Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22 ц 3365 / 2012 р. Головуючий у 1-й інстанції: Бахаєв І.М.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2012 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

ОСОБА_2,

ОСОБА_1,

при секретарі: Свинаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 квітня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільно нажитого майна, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ сумісного майна подружжя та визнання права власності на ? частину земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2011 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом ОСОБА_4 про поділ спільно нажитого майна, мотивуючи свої вимоги тим, що з 1996 року почала спільно проживати з відповідачем у належному йому будинку № 198 по вул. Фрунзе с. Костянтинівка Мелітопольського району.

26 березня 1998 року вони зареєстрували шлюб і проживали у фактичних шлюбних відносинах до грудня 2007 року.

У період спільного проживання вони придбали наступне майно: у 2006 році автомобіль ЗАЗ - 11308, державний номер НОМЕР_1, вартістю 18 000 грн.; холодильник НОРД вартістю 1 280 грн.; кухонну мийку вартістю 200 грн.; електропіч вартістю 1 480 грн.; бойлер вартістю 260 грн., усього на суму 21 220 грн. Вказане майно знаходиться у будинку № 198 по вул. Фрунзе у селі Костянтинівна Мелітопольського району Запорізької області.

Крім того, за спільні кошти вони провели у будинок газ та зробили опалення, на що витратили 4 200 грн.; придбали нові вхідні двері за 500 грн.; придбали кахель на кухню, зробили баню, коридор, дві спальні, вітальню, передпокій, на що витратили 3 395 грн.; сплатили робітнику за кладку кухля 1 220 грн.; зробили виноградну арку за 500 грн.; за 1 400 грн. провели телефон у будинок, всього витратили 14 865 грн.

Оскільки добровільно поділити майно ОСОБА_4 не бажає, просила позов задовольнити. Виділити їй з придбаного майна електропіч вартістю 1 480 грн. та стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію за ? частку решти майна, а саме: ? частку вартості автомобіля у сумі 9 000 грн., ? частку вартості зробленого поліпшення будинку № 198, розташованого по вулиці Фрунзе с. Костянтинівка Мелітопольського району, у сумі 7 432 грн. 50 коп.

У квітні 2011 року ОСОБА_4 подав до суду зустрічний позов, у якому вказав, що згоден сплатити 2 140 грн. за автомобіль. При цьому посилався на те, що фактично він придбаний ще до шлюбу автомобіль НОМЕР_2 обміняв у 2005 році на спірний автомобіль з доплатою 4 280 грн. Згоден також сплатити ОСОБА_3 половину понесених ними витрат за проведення газового опалення до будинку та за проведення телефону, всього 2 000 грн. В решті вимоги колишньої дружини не визнає. Крім того, зазначав, що у період шлюбу вони придбали земельну ділянку, розташовану по вулиці Л.Українки - 18а у с. Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області, яка була на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 24 листопада 2005 року зареєстрована за ОСОБА_3

У зв'язку з тим, що вказана ділянка перебувала у його користуванні з 1993 року, ним доглядалася та використовувалася, а в подальшому по взаємній домовленості з ОСОБА_3 він погодився на передачу ділянки їй як дружині, вважає, що має право на ? частину вказаної земельної ділянки. Просив суд визнати за ним право власності на ? частину земельної ділянки, яка розташованої по вул. Л. Українки 18а в с. Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 квітня 2012 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на електропіч вартістю 1 480 грн.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на холодильник «Норд» вартістю 1 180 грн., мийку вартістю - 200 грн., бойлер вартістю 260 грн., а всього майна на суму 1 640 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 різницю у вартості поділеного майна у сумі 80 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію ? вартості автомобіля ЗАЗ - 110308, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у сумі 2 140 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за зроблені поліпшення в будинку № 198 по вул. Фрунзе в с. Костянтинівка Мелітопольського району у розмірі 2 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за придбаний холодильник «Норд» у розмірі ? частини його вартості в сумі 515 грн.

У задоволені іншої частини позову ОСОБА_3 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на ? частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, яка розташована по вул. Л. Українки 18а в с. Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає , що судове рішення в частині стягнення на її користь 2 140 грн. компенсації вартості автомобіля, 2 000 грн. витрат на відновлення будинку не відповідає фактичним обставинам справи. Просить в цій частині рішення змінити і стягнути на її користь 9 000 грн. за автомобіль та 7 432 грн. 50 коп. у відшкодування витрат на поліпшення нерухомості відповідача. Рішення суду в частині визнання за ОСОБА_4 права власності на ? частину земельної ділянки просить скасувати, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити, оскільки право власності на ділянку вона набула у період, коли не проживала з ОСОБА_4 однією сімєю.

ОСОБА_4 судове рішення в апеляційному порядку не оскаржує.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, заперечення ОСОБА_7, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Пунктом 1 частини 1 статті 307, статтею 308 ЦПК України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін, якщо визнає, що його постановлено з додержанням норм матеріального і матеріального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що сторони з 1996 року почали проживати однією сімєю у будинку ОСОБА_4 по вул. Фрунзе-198 у с. Костянтинівна Мелітопольського району запорізької області. На той момент у ОСОБА_4 у користуванні перебувала також земельна ділянка по провулку Ковпака у с. Костянтинівна, яка в подальшому була замінена на земельну ділянку по вул. Лесі Українки у с. Костянтинівна Мелітопольського району.

26 березня 1998 року вони зареєстрували шлюб ( а. с. 3,8,22 ).

Незважаючи на те, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 березня 2000 року задоволено позов ОСОБА_4 і шлюб між подружжям розірвано, сторони продовжували проживати однією сімєю. Актовий запис про розірвання шлюбу між сторонами здійснений 22 січня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по Мелітопольському району Мелітопольського міського управління юстиції Запорізької області ( а. с. 7,38 ).

Відповідно до вимог ст.ст.60, 61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судом зясовано, що сторони під час спільного сумісного життя придбали холодильник НОРД, кухонну мийку, електропіч, бойлер. Рішення суду в частині поділу вказаного майна сторонами не оскаржується.

Також з 15 березня 2006 року за ОСОБА_4 зареєстрований автомобіль НОМЕР_3 ( а. с. 106-112,125 ). Суд, частково задовольняючи вимоги ОСОБА_3 і стягуючи з відповідача на її користь ? частку вартості транспортного засобу у розмірі 2 140 грн., виходив з того, що автомобіль фактично був обміняний на дошлюбний автомобіль ОСОБА_4 з доплатою 4 280 грн. Під час спільного проживання сторони також сплатили 3 000 грн. за проведення газового опалення до будинку, 1 000 грн. за проведення телефону, у звязку з чим ОСОБА_4 погодився повернути ОСОБА_3 2 000 грн. Суд, стягуючи на користь позивачки 2 140 грн. за автомобіль, 2 000 грн. витрат на проведення опалення та телефону, врахував конкретні обставини справи, навів в рішенні відповідні доводи з посиланням на надані по справі докази.

Вказаний висновок відповідає матеріалам справи, підтверджується поясненнями свідків, є справедливим, узгоджується з положеннями частини 7 статті 57 СК України.

До того ж частиною 1 статті 11, статтею 60 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Твердження ОСОБА_3 про те, що при покупці автомобіля було сплачено 18 000 грн. спільних коштів, а також, що вони за час спільного проживання витратилися на поліпшення будинку, не знайшли підтвердження в ході вирішення спору.

Крім того, в матеріалах справи містяться платіжні документи щодо придбання ряду будівельних матеріалів, однак вони придбавалися у 2009-2010 роках, а не у період спільного проживання сторін ( а. с. 69-73,76-77 ).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що земельна ділянка набута у власність позивачкою у період окремого проживання сторін, також на знайшла підтвердження.

За змістом частини 6 статті 57 СК України суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у звязку з фактичним припиненням шлюбних відносин. При цьому на майно, набуте дружиною і чоловіком, навіть тоді, коли вони не проживають разом у звязку з фактичним припиненням шлюбних відносин, поширюється презумпція права спільної сумісної власності. Тому у разі спору заінтересований особі слід довести, що певне майно було придбане нею уже в період окремого проживання.

З матеріалів справи, у тому числі з тексту позовних заяв ОСОБА_3, вбачається, що вона з відповідачем проживала однією сімєю з 1996 року по грудень 2007 року. Про те, що у січні 2005 року вони припинили спільне проживання і відновили його тільки після отримання у власність спірної земельної ділянки, не знайшло підтвердження при вирішенні спору ( а. с. 1-2,12-13 ). До того ж вказана ділянка була виділена позивачці тільки після отримання згоди ОСОБА_4, у якого у користуванні ділянка перебувала та який не заперечував про передачу ділянки у власність дружині ОСОБА_3 ( а. с. 21-22 ).

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що питання вирішено неправильно.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, які ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 квітня 2012 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: