Справа №2-733 Головуючий у суді у 1 інстанції - Литовка
Номер провадження 22-ц/1890/505/12 Суддя-доповідач - Шевченко
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2012 року м.Суми

Колегія суддів з розгляду справ цивільного судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Шевченка В. А.,

суддів - Хвостика С. Г., Таран С. А.,

при секретарі Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 28 грудня 2011 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення сум заборгованості за договором позики та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 з позовом, у якому вказував, що 28 лютого 2008 року вони уклали договір позики, за яким він передав відповідачеві 2700 грн. строком до 01 березня 2008 року.

Посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобовязань і враховуючи встановлений індекс інфляції за час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, позивач просив стягнути з відповідача загальну суму заборгованості у розмірі 4308 грн. 17 коп. та 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 28 грудня 2011 року на часткове задоволення позову постановлено стягнути з відповідача на користь позивача 4308 грн. 17 коп. заборгованості за договором позики.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову і закриття провадження у даній справі.

В частині вирішення спору про відшкодування моральної шкоди рішення не оскаржується.

Колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що оскільки 28 лютого 2008 року сторони уклали договір позики, за яким позивач передав відповідачеві 2700 грн. строком до 01 березня 2008 року, які останній не повернув.

Утім з таким висновком погодитися не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи і ґрунтується на невірному застосуванні судом норм матеріального права.

Зі змісту розписки від 28 лютого 2008 року, складеної від імені ОСОБА_1, слідує, що він винен ОСОБА_2 2700 грн., які зобовязувався повернути до 01 березня 2008 року (а. с. 8).

У розписці позивача від 28 лютого 2008 року йде мова про те, що грошову суму в розмірі 9200 грн. він отримав і претензій до відповідача не має (а. с. 19).

Заперечуючи проти позову, відповідач вказував, що спірні правовідносини у нього з позивачем виникли внаслідок придбання ними у 2007 році для спільного ведення підприємницької діяльності автомобіля «Фольксваген Транзит», який у подальшому вони вирішили залишити у його користуванні, за що він повинен був сплатити позивачеві 9200 грн. Оскільки 28 лютого 2008 року у нього було лише 6500 грн., він склав розписку про наявність боргу перед позивачем у розмірі 2700 грн. У дійсності ж ніяких коштів за розпискою позивач йому не передавав.

Увечері 28 лютого 2008 року він доплатив позивачеві 2700 грн., у звязку з чим той склав розписку про отримання 9200 грн. і відсутності до нього претензій.

Сам позивач теж визнав, що борг відповідача перед ним виник не внаслідок передачі грошей, а у звязку із розрахунком між ними за вказаний автомобіль.

Зазначена обставина, як така, що визнана обома сторонами, згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК доказуванню не підлягає.

У позовній же заяві позивач свої вимоги обґрунтовує наявністю укладеного між ним і відповідачем саме договору позики, за яким в силу ст. 1046 ЦК одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Втім наведені вище дані свідчать про виникнення між конкретними сторонами спірних правовідносин не з договору позики, а з інших підстав, які не були предметом даного судового розгляду.

Тому з огляду на положення ч. 1 ст. 11 та ч. 1 ст. 303 ЦПК, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія приходить до висновку про те, що оскаржуване рішення на підставі п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові, що до речі, не позбавляє позивача можливості предявити до відповідача позов з інших підстав.

Доводи заявника, про те, що цей спір має вирішуватися в порядку господарського судочинства не заслуговують на увагу, оскільки на час складання розписок щодо грошових зобовязань, з приводу яких і виник даний спір, відповідач ще не мав статусу фізичної-особи підприємця (а. с. 112).

Тому незважаючи на те, що у позовній заяві сторони значаться як фізичні особи-підприємці, даний спір має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з позивача на користь відповідача необхідно стягнути 107 грн. 30 коп. на компенсацію сплаченого в апеляційному суді судового збору.

Керуючись ст. ст. 88, 303, 304, 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 314, 316 ЦПК України, колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 28 грудня 2011 року в частині вирішення спору про стягнення сум заборгованості за договором позики скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення сум заборгованості за договором позики відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 107 грн. 30 коп. на компенсацію судового збору за розгляд справи в апеляційному суді.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього дня на нього може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -