АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 2190/3131/2012
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ.

2012 року липня місяця 26 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Стародубця М.П.

Суддів: Воронцової Л.П., Ігнатенко П.Я.

при секретарі Прохоровій І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою виконавчого комітету Херсонської міської ради на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 23 травня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Херсонської міської ради, третя особа: обєднання співвласників

багатоквартирного будинку «Лугова 33» про встановлення права користування житловим приміщенням,

встановила:

У вересні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вище зазначеним позовом, посилаючись на те, що 10 серпня 2011 року помер її син ОСОБА_2, який був наймачем квартири АДРЕСА_1. Вона ж до 17.10.2008 року була зареєстрована та проживала за вказаною адресою та з 01 січня 2009 року знову повернулася на постійне місце проживання у вказану квартиру, де проживає і на сьогоднішній день. Посилаючись на те, що з померлим ОСОБА_2 вони проживали однією сімєю і вели спільне господарство, позивачка просила визнати за нею право користування житловим приміщенням, розташованим у АДРЕСА_2.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 22 травня 2012 року позов ОСОБА_1 задоволено, визнано за нею право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3.

В апеляційній скарзі на рішення суду виконавчий комітет Херсонської міської ради, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

В письмових запереченнях на1 апеляційну скаргу представник позивачки просить її відхилити.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 суд І інстанції виходив з того, що вона з 01.01.2009 року і до цього часу постійно проживає у спірній квартирі, як член сімї наймача - його мати,несе витрати по утриманню спірної квартири та оплаті комунальних послуг, внаслідок чого набула права користування після смерті сина цією квартирою.

Колегія суддів погоджується з висновком суду з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, і це встановлено судом, 10 серпня 2011 року помер ОСОБА_2 /а.с. 14/, матірю якого є позивачка - ОСОБА_1 /а.с. 22/.

Згідно протоколу №17 засідання президії профкому виробничого обєднання «Дніпро» від 20.08.1991 року ОСОБА_2 на сімю з трьох чоловік було надано 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_4 /а.с. 51/.

З 18 березня 1992 року ОСОБА_1 зареєстрована у квартирі сина і проживала у ній, як член сімї наймача до

17.10.2008року, після чого знялася з реєстрації за даною адресою та вибула до м. Нова Каховка, будинку №60 по вул. Сосновій, де зареєструвала своє місце проживання /а.с. 9,53,54/ у звязку зі склавшимися з сином стосунками.

Як стверджує позивачка, і даний факт знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду справи, з січня 2009 року ОСОБА_1 повернулася на постійне місце проживання до свого сина - ОСОБА_2 у спірну квартиру, як член сімї наймача.

Даний факт підтверджується заявою та довідкою ОСББ «Лугова 33» - управителя житлового будинку, де проживає

позивачка постійно на день смерті сина - 10.08.2011 року і на теперішній час /а.с. 8,44/, поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, голови ОСББ ОСОБА_5, витягом з історії хвороби позивачки з Херсонського військового шпиталю про отримання нею медичної допомоги та обслуговування з січня 2009 року за місцем її постійного фактичного проживання - ум. Херсоні /а.с. 16-18/; квитанціями про оплату нею витрат по утриманню квартири та комунальних послуг /а.с. 10,11/.

Оскільки матеріали справи містять докази, що позивачка постійно проживала зі своїм сином у спірній квартирі з 1992 року і до дня його смерті, і після короткочасного не проживання у ній (з жовтня 2008 року до січня 2009 року) вселилася до квартири в січні 2009 року за згодою сина - наймача квартири, вела з померлим спільне господарство, приймала участь в утриманні квартири, то ОСОБА_1 набула на підставі ст. 65 ЖК України правло користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_4, і колегія суддів погоджується з висновками суду І інстанції.

Посилання апелянта на відсутність' спору між сторонами колегією суддів до уваги не приймається, оскільки не спростовує факту не визнання відповідачем права позивачки користування спірною квартирою.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивачка штучно погіршила свої житлові умови, подарувавши належну їй частку у праві власності у будинку в м. Нова Каховка та зберігаючи до дня смерті свого сина право проживання у зазначеному будинку, тому не має права на набуття права користування спірною квартирою підлягають відхиленню, як такі, що не ґрунтуються на законі і висновки суду не спростовують, оскільки позивачка подарувала належну їй частку у праві власності на будинок у м. Нова Каховка, задовго до дня смерті свого сина ОСОБА_2 та після того, як у січні 2009 року знову вселилася до квартири сина на постійне місце проживання.

Реєстрація ж позивачки у м. Нова Каховка у будинку, що належить ОСОБА_3 на праві власності, що свідчить на думку апелянта про збереження за собою права користування цим будинком та позбавляє у звязку з цим її права користування спірною квартирою, відповідно до приписів ст.ст. 64,65 ЖК України, дана обставина не позбавляє ОСОБА_1 права користування займаним жилим приміщенням, оскільки зареєстрована вона була у приватній власності житловому будинку, а не у будинку державного або громадського житлового фонду.

Доводи апелянта про отримання позивачкою пенсії за віком у м. Нова Каховка, що стверджує факт зберігання за собою права користування будинком у м. Нова Каховка, є безпідставними з огляду на вище зазначене та з огляду на те, що пенсія за віком ОСОБА_1 була призначена задовго до її поселення та реєстрації у спірній квартирі, ще у 1981 році за місцем її, на той час, проживання, а оскільки отримувала вона її через ПАТ «ПриватБанк» необхідності у її переоформленні за новим місцем проживання не було /а.с. 49,56/.

Крім того, суд І інстанції обґрунтовано зазначив, що відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.01.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою про визнання права користування приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сімї наймача (власника) або ж для відмови у цьому.

З огляду на вищезазначене, доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню, а рішення суду залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Херсонської міської ради відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від

травня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: