Справа № 1505/592/2012
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

21 грудня 2012 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого - судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі Мамончик К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору -«Українська екологічна страхова компанія»про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася з позовом до відповідача, третьої особи про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, вказуючи, що 06.12.2009 року з вини відповідача сталася ДТП, в результаті якої чоловіку позивачки -ОСОБА_3 були спричинені смертельні травми, від яких він помер. У зв'язку з цим позивачка просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 43 651, 21 гривень, моральну шкоду у розмірі 200 000,00 гривень та оплату послуг адвоката 6000,00 гривень.

У процесі розгляду справи позивачка неодноразово уточнювала свої позовні вимоги, та згідно останньої уточненої позовної заяви просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 200 000,00 гривень.

Адвокат в інтересах позивачки у судовому засіданні повністю підтримав доводи уточненої позовної заяви та просив її задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала доводи уточненої позовної заяви та просила її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні не погодився з розміром моральної шкоди, яку просить стягнути позивачка, та пояснив, що вважає її завищеною з наступних підстав. Так, відповідач ОСОБА_2 здійснив ДТП з необережності, тобто ненавмисний злочин, більш того, численні експертизи не дали чіткої відповіді стосовно вини ОСОБА_2 У ході судового розгляду справи ОСОБА_2 свою провину не визнав, але погодився на застосування до нього амністії. Також представник відповідача пояснив, що позивачкою не надано відомостей яким чином вона визначила суму моральної шкоди, тобто з чого ця сума складається. На стадії досудового слідства ОСОБА_2 добровільно виплатив позивачці суму у розмірі суду 28 000,00 гривень, що не заперечується позивачкою. Далі, також у добровільному порядку ОСОБА_2 виплатив позивачці суму у розмірі 4 000,00 гривень, тобто взагалі виплатив 32 000,00 гривень. Таким чином, твердження позивачки про те, що відповідач відмовляється добровільно сплачувати їй спричинену шкоду, не відповідають дійсності. З урахуванням виплачених раніше коштів, відповідач ОСОБА_2 визнає позов ОСОБА_1 частково, та згоден оплатити моральну шкоду у розмірі 26 000,00 гривень.

Представник відповідача ОСОБА_5 у судовому засіданні повністю підтримав доводи представника ОСОБА_4 та пояснив, що визнає позов частково, у розмірі 26 000,00 гривень.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступних підставах.

У судовому засіданні встановлено, що 06.12.2009 року відповідач ОСОБА_2 допустив порушення п. 1.2., п. 2.3 б), п.10.1., 11.2., п. 12.1., п.12.3., п. 14.6 в) Правил дорожнього руху, в результаті чого чоловік позивачки -ОСОБА_3 зазнав смертельних травм, від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_5. За цим фактом була порушена кримінальна справа за ч. 2 статті 286 КК України, в ході досудового та судового слідства якої позивачка була визнана потерпілою. Матеріалами кримінальної справи №1-147/11 та постановою від 16 грудня 2011 року Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області встановлено, що відповідач ОСОБА_2 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, яке виразилося у тому, що відповідач ОСОБА_2, керуючи власним технічно справним автомобілем марки «Тойота Корола»державний номер НОМЕР_1, рухаючись по вул. Маяковського в м. Білгород-Дністровському Одеської області зі сторони вулиці Лазо у напрямку вулиці Гагаріна з фактичною швидкістю близько 50 кілометрів на годину, напроти будівлі ВАТ «Гемопласт», в зоні дії дорожнього знаку 5.35.1. «пішохідний перехід»не забезпечив безпечну швидкість руху, не застосував належні прийоми керування транспортним засобом, та маючи об'єктивну можливість виявити перешкоду для руху, а саме мопед «Ямаха», який рухався в зустрічному прямому напрямку, по своїй смузі руху, з включеним світом фар зі швидкістю 40-50 кілометрів на годину, не прийняв заходи для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу чи безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди, з метою обгону автомобіля марки «ВАЗ-21099»державний номер НОМЕР_2 від керуванням ОСОБА_7, який рухався в попутному прямому напрямку по правій смузі проїзної частини, виїхав на смугу зустрічного руху, де відбулося зіткнення з мопедом марки «Ямаха»під керуванням чоловіка позивачки ОСОБА_3 В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи від 29.01.2010 року № 1/1-10, потерпілому ОСОБА_3 були задані тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми у формі травми головного мозку тяжкого ступеня, крововиливу під тверду та м'які мозкові оболонки, перелому правої скроневої кістки, ран голови, закритого розриву лонного зчленування, закритого перелому правої стегнової кістки, відкритого перелому кісток правої гомілки від яких ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в Білгород-Дністровській міській лікарні.Своїми діями ОСОБА_2 скоїв злочин, передбачений ч.2 ст. 286 КК України, а саме, порушення правил безпеки руху особою, яка керує транспортним засобом, що призвело до смерті ОСОБА_3

Згідно постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 грудня 2011 року, ОСОБА_2 було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п. «г»ст.ст. 1, 6 Закону України «Про амністію», кримінальна справа у відношенні нього була закрита.

Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість. і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно статті 27 Конституції України, людині гарантоване невід'ємне право на життя.

Відповідно до ч.2 ст. 14 Закону України «Про амністію»від 8 липня 2011 року - амністія не звільняє від обов'язку відшкодувати заподіяну злочином шкоду, який покладено на винну особу вироком або рішенням суду.

Згідно статті ч.2 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповіданій правовій підставі (договір підряду, оренди тощо) володіє транспортни засобом.

Згідно ч. 5 статті 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкода була завдана снаслідок непереборної сили абр умислу потерпілого.

Частиною 2 статті 1168 ЦК України, передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сімєю.

Тобто законом передбачено, що особи, які мають право на відшкодування моральної шкоди, можуть звернутися до суду з позовною заявою про її відшкодування.

До членів сімї фізичної особи, згідно зі статтею 3 СК України, належать особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечувалось представниками відповідача, ОСОБА_3 дійсно був чоловіком позивачки ОСОБА_1

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»від 31.03.1995 року № 4, (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 р. № 5), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно зі п.1. ч.2. статті 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади АРК, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. При цьому суд враховує конкретні обставини справи, а також вимоги статті 23 ЦК України, зокрема, те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Згідно зі статтею 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Таким чином факт завдання шкоди позивачці є достатньою підставою передбаченою законом для покладання обовязку її відшкодування на відповідача, і ця моральна шкода згідно зі статтею 23 ЦК України полягає у душевних стражданнях, яких позивачка зазнала у зв'язку зі смертю свого чоловіка. При цьому суд враховує конкретні обставини справи, а також вимоги статті 23 ЦК України, зокрема, те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості, а також те, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування, тому суд вважає, що завдана моральна шкода підлягає компенсації грошима з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1, і ця моральна шкода, згідно зі статтею 23 ЦК України, полягає у душевних стражданнях, яких позивачк зазнала у зв'язку із смертю свого чоловіка.

Так, суд приймає до уваги факти того, що у зв'язку зі смертю чоловіка позивачка зазнала великі душевні, моральні страждання, що вплинуло на її стан здоровя, потребувало від неї додаткових фізичних і моральних зусиль, що призвело до погіршення психологічного стану та стану здоровя, порушення сімейних стосунків, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від позивачки додаткових зусиль для організації свого життя внаслідок втрати рідної людини -чоловіка, оскільки у позивачки на утриманні залишилось двоє дітей - дочка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_3) та син -ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_4), тобто на момент смерті ОСОБА_3 позивачка перебувала у декретній відпустці по догляду за дитиною, що також суттєво вплинуло на її моральниц стан, оскільки окрім піклування про малолітню дитину вона була змушена також турбуватися про матеріальне забезпечення своєї родини.

Також суд приймає до уваги факт того, що відповідач ОСОБА_2 у ході досудового та судовго слідства добровільно здійснював позивачці грошові виплати.

Таким чином, з урахуванням ступеня вини відповідача, характеру і об'єму заподіяної позивачці моральної шкоди, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги позивачки та стягнути з відповідача на її користь суму моральної шкоди у розмірі 70 000,00 гривень.

Керуючись ст ст. 3,27 Конституції України, ст. ст.23, 1167, 1168, 1187 ЦК України, Законом України «Про амністію», Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»від 31.03.1995 року № 4, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 -задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, який проживає за адресою : АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, яка проживає за адресою : АДРЕСА_2, моральну шкоду у розмірі 70 000,00 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: