відділу державної виконавчої служби Арцизького районного управління юстиції про розяснення судового рішення задовольнити частково.

Розяснити відділу державної виконавчої служби Арцизького районного управління юстиції, що державний виконавець має вжити примусові заходи щодо зобовязання боржника виконати зовнішній водостік, організувавши водовідвід з реконструйованої нею покрівлі господарських споруд в сторону своєї будівлі (двору), тобто боржника, на межі суміжних земельних ділянок, розташованих по вул.23 серпня,42а та вул.23 серпня,38 в м.Татарбунари Одеської області. При цьому проект конструкцій зовнішнього водостоку має бути обовязково погоджений зі стягувачем ОСОБА_1 Це означає, що заперечення останньої, надані державному виконавцю, мають бути ураховані та погоджені з нею виконавцем проекту конструкцій зовнішнього водостоку покрівлі господарських споруд, на межі суміжних земельних ділянок.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд протягом 5 днів з дня її проголошення, а особою, без участі якої було постановлено ухвалу протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Семенюк