Справа №2-1194/11
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.06.2012 Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
Головуючої судді - Овчаренко Н.Г.,
при секретареві - Волошиній Л.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум`в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Юсолс», про визнання генерального кредитного договору недійсним,-
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання генерального кредитного договору недійсним.
В підтвердження позивних вимог позивач посилається на те, що між відповідачем та ТОВ «Юсолс»26.10.2007 був укладений генеральний кредитний договір № 0113/07/03-KLMV, згідно умов якого банк надав позичальнику відкличну поновлювану кредитну лінію з максимальним лімітом заборгованості у сумі 4196000,00 грн.
Згідно до п.2.1. кредитного договору (в ред. додаткової угоди від 24.10.08 р.) позивач, в якості фізичної особи виступив фінансовим поручителем ТОВ «Юсолс`шляхом укладення договору поруки, щодо повного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором.
На підставі п.1.1 договору поруки від 27 жовтня 2008 року позивач, в якості поручителя, поручився перед кредитором за виконання ТОВ «Юсолс`зобов`язань за генеральним кредитним договором. Відповідно до умов договору позивач зобов`язався відповідати перед кредитором своїми грошовими коштами та своїм майном.
Положення договору поруки та норми цивільного законодавства підтверджують факт безпосереднього відношення позивача до генерального кредитного договору № 0113/07/03-KLMV,, так як укладений на підставі кредитного договору правочин стосується цивільних прав та інтересів позивача і може суттєво вплинути на їх реалізацію.
Підставою недійсності правочину генерального кредитного договору позивач зазначає недодержання в момент вчинення правочину стороною, а саме кредитором, обов`язкових вимог, які встановлені ч.1 ст.203 ЦК України.
Генеральний кредитний договір не містить відповідальності сторони, зобов`язанням якої є надання кредиту, тобто вимога закону про обов`язковість внесення до умов кредитного договору умову про відповідальність сторін, і зокрема, умову про відповідальність кредитодавця, не виконана, що не відповідає вимогам ст.203 ЦК України, про що вказано у ч.1 ст.215 цього ж Кодексу.
Позивач зазначає про недійсність договору поруки від 27.10.2008 року, так як даний договір є похідним від генерального кредитного договору, забезпечує його виконання і також не може вважатися дійсним у зв`язку з невідповідністю актам цивільного законодавства.
Крім того, у доповненнях до позовної заяви позивач посилається на те, що положення кредитного договору суперечать положенням законів України з огляду на наступне. Ст. 524 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має бути виражено в грошовій одиниці України - гривні. Таким чином, єдиним законним засобом платежу, який застосовуюється в проведенні розрахунків між резидентами на території України є гривня. Використання іноземної валюти на території України як засобу платежу потребує індивідуальної ліцензії Національного банку України, відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання і валютного контролю".
Крім того, позичальник вважає що були порушені його права, як споживача фінансових послуг, які надає банк. Відповідно до ст.21 ЗУ «Про захист прав споживачів, умови договору, що обмежують права споживачів порівняно з правами, встановленими законодавством, визнаються недійсними. Використанні банком іноземної валюти, як кредитних коштів та вимога виконання зобов`язань за договором в іноземній валюті є внесенням в договір умови яка є дискримінаційною, значно погіршує становище позичальника, як споживача порівняно з відповідачем, так як всі ризики знецінення національної валюти України банк покладає виключно на позичальника.
Далі, позивач зазначає, що у забезпечення виконання позичальником обов`язків за договором був укладений не тільки договір поруки № 07-995/08 від 27.10.2008, а й договір іпотеки № 07-846/07 від 26.10.2007.
Позивач вважає, що кредитний договір підлягає визнанню недійсним з підстав п.4 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів». Так як відсоткова ставка за кредитом може змінюватись залежно від зміни облікової ставки НБУ або в інших випадках.
П.3.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту встановлено, що банки мають право ініціювати зміну процентної ставки за кредитом лише в разі настання події, незалежної від волі сторін договору, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку. Банки не мають права змінювати процентну ставку за кредитом у зв`язку з волевиявленням однієї із сторін.
Положення п.5.1 оспорюваного договору не відповідають зазначеним вище вимогам.
Далі позивач зазначає, що кредитний договір набирає чинності в момент, коли за ним будуть передані кредитні кошти.
Згідно із ч.3 ст.3 ЗУ «Про іпотеку`іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання, однак при укладенні іпотечного договору № 07-846/07 від 26.10.2007 року та іпотечного договору № 07-847/07 від 26.10.2007 року ТОВ «Юсолс`ще не були отримані кредитні кошти і тільки 30.10.2007 року кредит був перерахований на рахунок ТОВ «Юсолс», що є підставою для визнання договору кредиту недійсним.
В разі визнання судом недійсним кредитного договору № 0113/07/03-KLMV від 26.10.2007 року, укладеного між ТОВ «Юсолс`та ПАТ «Банк Форум», зазначені договори іпотеки, поруки, укладені сна забезпечення позичальником зобов`язань перед банком, також підлягають визнанню недійсними у судовому порядку.
Просить визнати недійсними: генеральний кредитний договір №0113/07/03-КLMV від 26 жовтня 2007 року, договір поруки від 27.10.2008 року, договори іпотеки №07-846/07 від 26.10.2007 року, № 07-847/07 від 26.10.2007 року, договір поруки № 07-995/08 від 27.10.2008 року та зобов`язати зняти заборону відчуження нерухомого майна.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та, посилаючись на ті самі підстави, просив суд їх задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що між ПАТ «Банк Форум`та ТОВ «Юсолс`було укладено кредитний договір№0113/07/03-КLMV від 26 жовтня 2007 року. Згідно до умов зазначеного кредитного договору відповідач надав ТОВ «Юсолс`кредитну лінію в гривні і в доларах США з максимальним лімітом заборгованості у сумі 4 196 000,00 грн. на строк до 23 жовтня 2009 року. Кредитні кошти були отримані ТОВ «Юсолс`в повному обсязі.
До цього часу ТОВ «Юсолс`по кредитному договору не повернув банку отримані кредитні кошти в сумі 1 240 800,00 грн. і 381 000,00 дол.США а також не сплатив нараховані проценти за користування кредитними коштами.
В укладеному сторонами кредитному договорі сторони передбачили всі необхідні істотні умови , а також і умови стосовно обов`язків і відповідальності сторін (розділ 3 і 4 договору) Пункт 4.3 передбачає відшкодування збитків винною стороною.
З письмовою вимогою стосовно внесення додаткових умов до кредитного договору, ні позичальник, ні позивач до банку не звертались.
Відповідно до вимог ст.215, 203 ЦК України зазначені обставини не є підставою для визнання такої угоди недійсною.
Позивач не ставить питання про визнання недійсним відповідних положень договору, які на його думку суперечать діючому законодавству, а ставить питання про визнання недійсним кредитного договору в цілому, що свідчить про те, що позивач має на увазі уникнути від повернення банку кредитних коштів.
Далі, позивач неправомірно вважає, що умови укладеного договору порушують права позичальника, як споживача відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів», так як споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю. Позичальник є юридичною особою, отже на зазначені кредитним договором правовідносини не розповсюджується дія ЗУ «Про захист прав споживачів».
Статті 47 та 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.
Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».
ПАТ «Банк Форум`має відповідну ліцензію на здійснення кредитування в іноземній валюті. Просить відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.
Представник третьої особи - ТОВ «Юсолс», у судове засідання не з`явився, у попередніх судових засіданнях проти позову не заперечував, просив суд позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі.
Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що між ПАТ «Банк Форум`та ТОВ «Юсолс`було укладено кредитний договір №0113/07/03-КLMV від 26 жовтня 2007 року. Згідно до умов зазначеного кредитного договору відповідач надав ТОВ «Юсолс`кредитну лінію в гривні і в доларах США з максимальним лімітом заборгованості у сумі 4 196 000,00 грн. на строк до 23 жовтня 2009 року. Кредитні кошти були отримані ТОВ «Юсолс`в повному обсязі.
ТОВ «Юсолс`по кредитному договору не повернув банку отримані кредитні кошти в сумі 1 240 800,00 грн. і 381 000,00 дол.США а також не сплатив нараховані проценти за користування кредитними коштами.
Згідно до п.2.1. кредитного договору (в ред. додаткової угоди від 24.10.08 р.) позивач, в якості фізичної особи виступив фінансовим поручителем ТОВ «Юсолс`шляхом укладення договору поруки, щодо повного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором.
На підставі п.1.1 договору поруки від 27 жовтня 2008 року позивач, в якості поручителя, поручився перед кредитором за виконання ТОВ «Юсолс`зобов`язань за генеральним кредитним договором. Відповідно до умов договору позивач зобов`язався відповідати перед кредитором своїми грошовими коштами та своїм майном.
Суд не знаходить підстав для визнання кредитного договору, договорів поруки та іпотечних договорів недійсними.
Статті 47 та 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.
Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».
ПАТ «Банк Форум`має відповідну ліцензію на здійснення кредитування в іноземній валюті. Таким чином, банк має право здійснювати операції з іноземною валютою, в тому числі операції з надання кредитів в іноземній валюті, а тому вираження в іноземній валюті грошового зобов`язання за договором відповідає вимогам законодавства і не вимагає індивідуальної ліцензії, які видаються, якщо термін і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Законодавством не встановлені будь-які обмеження чи вимоги щодо сум та термінів кредитів в іноземній валюті резидентами України, що підтверджується листом НБУ від 29.05.2001 № 28-313/2178 з посиланням на норми Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».
Далі, позивач неправомірно вважає, що умови укладеного договору порушують права позичальника, як споживача відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів», так як споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю. Позичальник є юридичною особою, отже на зазначені кредитним договором правовідносини не розповсюджується дія ЗУ «Про захист прав споживачів».
В укладеному сторонами кредитному договорі сторони передбачили всі необхідні істотні умови , а також і умови стосовно обов`язків і відповідальності сторін (розділ 3 і 4 договору) Пункт 4.3 передбачає відшкодування збитків винною стороною.
Відповідно до вимог ст.ст.215,203 ЦК України зазначені обставини, що в договорі не визначена відповідальність ПАТ «Банк Форум», взагалі не є підставою для визнання угоди недійсною.
Отже, не підлягають задоволенню позовні вимоги, як в частині визнання недійсним основного зобов`язання - генерального кредитного договору, так і похідних договорів поруки та іпотеки, що на них посилається позивач.
Керуючись ст.ст.203,215 ЦК України, ЗУ «Про банки і банківську діяльність», ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд,-
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Юсолс», про визнання генерального кредитного договору №0113/07/03-КLMV від 26.10.2007, договору поруки від 27.10.2008, договорів іпотеки №07-846/07 від 26.10.2007, № 07-847/07 від 26.10.2007, № 07-995/08 від 27.10.2008 недійсним відмовити в повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.Г. Овчаренко