АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/2974/2012
Номер провадження 22-ц/1690/2974/2012Головуючий у 1-й інстанції Грузман Т.В.
Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2012 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого : Одринської Т.В.

Суддів : Кузнєцової О.Ю., Мартєва С.Ю.

при секретарі: Лутицькій Л.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 13 липня 2012 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, страхової копманії «Статус», ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,-

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2011 року позивач звернувся до Оржицького районного-суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. В позовній заяві посилається на те, що 29.12.2010 року о 9 год. 20 хв. у селі Круподеринці Оржицького району з вини водія ОСОБА_5, який керував автомобілем НОМЕР_1, відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої позивач отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості та було пошкоджено належний йому на праві власності автомобіль НОМЕР_2. Враховуючи, що ОСОБА_5 керував автомобілем НОМЕР_1 за усним дорученням ОСОБА_3, у фактичному володінні якого перебував даний автомобіль, просив саме з нього стягнути завдану йому матеріальну шкоду в розмірі 18 940 грн. 35 коп., що складається з вартості відновлювального ремонту в сумі 18 240 грн. 35 коп. та витрат на проведення оцінки пошкоджень автомобіля в сумі 700 грн. Також просив стягнути з відповідача завдану йому моральну шкоду в сумі 30 тис. грн. та витрати на правову допомогу.

Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 13 липня 2012 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Відшкодовано моральну шкоду на користь ОСОБА_2 шляхом стягнення її з ОСОБА_3 у розмірі 5000 грн. та стягнуто оплата допомоги адвоката у розмірі 386 грн. 92 коп. Всього до стягнення - 5386 грн. 92 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 214 грн. 60 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 13 липня 2012 року скасувати і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції неповно зясовано обставини, що мають істотне значення для справи та невірно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.307, п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд вправі скасувати рішення суду першої інстанції у разі виявлення невідповідності висновків суду обставинам справи, а також порушень або неправильного застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 29.12.2010 року у с. Круподеринці Оржицького району сталась дорожньо-транспортна пригода за участю позивача та водія ОСОБА_5, який керував автомобілем НОМЕР_3. Внаслідок даного ДТП належний позивачу автомобіль НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження.

Крім того, згідно висновку експерта № 350 від 03.08.2011 року та акту судово- медичного дослідження (обстеження) складеного Лубенським міжрайонним відділенням Полтавського обласного бюро СМЕ ГУОЗ Полтавської облдержадміністрації ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки, перелому 4-го ребра зліва по середньо-ключичній лінії, ЧМТ, струс головного мозку, закритого крайового перелому короноподібного відростка правої ліктьової кістки, численні синці та садна обличчя, тулуба, кінцівок, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоровя.

Відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 43 від 27.07.2011 року встановлено, що в діях водія автомобіля НОМЕР_4 ОСОБА_5 вбачаються невідповідності вимог п.п.16.11, 16.15 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному звязку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, водій ОСОБА_2 не мав технічної можливості уникнути дорожньо-транспортної пригоди.

06.09.2011 року водія ОСОБА_5 постановою Оржицького районного суду було звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі п. «в» ст. 6 Закону України «Про амністію» від 08.07.2011 року, кримінальну справу, порушену відносно нього, закрито.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу, виданого Лубенським ВРЕР УМВС України у Полтавській області, 17.10.2008 року, автомобіль НОМЕР_4 належить на праві власності ОСОБА_6 Державним нотаріусом Оржицької державної нотаріальної контори Полтавської області ОСОБА_7

20.07.2010 року державним нотаріусом Оржицької державної нотаріальної контори Полтавської області ОСОБА_7 0.0 було посвідчено довіреність за № 965 від імені ОСОБА_6 на право користування та розпорядження належним йому на праві власності автомобілем НОМЕР_4 ОСОБА_4, а також довіреність за № 966, якою ОСОБА_6 уповноважив ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9 експлуатувати належний йому транспортний засіб ЗІЛ-5301 д.н.з. НОМЕР_5 ( Т. 1 а.с. 223-226).

Місцевим судом вірно встановлено, що на час ДТП автомобіль ЗІЛ-5301 д.н.з. 23- 04 АХ на відповідній правовій підставі знаходився у фактичному володінні відповідача ОСОБА_3. Водій ОСОБА_5 керував даним автомобілем 29.12.2010 року на прохання ОСОБА_3, за його усним дорученням, і це не мало систематичний характер. Даний факт не заперечується сторонами та підтверджується матеріалами справи, в т.ч. протоколами допиту ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_10, що містяться в матеріалах кримінальної справи, порушеної по факту даної дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, не встановлено, що ОСОБА_5 перебував у трудових правовідносинах з ОСОБА_11 Таким чином, будь-яких правових підстав на володіння транспортним засобом ЗІЛ- 5301 д.н.з. НОМЕР_5 на час ДТП у ОСОБА_5 не було.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження своїх позовних вимог щодо завданого розміру матеріальної шкоди в сумі 18 240,35 грн. позивачем, як доказ, надано звіт про оцінку вартості відновлювального ремонту належного йому автомобіля, виконаного 27 січня 2011 року ТОВ «Ресурси-Центр» на підставі укладеного з ними договору. При цьому позивачем було сплачено ТОВ «Ресурси-Центр за виконану роботу 700 грн., що підтверджується відповідною квитанцією № 149 від 27.01.2011 року.

Інших доказів, на спростування визначеної в звіті вартості відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2, належного ОСОБА_2, сторонами не надано. За таких обставин, враховуючи принцип змагальності в цивільному судочинстві, суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги наданий позивачем доказ і відмовив у задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріального збитку.

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала.

Пунктом 5 Постанови ПВС України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана та вина останнього в її заподіянні. Особа звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідно до п.9 Постанови передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин.

Суд першої інстанції вірно дійшов до висновку, що позивачу внаслідок ДТП завдано моральну шкоду, відшкодовувати яку також повинен ОСОБА_3, у фактичному володіння якого на той час перебував транспортний засіб, що є джерелом підвищеної небезпеки. Але при визначенні розміру завданої позивачу моральної шкоди суд в повній мірі не врахував те, що позивачу було завдано тілесні ушкодження середнього ступеню, тривалість та ступінь його страждань при цьому, час, необхідний йому для відновлення втрачених життєвих звязків, а також рівень зусиль та часу, докладених позивачем для відновлення свого порушеного права в звязку із зверненням до суду. Також необхідно врахувати, що шкода завдана з необережності, ступінь вини відповідача ОСОБА_3 при цьому. За таких обставин, виходячи з принципу розумності та справедливості, колегія суддів вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди в сумі 10 тис.грн.

Крім того, судом першої інстанції безпідставно відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо стягнення на користь позивача судових витрат, до яких відповідно до п. 2,3 ч. З ст. 79 ЦПК України належать витрати на правову допомогу та витрати сторін і їх представників, що повязані з явкою до суду. При цьому ч.І ст. 85 ЦПК України встановлено, що до витрат, які повязані з явкою до суду віднесені витрати, повязані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників.

Враховуючи, що представником позивача наданий обґрунтований розрахунок наданих ним послуг з правової допомоги ( а.с. 126 Т. 2 ), які ним надавались відповідно до укладеної між ними угоди від 18.02.2011 року, та підтверджено наданими доказами, вимоги позивача щодо відшкодування понесених ним судових витрат в сумі 8 341 грн. у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, тому апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 3,4 ч. 1ст. 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 13 липня 2012 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 завдану матеріальну шкоду в сумі 18 940, 35 грн., моральну шкоду в сумі 10 000 грн. та судові витрати в сумі 8 341 грн., а всього - 37 281,35 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 396,70 грн.

Зобовязати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_3 замінені під час відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_6 деталі, вузли та комплектуючи частини.

В позовних вимогах ОСОБА_2 до ОСОБА_4, страхової компанії «Статус», ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів.

Судді: (підписи)

Згідно: ОСОБА_1