АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/4109/12 Справа № 2-264/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Прозорова М.Л.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 травня 2012 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного

суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Можелянської З.М., Ремеза В.А.

при секретарі: Бондаренко В.В..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою та доповненнями до апеляційної скарги

ОСОБА_2

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради, Дніпропетровської міської ради, виконавчого комітету Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради, Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного виробничого підприємства виконавчого комітету Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради, Комунального підприємства Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_3 (третя особа магазин № 322) про визнання недійсними службового ордеру, акта державної приймальної комісії, рішення виконавчого комітету Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради, свідоцтва про право власності, зобовязання виконати певні дії, визнання права користування частиною допоміжних приміщень, визначення частки позивача у допоміжних приміщеннях,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2011 року, та постановити нове рішення по суті позовних вимог /а.с. 70-74/.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2011 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради, Дніпропетровської міської ради, виконавчого комітету Бабушкінської районної у м.Дніпропетровську ради, Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного виробничого підприємства виконавчого комітету Бабушкінської районної у м.Дніпропетровську ради, Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_3, третя особа - магазин № 22, про визнання недійсними службового ордеру, акта державної приймальної комісії, рішення виконавчого комітету Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради, свідоцтва про право власності, зобовязання виконати певні дії, визнання права користування частиною допоміжних приміщень, визначення частки позивача у допоміжних приміщеннях /а.с.61-66/.

Як на підстави апеляційній скарги, ОСОБА_4 посилається на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права /а.с.70-74/.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 разом з дружиною ОСОБА_5 на траві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1, загальною площею 105,5 кв.м., що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 20.12.1994 року, виданим ВАТ «Дніпробудмаш». ОСОБА_6 квартира, співвласником якої є позивач, розташована на 2 поверсі будинку.

Відповідно до листа КП «ДМБТІ»від 07.07.09р. зазначений будинок №15а зареєстровано за Місцевою радою (КЖРЕВП Бабушкінського району) на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 19.12.96 за № 1791, про що видане реєстраційне посвідчення від 24.06.1998 р.

В судовому засіданні також встановлено, що відповідно до службового ордеру № 80 від 07.02.1997 року, з урахуванням контракту від 25.07.1995 року, укладеного між ОСОБА_7 та виконавчим комітетом Бабушкінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська, ОСОБА_8 була виділена однокімнатна квартира АДРЕСА_2ровську.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання недійсним службового ордеру №80 від 07.02.1997 року, суд обґрунтовано виходив з того, що позивачем не надані відповідні докази про порушення відповідачами порядку включення спірного жилого приміщення до числа службових відповідно до ст. 118 ЖК України, а також не надані доказі про те, що він позивач відповідно до ст. 119 ЖК України мав право претендувати на спірне жиле приміщення.

Крім того, частиною 2 ст. 59 ЖК передбачено, що вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі. Оскільки ордер відповідачам видано у лютому 1997 р., тому саме з цього часу відповідно до ст. 76 ЦК (у редакції 1963 року, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) почався перебіг строку позовної давності й закінчився у лютому 2000 року. З матеріалів справи вбачається, що позов пред'явлено лише у жовтні 2007 року , тобто через сім років після спливу строку позовної давності.

У відповідності до Свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом міської ради народних депутатів 19.12.2001 року відповідно до розпорядження органу приватизації №2/533-2001 від 19.12.2001 року, право приватної власності на зазначену квартиру було зареєстроване за ОСОБА_3 Дане свідоцтво зареєстроване КП «ДМБТІ»м.Дніпропетровська та записано у реєстрову книгу за № 125п-127-254.

Згідно даних Технічного паспорту на приватизовану квартиру, що знаходиться у власності, виготовленого КП «ДМБТІ»при приватизації, вказана квартира розміщена на 1 поверсі будинку та складалася з: коридору, площею 5,6 кв.м., санвузла, площею 2,8 кв.м., кухні, площею 5,7 кв.м., житлової кімнати, площею 11,5 кв.м., кладової (вбудованих шаф), площею 2,4 кв.м., загальною площею 28,0 кв.м.

Як встановлено, коридор поз. VII, площею 6,2 кв.м., та приміщення поз. VIII, площею 21,6 кв.м., є комунальною власністю.

Ці приміщення приєднанні в наслідок перебудови та перепланування до квартири ОСОБА_3 №33, в звязку з чим вони знаходяться у володінні та користуванні ОСОБА_3

Відповідно до технічного паспорту, виготовленого КП «ДМБТІ»станом на 04.09.2007 року, вказана квартира №33 з урахуванням приєднаних зазначених приміщень складається з: коридору поз.1, площею 5,6 кв.м., санвузла поз.2, площею 2,8 кв.м., кухні поз. З, площею 5,7 кв.м., житлової кімнати поз.4, площею 11,5 кв.м., кладової поз.5, площею 2,4 кв.м., коридору поз. VII, площею 6,2 кв.м., приміщення поз. VIII, площею 21.6 кв.м.

Відповідно до ОСОБА_6 державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію перепланованої квартири від 16.06.2008 року була прийнята в експлуатацію збільшена за рахунок приєднання коридору, площею 6,2 кв.м., та нежитлового приміщення, площею 21.6 кв.м., квартира №33 по вул. Карла Лібкнехта, г,.д. 15а в м. Дніпропетровську.

ОСОБА_6 був затверджений рішенням виконавчого комітету Бабушкінської районної у м.Дніпропетровську ради № 468 від 20.06.2008 року та зареєстрований в Управлінні державного архітектурно-планувального контролю Дніпропетровської області.

Вищезазначеним рішенням виконкому було вирішено вважати вказану квартиру після її збільшення за рахунок приєднання вказаного коридору, площею 6,2 кв.м. та нежитлового приміщення, площею 21.6 кв.м., однокімнатною, житловою площею 11,5 кв.м. (житлова кімната поз.4), загальною площею - 55,8 кв.м., складом допоміжних приміщень квартири: коридори поз.1 площею 5,6 кв.м., поз. VII площею 6,2 кв.м., санвузол поз.2 площею 2,8 кв.м., кухня поз.З площею 5,7 кв.м., кладова поз.5 площею 2,4 кв.м., підсобне приміщення поз. VIII площею 21,6 кв.м. Також було дозволено ОСОБА_3 ввести в експлуатацію вказану квартиру після її збільшення, прийняту за актом державної приймальної комісії, затвердженим цим рішенням.

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.09.2008 року, виданого КП «ДМБТІ», Свідоцтва про право власності на нерухоме майно ОСОБА_4 САВ №610009 від 8.09.2008 року, виданого виконавчим комітетом Бабушкінської районної у м.Дніпропетровську ради, ОСОБА_3 на підставі рішення виконавчого комітету Бабушкінської районної у м.Дніпропетровську ради № 468 від 20.06.2008 року є власником квартири АДРЕСА_3 літ. А-6, загальною площею 55,8 кв.м., житловою площею 11,5 кв.м., яка складається з: 1-коридор, 2-санвузол, 3-кухня, 4-житлова кімната, 5-кладова, УІІ - коридор, УІІІ - підсобне приміщення. Дане свідоцтво про право власності видане замість свідоцтва про право власності від 19.12.2001 р.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання недійсним акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію перепланованої спірної квартири від 16.06.2008 року та рішення виконавчого комітету Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради № 468 від 20.06.2008 року про затвердження акту державно приймальної комісії, суд першої інстанції обґрунтовано, згідно вимог ст. 331 ЦК України, виходив з того, що акт складений відповідно до затвердженої форми, за участю повноважених представників контролюючих органів в галузі будівництва, представників санітарно-епідемічної станції Бабушкінського району м.Дніпропетровська, державної пожежної частини, він містить фактичні дані про закінчення перепланування та його безпеку, в ньому відсутні будь-які дані про те, що виконані будівельні роботи перешкоджають експлуатації будь-яких інших приміщень спільного користування у будинку в цілому. Позивачем не надані докази, які б поставили під сумнів наявність кворуму державної приймальної комісії для прийняття рішення про прийняття перепланування до експлуатації та недійсності вказаного ОСОБА_6.

З огляду на наведені обставини, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що факт, бажання позивача користуватися та володіти спірним приміщенням виключає його юридичну заінтересованість оспорювати право власності відповідача ОСОБА_3 на вказане приміщення і правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про право власності ОСОБА_4 САВ № 610009 від 18.09.2008 року та скасування реєстрації права власноті.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про зобовязання ОСОБА_3 привести переплановані приміщення 33 в первісним стан згідно плану поверху інвентарної справи, наданої ДМБТІ відповідно його частки та повернути приміщення 33-1, 33-2, 33-3, V, VI, VII, VIII володільцям квартир а також про зобовязання Дніпропетровської міської ради передати йому в користування приміщення 33-1, 33-2, 33-3 третього підїзду відповідно його частки, суд обґрунтовано виходив з того, що на день розгляду справи набуття ОСОБА_3 права власності на квартиру № 33 відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом міської ради народних депутатів 19.12.2001 року згідно до розпорядження органу приватизації №2/533-2001 від 19.12.2001 року, ніким не скасовано і він є власником вказаної квартири.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання права користування частиною допоміжних приміщень та визначення частки у допоміжних приміщеннях, суд обґрунтовано виходив з того, що позивачем не надано доказів можливості надання йому права в користування 4,27% частиною допоміжних приміщень підвальних поверхів, яка відповідає частці його житлової площі в будинку, та визначення його частки в натурі 16,58 кв.м. допоміжних приміщень підвальних поверхів Крім того, як вбачається з письмового розрахунку частки позивача в натурі, складеному ним в обґрунтування своїх вимог та доданого до позову, його частка складає 16,56 кв.м., що не відповідає змісту його уточненого позову (а.с. 248, 251 т.2).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про зобовязання Бабушкінського КЖРЕВП усунення перешкод в користуванні підвальним приміщенням 33 третього підїзду будинку 15а по вул. Карла Лібкнехта, суд обґрунтовано виходив з того, що в судовому засіданні позивачем не надано будь-яких доказів, що саме КЖРЕВП йому чинилися перешкоди в користуванні спірними приміщеннями та не зазначено яким чином. Крім того, позивачем не зазначено які дії необхідно здійснити КЖРЕВП для поновлення його прав, не зважаючи на розяснення судом його права уточнити позовні вимоги.

Доводи ОСОБА_4 в апеляційній скарзі про те, що квартира АДРЕСА_4 є нежилою і що порушенні його права в частині користування підвальним приміщенням - спростовуєтьс листом КЖРЕВП виконавчого комітету Бабушкінської районної ради м. Дніпропетровська № 55вх від 01.03.2010 року, згідно якого вказана квартира є жилою, що також підтверджується випискою з особового рахунку ОСОБА_3 про сплату ним комунальних послуг та реєстрацію за даною адресою (а.с. 185 т.1, а.с.218, 218 (зворот) т.2). Будь-яких доказів в спростування викладеного позивачем суду не надано.

Крім того, відповідно до документів, які знаходяться в матеріалах справи, приміщення квартири № 33 та приміщення VII і VIII розташовані саме на першому жилому поверсі будинку № 15а по вул. Карла Лібкнехта в м. Дніпропетровську, на якому розташовані також квартири № 3, 12, 13, що підтверджується листом та інформаційною довідкою КП «ДМБТІ»від 07.07.2009 р. № 8155 (а.с.141, 151 т.1), експлікацією приміщень (а.с.183 т.1, а.с.15-16 т.2), Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 18.09.2008 юку, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.09.2008року на імя ОСОБА_3 (а.с.44, 45 т.2), ОСОБА_6 державної приймальної комісії про прийняття квартири в експлуатацію від " 16.06.2008р., рішенням виконкому Бабушкінської районної у м.Дніпропетровську ради №468 від 20.06.2008 ;юку про його затвердження (а.с.210, 220-221 т.2); технічними паспортами на квартиру № 33, виготовленими КП ДМБТІ, свідоцтвом про право власності на житло (а.с.212-214, 216, 216 (зворот т.2).

Доводи ОСОБА_4 в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_3 незаконно заволодів спірними приміщеннями - безпідставні, оскільки як вбачається з пояснень сторін сукупно з даними експлікацій з інвентарної справи, спірна квартира створена спочатку за рахунок приміщень комунальної власності, переданих КЖРЕВП виконавчого комітету Бабушкінської районної ради м. Дніпропетровська, після чого виділена з державного жилого фонду ОСОБА_7, а згодом набута на праві власності відповідачем ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_3 самочинно перепланував квартиру і нежилі приміщення комунальної власності, створивши у такий спосіб нову річ згідно з ст. 332 ЦК України. З огляду на це за ч.2 ст.332 ЦК України суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що належним позивачем у даній справі міг виступати орган місцевого самоврядування, який здійснює право комунальної власності на це майно, проте ніяк не позивач у цій справі.

Разом з цим, враховуючи наступне схвалення проведеного перепланування виконкомом Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради згідно зі ст.ст. 152, 153 ЖК України виключає самочинність будівництва і дозволяє застосовувати загальні правила ч.2 ст.331 і ч.І ст.332 ЦК України, у звязку з чим виникають цивільні відносини щодо розрахунків за використане майно комунальної власності для перебудови, до яких позивач у цій справі відношення не має. В свою чергу вимоги позивача до органів місцевого самоврядування і КЖРЕВП з приводу створення у 1996 році житла з нежитлових допоміжних приміщень за ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»погашені давністю згідно з ст. 80 ЦК УРСР.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи ОСОБА_4 не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315,319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу та доповнення до апеляційної скарги ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді: