Справа № 2-3389/11
21 березня 2012 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - Казака С.Ю.
при секретарі - Богдановській Т.В.
за участю позивачки - ОСОБА_1
представника третьої особи - Сокол І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кіровської районної у м.Дніпропетровську ради, треті особи Дніпропетровська міська рада, П`ята Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-
Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування посилаючись на наступні підстави. З 1956 року її батько ОСОБА_2 та Мати ОСОБА_3 проживали в будинку АДРЕСА_1 . У вказаному будинку проживала та проживає по теперішній час також вона позивачка. Власником вказаного будинку згідно технічного паспорту ДМБТІ станом на жовтень 1988 року був її батько. ІНФОРМАЦІЯ_1 її батько помер. Вона та її мати юридично спадщину не оформляли, але прийняли її фактично, проживаючи в будинку зі спадкодавцем на день смерті. В травні 2011 року вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак їй пояснили, що видати свідоцтво після смерті батька не можуть, оскільки будинок не був належним чином зареєстрований та порекомендували звернутись до суду. В зв`язку з цим, просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_2 право власності на будинок АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні позивачка позовну заяву підтримала та, посилаючись на викладені в позові підстави, просила задовольнити останній в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. Про день та час слухання справи відповідач повідомлявся належним чином.
Представник третьої особи Дніпропетровської міської ради в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову.
Представник третьої особи П`ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився. В наданій заяві просили провести розгляд справи за відсутності їх представника.
Суд заслухавши пояснення позивачки, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Судом встановлено, що позивачка зареєстрована та проживає в домоволодінні АДРЕСА_1 (а.с.5).
Також у вказаному домоволодіння проживає її мати ОСОБА_3 та проживав батько позивачки ОСОБА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 10.09.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпропетровського обласного управління юстиції (а.с.17).
В травні 2011 року позивачка звернулась до П`ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_2 та отримала відповідь про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на домоволодіння та земельну ділянку, з рекомендацією звернутись до суду (а.с.8).
Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України виникнення право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Відповідно до ч.3 ст.126 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.
Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).
Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.
Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Згідно із ч.1,2,3 ст.376 ЦК житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.
Відповідно до ч.2 ст.16 Закону України «Про основи містобудування`будівельні норми, державні стандарти, норми і правила щодо планування, забудови та іншого використання територій, проектування і будівництва об`єктів містобудування розробляються і затверджуються спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань містобудування та архітектури, іншими центральними органами виконавчої влади в порядку, визначеному законом.
Проектування та здійснення будівництва об`єктів здійснюється в порядку, передбаченому ст.26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
За змістом пп.1 п."б" ч.1 ст.31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні`прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у порядку, встановленому законодавством, відноситься до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи самовільно збудоване домоволодіння АДРЕСА_1 в передбаченому законом порядку в експлуатацію не приймалось. Технічна інвентаризація домоволодіння проводилась ще в жовтні 1988 року та новий технічний паспорт з усіма поточними змінами позивачкою не надано.
Крім того. відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
А відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Разом з тим, позивачкою у відповідності до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України не надано будь-яких доказів щодо будівництва спірного домоволодіння її батьком, останнє, за життя ОСОБА_2 , за ним у встановленому законом порядку зареєстровано не було, а отже право власності на вказане домоволодіння не входило до складу спадщину після померлого ОСОБА_2 .
З урахуванням зазначених вище обставин та положень закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є такими, що не ґрунтуються на законі та в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.125,126 Земельного Кодексу України, ст.105 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст.331,376,1216,1218 ЦК України, ст.16 Закону України «Про основи містобудування», ст.26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст.10,11,27,58-61,88,169,213-215 ЦПК України, суд
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Кіровської районної у м.Дніпропетровську ради, треті особи Дніпропетровська міська рада, П`ята Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.
Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя С.Ю.Казак