АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/2003/2012 Номер провадження 22-ц/1690/2003/2012Головуючий у 1-й інстанції Обревко Л.О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2012 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Дорош А.І.

Суддів: Обідіної О.І., Панченка О.О.

при секретарі: Зеленській О.І.

з участю

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_5

на заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 травня 2011 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, Колективного підприємства «Заводу залізобетонних виробів № 2» про стягнення боргу за договором позики,-

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача ОСОБА_1,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2010 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом. Вказав, що 10.01.2007 р. між ним та ОСОБА_5, яка діяла від свого імені та від імені КПЗВ № 2, був укладений договір позики на загальну суму 101 600,00 грн., строк повернення суми боргу був встановлений до 10.12.2007 р., але за взаємною згодою сторін зазначений термін був змінений та продовжений до 31.12.2008 р. 17.10.2007 р. укладено договір позики на суму 50 400 грн., строк повернення суми боргу був встановлений до 17.11.2007 р., але за взаємною згодою сторін зазначений термін був змінений та продовжений до 31.12.2008 р. 30.07.2008 р. укладено договір позики на суму 54 000 грн., строк повернення боргу був встановлений до 30.07.2009 р. Всього станом на 01.09.2010 р. загальна сума боргу склала 206 000 грн. Просив суд стягнути з відповідачів на свою користь загальну суму боргу 275 782,19 грн. з урахуванням індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми та процентів від суми позики на рівні облікової ставки НБУ, моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. та понесені судові витрати.

Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 травня 2011 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5, колективного підприємства залізобетонних виробів № 2 про стягнення боргу за договором позики задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 та колективного підприємства залізобетонних виробів № 2 , код 05514838, м.Кременчук, 7-й Хорольський тупик, б.1 в солідарному порядку грошові кошти по договорам позики від 10.01.2007 року, від 17.10.2007 року, від 30.07.2008 року у загальній сумі 275 782,19грн з урахуванням втрат від знецінення грошових коштів, 3% річних від простроченої суми та процентів від суми позики на рівні облікової ставки НБУ.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 850 грн. 00 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 60 грн., та витрати на правову допомогу в сумі 1500грн, а всього 2410грн 00 коп.

Стягнуто з колективного підприємства залізобетонних виробів № 2 на користь ОСОБА_2 понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 850 грн. 00 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 60 грн., та витрати на правову допомогу в сумі 1500грн, а всього 2410грн. 00 коп.

В апеляційній скарзівідповідач ОСОБА_5 просить вищевказане заочне рішення місцевого суду змінити, у задоволенні позовних вимог до неї відмовити, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають істотне значення для справи та невірне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно п. 3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 10 січня 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, яка діяла від свого імені та від імені КПЗВ № 2, був укладений договір позики на загальну суму 101 600,00 грн. Відповідно до умов укладеного договору, строк повернення суми боргу був встановлений до 10 грудня 2007 року, але за взаємною згодою сторін зазначений термін був змінений та продовжений до 31 грудня 2008 року (а.с. 16).

17 жовтня 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, яка діяла від свого імені та від імені КПЗВ № 2, був укладений договір позики на загальну суму 50 400,00 грн. Відповідно до умов укладеного договору, строк повернення суми боргу був встановлений до 17 листопада 2007 року, але за взаємною згодою сторін зазначений термін був змінений та продовжений до 31 грудня 2008 року (а.с. 17).

30 липня 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, яка діяла від свого імені та від імені КПЗВ № 2, був укладений договір позики на загальну суму 54 000,00 грн. Відповідно до умов укладеного договору, строк повернення суми боргу був встановлений до 30 липня 2009 року (а.с.18).

ОСОБА_5 боргів не повернула, і на пропозицію ОСОБА_2 про добровільну їх сплату, відповіла відмовою.

Таким чином, за станом на 01 вересня 2010 року загальна сума боргу по укладеним договором позики складала 206 000,00 грн.

Загальна сума заборгованості за договором позики від 10 січня 2007 року складає 141438,29грн з урахуванням: втрат від знецінення грошових коштів (згідно встановленого індексу інфляції з урахуванням індексів інфляції за період з 01.01.2009 року по 01.09.2010 року 16865,60грн; 3% річних від простроченої суми 17895,49грн; процентів від суми позики на рівні облікової ставки НБУ від суми позики 5077,20грн. (а.с. 9-10).

Загальна сума заборгованості за договором позики від 17 жовтня 2007 року складає 70162,10грн з урахуванням: втрат від знецінення грошових коштів (згідно встановленого індексу інфляції з урахуванням індексів інфляції за період з 01.01.2009 року по 01.09.2010 року 8366,40грн; 3% річних від простроченої суми 8877,10грн; процентів від суми позики на рівні облікової ставки НБУ від суми позики 2518,60грн. (а.с.11-12).

Загальна сума заборгованості за договором позики від 30 липня 2008 року складає 64181,80грн з урахуванням: втрат від знецінення грошових коштів (згідно встановленого індексу інфляції з урахуванням індексів інфляції за період з 01.01.2009 року по 01.09.2010 року 4212,00грн; 3% річних від простроченої суми 4212,00грн; процентів від суми позики на рівні облікової ставки НБУ від суми позики 1757,80грн. (а.с.13-14).

Загальна сума витрат, повязаних зі зверненням до суду становить 4820,00грн.(а.с. 1,2,19).

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив з того, що відповідно до ч 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості , такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 509 ЦК України зобовязаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязаний вчинити на користь другої сторонни (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обовязку. Згідно ст. 610, 611, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно вимог ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Оскільки позивачеві борги не повернуті, прийшов до висновку про солідарне стягнення з відповідачів суми боргу на користь позивача.

Проте, повністю з таким висновком місцевого суду погодитися неможливо, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позтикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Як вбачається із договорів позики, укладених між позикодавцем фізичною особою ОСОБА_2 та позичальником - юридичною особою колективним підприємством залізобетонних виробів № 2, укладених у письмовій формі, позичальником є саме юридична особа - колективне підприємство залізобетонних виробів № 2, від імені якого діяла директор ОСОБА_5, договори позики підписені нею як директором підприємства, скріплені печаткою підприємства.

Покладення цивільно-правової відповідальності за невиконання боргових зобов»язань колективним підприємством на фізичну особу ОСОБА_5 є безпідставним, оскільки між нею, як фізичною особою, та позикодавцем договори позики не укладалися. При ухваленні судового рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_5 боргу, місцевий суд не навів матеріальної норми права, на підставі якої стягнув з неї борг.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у позові до ОСОБА_5 слід відмовити. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача колективного підприємства «Заводу залізобетонних виробів № 2».

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що у рішенні місцевого суду має місце невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, тому рішення суду підлягає частковому скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п. 2, 309 ч.1 п. 3,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5задовольнити.

Заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 травня 2011 року у частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 боргу за договорами позики та судових витрат - скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині по суті позовних вимог.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договорами позики - відмовити за безпідставністю.

Стягнути з колективного підприємства залізобетонних виробів № 2 на користь ОСОБА_2 понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1700 грн. 00 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., та витрати на правову допомогу в сумі 3000грн, а всього 4820грн. 00 коп.

В іншій частині заочне рішення місцевого суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

С У Д Д І :