Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-1765/2012р. Головуючий у 1-й інстанції: Галчанський С.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2012 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Спас О.В., суддів Маловічко С.В., Каракуші К.В.,

при секретарі Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 06 липня 2011 року в справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Оріхівського РЕМ до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, -

ВСТАНОВИЛА :

У травні 2011 року ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Оріхівського РЕМ звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, в якому зазначило, що відповідач є споживачем електроенергії, яку надає ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Оріхівського РЕМ. 28 квітня 2005 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про користування електричною енергією № 071381 (особовий рахунок 071381). З 06 жовтня 2003 року по 30 березня 2011 року відповідач не проводив розрахунки за спожиту електричну енергію, та заборгованість за цей період складає 1459 грн. 21 коп.Оскільки відповідач добровільно погасити цю заборгованість не бажає, позивач просив суд стягнути її з відповідача в судовому порядку.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 06 липня 2011 року позов задоволено.Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ВАТ «ЗАпоріжжяобленерго» в особі Оріхівського РЕМ заборгованість в розмірі 1459,21 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Оріхівського РЕМ суму сплаченого державного мита в розмірі 51 грн. та суму витрат з ІТЗ розгляду справи в розмірі 30 грн., а всього 81 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, при ухваленні рішення порушено норми матеріального і процесуального права, тому просить рішення суду першої інстанції скасувати із закриттям провадження у справі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення апелянта і його представника, представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи в повному обсягу заявлений позивачем позов, суд першої інстанції виходив із того, що є доведеним розмір заборгованості відповідача за спожиту електроенергію показами лічильника.

Апелянт наголошує на тому, що протягом періоду, за який стягується заборгованість, його трьохфазний лічильник був несправним, здійснював «самохід», що встановлено численими актами, тому в нього малась переплата, а не заборгованість за спожиту електроенергію.Крім того, посилався на те, що судом не враховані всі сплачені ним суми.

Перевіривши ці доводи апелянта, колегія встановила, що вони частково підтверджуються матеріалами справи.

Згідно наданого позивачем розрахунку, який складений на підставі електронного витягу по особовому рахунку № 071381, який відкрито на ім»я ОСОБА_2 щодо споживанням ним електроенергії за адресою с. М.Токмачка, вул. Шевченка, буд. 93, в нього мається заборгованість за період з 06.10.2003р. по 30.03.2011р. в сумі 1459,21 грн. / а.с. 4, 5/.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 належним чином не був повідомлений про єдине судове засідання у справі, яке відбулось 06 липня 2011р. та в якому ухвалено оскаржуване рішення, колегія у відповідності до ч. 2 ст. 303 ЦПК України прийняла від апелянта нові докази, які не були надані до суду першої інстанції з поважних причин, а також витребувала з Оріхівського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на неправомірні дії Оріхівського РЕМ щодо неусунення «самоходу» лічильника.

Оріхівським районним судом спрямовані на запит апеляційного суду дві цивільні справи № 2-3/2000 за скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на неправомірні дії Оріхівського РЕМ щодо відключення електроенергії 28.03.1998р. та № 2-3-06 за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Оріхівського РЕМ про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, пов»язаної з відключенням електроенергії. Цивільної справи за скаргою ОСОБА_2 на неправомірні дії РЕМ щодо неусунення «самоходу» лічильника до апеляційного суду не надано.

Апелянт та його представник, зазначаючи зі свого боку, що існує рішення суду про визнання неправомірними дій Оріхівського РЕМ щодо неусунення «самоходу» лічильника, такого рішення не надали. Отже, колегія вважає, що такі доводи апелянта нічим не підтверджені, і тому не беруться до уваги.

ОСОБА_2І вказуює на те, що «самохід» його трьохфазного лічильника, внаслідок чого диск лічильника рухався при відключенні від електроенергії електроустановок будинку, підтверджується чисельними актами, складеними комісією.

Дослідивши ці надані відповідачем акти, колегія встановила, що вони складені 02 грудня 2002р,, 19 лютого 2002р., 24 квітня 2002р., 17 травня 2002р./ а.с. 41-44/, тобто в період, за який відсутня заборгованість у відповідача, та, відповідно, відсутні і вимоги до нього з боку енергопостачальника за цей період. В акті від 04 листопада 2003р., хоча і зазначено про «самохід» лічильника, але не встановлено, на скільки Квт перевищено показник фактичного споживання / а.с. 45/.

В матеріалах справи міститься лише єдиний акт звірки з оплати електроенергії абонентом ОСОБА_2, складений постачальником, проте він також не стосується періоду, за який стягується заборгованість, а висвітлює період до 1998р. / а.с. 49/.

Відповідачами складені розрахунки у вигляді табличних даних за період з 11.03.1998р. по 30.03.2011р., згідно яких надаються дані з квітня 1998р./ а.с. 50-51/. Проте ці розрахунки не можуть бути прийняті до уваги, оскільки суперечать відомостям іншого вище-

зазначеного акту від 02 грудня 2002р., за яким безпідставно враховано лічильником 4000 квт. саме станом на 02.12.2002р., а в розрахунках відповідача ці відомості датовані 29.04.2005р.,

що свідчить про те, що наближенням цього факту майже на 2,5 роки відповідачі штучно зменшують розмір заборгованості. Крім того, зазначені в таблиці відповідача платежі не підтверджуються відповідними квитанціями про їх сплату, а зазначені відповідачем нарахування лічильника не відповідають тим, які підтверджуються випискою по рахунку споживача № 071381.

Згідно наданого апелянтом в ході апеляційного перегляду справи акту № 32 від 01 квітня 2005р., складеного працівниками Оріхівського РЕМ в присутності споживача ОСОБА_2, усунено «самохід» трьохфазного лічильника, але різниця між фактично спожитою та безпідставно нарахованою цим лічильником електроенергією не визначена. Зазначено в акті про наявність заборгованості за спожиту електроенергію станом на 01.04.2005р., але споживачем дописано, що «заборгованості не мається».

Таким чином, за період з 06.10.2003р.-30.03.2011р. документально встановлено лише один випадок «самоходу» - 01.04.2005р. без визначення зайво нарахованої суми електроенергії. Проте нарахована енергопостачальником за період з 06.10.2003р. по 29.04.2005р. сума за спожиту електроенергію в розмірі 107,14 грн. фактично сплачена споживачем у сумі 99,19 грн. / а.с. 4, 5/.

З наданої позивачем виписки по рахунку вбачається. що повністю споживач перестав сплачувати за електроенергію з 29.04.2005р., внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 1459,21 грн.

Дослідивши надані відповідачем квитанції про оплату за електроенергію за період з 06.10.2003р. по 30.03.2011р. та співставивши їх з випискою по рахунку, колегія встановила, що деякі сплачені суми не вирахувані позивачем із загальної суми заборгованості за цей період.

Для повного та всебічного розгляду справи, колегією робилась перерва у її слуханні та надавалась можливість стронам здійснити акт звірки. Відповідачі з»явились до Оріхівського РЕМ та написали заяву про здійснення перерахунку, проте їм було відмовлено. Представник позивача з цього приводу пояснював, що споживачі не надали оригіналів квитанцій, та у цьому питанні повинен розібратись суд за наявності відповідного позову на розгляді.

За таких обставин, колегією прийняті до уваги ті квитанції про сплату, які відповідають за особовим рахунком № 071381, призвищем споживача - ОСОБА_2, адресою: с. М.Токмачка, вул. Шевченка, буд. 93 та пероду заборгованості з 06.10.2003р. по 30.03.2011р. / а.с. 53-54, 75/, та загальний розмір сплати по яких скаладає:: 52,89 грн. + 38,25 грн. +39,00 грн. + 14,40 грн. + 72,43 грн. + 38,25 грн. = 255,22 грн.

Зазначена сума як фактично сплачена підлягає вирахуванню із суми заборгованості: 1459,21 грн. 255,22 грн. = 1203,99 грн. ОСОБА_1 сума 1203,99 грн. є підтвердженою матеріалами справи та підлягає стягненню з відповідача.

На думку апелянта, на відсутність заборгованості у нього вказує акт допуску на підключення до електричної мережі електроустановки від 24.10.2011р., проте такий акт не є належним та допустимим доказом, яким може підтверджуватись такий факт.

За викладених обставин, доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, а саме про те, що не враховані квитанції про сплату та сума заборгованості визначена неправильно, тому у відповідності до вимог пп. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду слід змінити, зменшивши суму заборгованості до 1203,99 грн.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 06 липня 2011 року у цій справі змінити в частині розміру стягнутої суми, зменшивши її до 1203,99 грн.

В частині судових витрат залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: