АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2012 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Бреславського О. Г.

суддів: Перепелюк Л.М., Одинака О.О.

секретаря: Тодоряка Г.Д.

за участю: представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на заставлені корпоративні права, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 14 грудня 2011 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2011 ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України»звернулося до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на заставлені корпоративні права.

Посилались на те, що в серпні 2007 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України»та ТОВ ВКТ «Арго»було укладено Генеральну угоду № 7107 N1 від 23.08.2007, відповідно до якої ТОВ ВКТ «Арго»відкрито ліміт кредитних операцій, який складає 90 000 000 (девяносто мільйонів) доларів США, 87 100 (вісімдесят сім тисяч сто) Евро та 19 500 000 ( девятнадцять мільйонів пятсот тисяч) грн. У рамках Генеральної угоди товариству надано 12 кредитів відповідно до 12 кредитних договорів, які включені до Генеральної угоди.

Відповідачі 31.10.2008 уклали з ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України»договір застави №7108Z46 від 31.10.2008 в забезпечення зобовязань ТОВ КВТ «Арго»за Генеральною угодою. Предметом застави виступили корпоративні права на володіння 100 частками статутного капіталу ТОВ ВКТ «Арго», які належать ОСОБА_3, ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності.

Після розгляду 23.03.2011набрало чинності частково змінене рішення господарського суду Чернівецької області від 17.02.2010 про стягнення з ТОВ ВКТ «Арго»заборгованості шляхом звернення стягнення на заставлене майно єдиний майновий комплекс підприємства. Рішенням визначено початкову ціну продажу предмету іпотеки, на яке звернено стягнення у сумі 751 292 106,00 грн. Прострочена заборгованість позичальника станом на 12.08.2011 становить 838 377 043, 15 грн. Після уточнення позовних вимог просили суд в рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ ВКТ «Арго»за генеральною угодою № 7107 № 1 від 23.08.2007 в розмірі 838377043 (вісімсот тридцять вісім мільйонів триста сімдесят сім тисяч сорок три) гривні 15 копійок, звернути стягнення на предмет застави корпоративні права на володіння 100 частками статутного капіталу ТОВ ВКТ «Арго»(), які належать на праві власності ОСОБА_3, шляхом реалізації заставлених корпоративних прав на прилюдних торгах, встановивши початкову ціну продажу за заставною вартістю згідно договору застави № 7108Z46 від 31.10.2008 із змінами та доповненнями в сумі 1000 (одна тисяча) гривень.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 14 грудня 2011 року позов задоволено частково.

У рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ ВКТ «Арго»за Генеральною угодою від 23.08.2007 звернуто стягнення на предмет застави корпоративні права ОСОБА_3 на володіння статутного капіталу ТОВ ВКТ «Арго»вартістю 1000 (одна тисяча) гривень.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Вирішено питання щодо судових витрат.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 14 грудня 2011 року і ухвалити нове, яким відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що рішення суду є необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що заставодержатель набув право звернення стягнення на предмет застави, оскільки боржник неналежно виконував прийняті зобовязання. Висновок суду відповідає вимогам закону та наданим сторонами доказам.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України»та ТОВ ВКТ «Арго»було укладено Генеральну угоду № 7107 N1 від 23.08.2007, за умовами якої ТОВ ВКТ «Арго»відкрито ліміт кредитних операцій, який складає 90 000 000 (девяносто мільйонів) доларів США, 87 100 (вісімдесят сім тисяч сто) Евро та 19 500 000 ( девятнадцять мільйонів пятсот тисяч) грн. У рамках Генеральної угоди товариству надано 12 кредитів відповідно до 12 кредитних договорів, які включені до Генеральної угоди.

У забезпечення виконання зобовязань ТОВ ВКТ «Арго»за Генеральною угодою, відповідачі уклали з ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України»договір застави № 7108Z46 від 31.10.2008, за умовами якої передали у заставу корпоративні права на володіння 100 частками статутного капіталу ТОВ ВКТ «Арго», які належать ОСОБА_3 на праві власності.

З статуту ТОВ ВКТ «Арго»та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб- підприємців серії АД № 605398 вбачається, що ОСОБА_3 є власником 100 часток Статутного капіталу ТОВ ВКТ «Арго».

З матеріалів справи вбачається, що 23.03.2011 набрало чинності частково змінене рішення господарського суду Чернівецької області від 17.02.2010 про стягнення з ТОВ ВКТ «Арго»заборгованості шляхом звернення стягнення на заставлене майно єдиний майновий комплекс підприємства. Рішенням визначено початкову ціну продажу предмету іпотеки, на яке звернено стягнення у сумі 751 292 106,00 грн. Прострочена заборгованість позичальника станом на 12.08.2011 становить 838 377 043, 15 грн., тому відповідно до вимог ст. 589 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про заставу», умов договору заставодержатель набув право звернення стягнення на предмет застави.

Згідно положення п. 1.6, 4.1 договору застави №7108Z46 від 31.10.2008, відповідно до якого за вибором Банку звернення стягнення на предмет застави та порядок реалізації предмета застави здійснюється відповідно до чинного законодавства України та умов цього договору.

Положеннями частини 1 статей 26, 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»передбачено, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, в тому числі продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження на публічних торгах.

Посилання апелянта, про те, що корпоративні права не можуть бути предметом застави, не заслуговують уваги, оскільки в силу ч. 1 ст. 4 Закону України «Про заставу», ст.ст. 116,177, 190 ЦК України, 167 ГК України корпоративні права можуть бути предметом застави і можуть відчужуватися.

Також доводи апелянта про те, що суд вирішив даний спір, не застосувавши ст. 149 ЦК України, є необґрунтованими, оскільки зазначена норма врегульовує правовідносини щодо звернення стягнення на частину майна товариства за особистими боргами учасника перед кредиторами.

Разом з тим, при ухваленні рішення суд першої інстанції помилково не зазначив спосіб звернення стягнення.

Із змісту зміненої позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що позивач ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», як обтяжувач обрав спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження корпоративні права на володіння 100 частками статутного капіталу ТОВ ВКТ «Арго» (), які належать на праві власності ОСОБА_3, шляхом реалізації заставлених корпоративних прав на публічних торгах.

Відповідно до ч.1 ст. 20 Закону України «Про заставу»заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Звертаючи стягнення на корпоративні права як предмет застави, суд правильно визначив, що заставодержатель набув право звернення стягнення на предмет застави - корпоративні права.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»N 1255-IV від 18.11.2003 року, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.

Звертаючи стягнення на заставлене майно, суд, в порушення ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», не зазначив спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження, що має важливе юридичне значення для правильного вирішення справи.

З огляду на викладене, беручи до уваги, що відповідно до договору застави №7108Z46 від 31.10.2008 із змінами та доповненнями заставна вартість предмету застави складає 1000 грн. ( а.с. 16-19), колегія суддів дійшла висновку змінити рішення суду, а саме абзац другий резолютивної частини рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 14 грудня 2011 року викласти в наступній редакції:

У рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ ВКТ «Арго»за генеральною угодою № 7107 № 1 від 23.08.2007 в розмірі 838377043 (вісімсот тридцять вісім мільйонів триста сімдесят сім тисяч сорок три) гривні 15 копійок, звернути стягнення на предмет застави корпоративні права на володіння 100 частками статутного капіталу ТОВ ВКТ «Арго»(), які належать на праві власності ОСОБА_3, шляхом реалізації заставлених корпоративних прав на прилюдних торгах, встановивши початкову ціну продажу за заставною вартістю згідно договору застави № 7108Z46 від 31.10.2008 із змінами та доповненнями в сумі 1000 (одна тисяча) гривень.

У решті рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст.307, 309, 313 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА::

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 14 грудня 2011 року змінити.

Абзац 2-й резолютивної частини рішення суду викласти в наступній редакції:

У рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ ВКТ «Арго»за генеральною угодою № 7107 № 1 від 23.08.2007 в розмірі 838377043 (вісімсот тридцять вісім мільйонів триста сімдесят сім тисяч сорок три) гривні 15 копійок, звернути стягнення на предмет застави корпоративні права на володіння 100 частками статутного капіталу ТОВ ВКТ «Арго»(), які належать на праві власності ОСОБА_3, шляхом реалізації заставлених корпоративних прав на прилюдних торгах, встановивши початкову ціну продажу за заставною вартістю згідно договору застави № 7108Z46 від 31.10.2008 із змінами та доповненнями в сумі 1000 (одна тисяча) гривень.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: