Справа №2-346/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.03.2012 Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Ходасевич О.В.,

при секретарі Ребізант Ю.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 Терентьєвни, третя особа: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсними доручення і договорів дарування та застосування наслідків недійсного правочину, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги наступними обставинами.

24.08.2007 р. ОСОБА_3 видала довіреність, посвідчену нотаріусом м. Москва РФ ОСОБА_7 за реєстровим № 5Д-2710 на ім'я ОСОБА_4, який мешкає за адресою: Російська Федерація, АДРЕСА_1.

17.11.2007р. Відповідач 1 ... від імені Позивача, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2, з одного боку, та ОСОБА_5 Терентьєвна, громадянка РФ (і.п.н.: НОМЕР_1), яка мешкає за адресою: РФ, АДРЕСА_3, попередньо ознайомлені з вимогами чинного законодавства України щодо недійсності угод, прибуваючи у здоровому розумінні, ясній пам'яті та діючи добровільно, зробили пропозицію укласти договір дарування за місцем проживання однієї із сторін (Дарувальника), а саме у м.Дніпропетровську ..., та уклали договір дарування, що був посвідчений ПН ДМНО ОСОБА_6 від 17.11.2007 року реєстровий № 628.

На думку позивачки, довіреність, є недійсною, так як була видана останньою, на ім'я ОСОБА_4 за реєстровим № 5Д-2710 від 24.08.2007 р. під впливом помилки, що стосувалась, прав та обов'язків сторін, через те, що остання ніколи не мала наміру подарувати свою власність і раніше жодного разу, позивач, не виявляла бажання подарувати будь-кому з рідних, своє домоволодіння та земельну ділянку.

Вищевказана помилка позивачки, стосовно прав та обов'язків сторін під час надання довіреності на ім'я ОСОБА_4 була зумовлена, тим, що, позивачка, по-перше на момент надання доручення досягла вісімдесяти річного віку і з огляду на такий вік, не повною мірою могла розуміти правовий характер одностороннього правочину укладаємого нею, та обсяг повноважень, якими вона наділяла представника.

Крім того, позивачка вважала, що надає довіреність тільки для оформлення та отримання її пенсії.

До допущення помилки стосовно прав та обов'язків сторін, призвело і те, що позивачка, відчувала на собі дію травматичного больового шоку, так як, за двадцять три дня (травма була отримана 01.08.2007 р.) до дня надання вищезгаданої довіреності, отримала важку травму (закрытый подвертельный перелом левого бедра со смещением), згідно виписки з Міської клінічної лікарні № 2, м.Дніпропетровська.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду за № 9 від 06.11.2009 р. Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними: ... правочин, вчинений під впливом помилки ... є оспорюваним....

Наявність же вищезазначеної помилки щодо обставин які мають істотне значення, а саме, помилки позивачки стосовно обсягу прав, які виникли у ОСОБА_4 після надання нею довіреності вказує на наявність обставин зазначених в положеннях ч.1 ст.229 ЦК України, згідно яких: ... якщо особа, яка вчинила правочин, помилилась щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним....

А згідно положень п.2 ч.1 ст.229 ЦК України: ...істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін....

Недійсність договору дарування нерухомого майна-домоволодіння від 17.11.2007 р., реєстровий № 6281, та договору дарування земельної ділянки від 17.11.2007 р., реєстровий №6282, на думку позивачки обумовлена тим, що під час укладання вищезазначених договорів дарування, ОСОБА_4 від імені ОСОБА_3 та в її інтересах, останнім було порушено вимоги положення ч.3 ст.203 ЦК України, відповідно до вимог положень якої: ...волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі..., так як волевиявлення представника за довіреністю ОСОБА_4 не відповідало внутрішній волі його довірителя ОСОБА_3.

Недодержання вищезазначених вимог ст.203 ЦК України під час укладання договору дарування нерухомого майна-домоволодіння від 17.11.2007р., реєстровий №6281, та договору дарування земельної ділянки від 17.11.2007р., реєстровий №6282 вказує на наявність підстав недійсності правочину, що зазначені в ч.1 ст.215 ЦК України, відповідно до положень якої: ...підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою... ст.203 цього Кодексу....

Згідно з п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду за № 9 від 06.11.2009 р. Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними: ... відповідно до частини першої ст.215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною вимог які встановлені ст.203 ЦК....

Приймаючи до уваги все вищеперераховане, позивачка вважає можливим стверджувати те, що довіреність, посвідчена нотаріусом м.Москва РФ ОСОБА_7 за реєстровим № 5Д-2710 на ім'я ОСОБА_4 та укладені на підставі довіреності договори дарування нерухомого майна-домоволодіння від 17.11.2007р., реєстровий №6281, та договору дарування земельної ділянки від 17.11.2007 р., реєстровий №6282 є недійсними.

У звязку з цим позивачка просить суд:

визнати недійсним доручення від 24.08.2007 за № 5Д-2710 на ім'я ОСОБА_4;

визнати недійсними договори дарування нерухомого майна-домоволодіння від 17.11.2007 р., реєстровий № 6281, та договір дарування земельної ділянки від 17.11.2007 р., реєстровий №6282, укладені від імені ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 Терентієвни;

зобов'язати КП ДМБТІ внести зміни до реєстру права власності, змінивши власника домоволодіння №8 по вул. Новосільна у м. Дніпропетровську з ОСОБА_8 на ОСОБА_3 у зв'язку з недійсністю договору дарування як підстави набуття права власності та внести зміни у Реєстр та технічний паспорт домоволодіння № 8 по вул. Новосільна у м. Дніпропетровську;

зобов'язати управління земельних ресурсів внести змінити до реєстру права власності на земельну ділянку площею 0,0412 га., що знаходиться на території Кіровського району м.Дніпропетровська по вул.Новосільна, 8, шляхом заміни власника з ОСОБА_9 на ОСОБА_3 у зв'язку з недійсністю договору дарування як підстави набуття права власності, та внести відповідні зміни до реєстру прав власності на земельну ділянку.

У судовому засіданні позивачка та її представник повністю підтримали заявлені позовні вимоги та просили суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідачів у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову у повному обсязі, суду пояснив, що 24 серпня 2007 року ОСОБА_3 видала довіреність на ім'я ОСОБА_4 на право: бути її представником з питань збору всіх необхідних документів для відчуження належної їй на праві власності земельної ділянки з розташованим на ньому житловим будинком з господарчими будівлями за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Новосільна, буд.8; подарувати від її імені у власність її дочки ОСОБА_9 вищевказану земельну ділянку з розташованими на ній житловим будинком та господарчими спорудами, підписати Договір дарування та інші документи, виконати інші дії зумовлені зазначеною довіреністю.

17.11.2007 року ОСОБА_4 діючи від імені ОСОБА_3 уклав з ОСОБА_5 відповідні договори дарування вищевказаних земельної ділянки і житлового будинку. В подальшому право власності на зазначені земельну ділянку та житловий будинок були у встановленому законом порядку зареєстровані за власником ОСОБА_5

Довіреність ОСОБА_3, яку вона 24.08.2007 року видала ОСОБА_4, на момент укладання зазначених договорів дарування від 17.11.2007 року, була дійсною, що було відповідно до закону перевірено нотаріусом при укладанні зазначених договорів дарування.

Лише в серпні 2009 року, тобто зі спливом майже 2 років, ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про визнання недійсними зазначених вище доручення і договорів дарування.

Як підставу визнання зазначених правочинів недійсними представник позивача послався на вимоги ст.229 ЦК України, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивачка видала зазначену довіреність від 24.08.2007 року під впливом помилки.

З доводами представника позивачки, викладеними в позовній заяві погодитися неможливо з огляду на наступне:

Представник позивачки в судовому засіданні свої уточнені позовні вимоги підтримав, але пояснити в чому ж саме є порушення прав позивачки та вимог закону з боку відповідачів при укладенні зазначених у позові правочинів не зміг, будь-яких доказів в обґрунтування своїх позовних вимог суду не надав.

Навпаки, відповідачі надали суду письмове заперечення проти позову, яке повною мірою стосується і суті уточнених позовних вимог, а також відповідні письмове пояснення та документи - письмові докази в обґрунтування своїх доводів і заперечень.

Так, у своїх письмових поясненнях відповідачка ОСОБА_5 зазначила, що наприкінці липня 2007 року її брат ОСОБА_10 повідомив їй, що її мати (позивачка) отримала травму. Після цього ОСОБА_5 прийняла всі необхідні та дієві заходи для надання позивачці допомоги, незважаючи на свої складні сімейні обставини, величезні матеріальні затрати на лікування та реабілітацію хворої. Лише після її приїзду до м. Дніпропетровська 01.08.2007 року позивачка нею була госпіталізована в травматологічне відділення міської клінічної лікарні №2 м. Дніпропетровська. В результаті належного лікування (в т.ч. проведення операції в м.Москва РФ), організованого відповідачами, належних догляду та піклування з боку відповідачів наслідки травмування позивачки були подолані, що не заперечувала в своєму первісному позові і сама позивачка. Оформлення правочинів, в результаті яких відповідачка ОСОБА_5 стала власником зазначених у позові земельної ділянки і житлового будинку були зроблені позивачкою за її доброї волі, доброго психічного стану та правильного сприйняття предмета, наслідків і інших істотних умов правочину - надання довіреності, що виключає будь-яку помилку з її боку, при дотриманні усіх необхідних норм законів та норм моралі. ОСОБА_5 крім іншого пояснила і наявність іншої довіреності виданої 03.10.2007 року позивачкою на ім'я відповідачки ОСОБА_5 на право розпорядження її пенсією.

Зазначена довіреність була надана позивачкою, за ініціативою та доброї волі останньої, з метою доведення справи щодо дарування її домоволодіння до завершення, оскільки вчинення цих правочинів потребували матеріальних витрат. Однак, відповідачка цим правом на підставі довіреності від 03.10.2007 року не скористалася, правочини були укладені коштом відповідачів.

Зрозумілими є, як зазначила відповідачка, і мотиви дій позивачки щодо вчинення зазначених правочинів, а це можливо вдячність дочці за допомогу і турботу, бажання таким чином убезпечити себе, а також убезпечити своїх двох синів від загрози життю і здоров'ю при можливому поділі в майбутньому її майна між синами з огляду на її похилий вік.

Третя особа по справі приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 надала суду письмові пояснення, в яких зазначила, що вказані в позові договори дарування були посвідчені з дотриманням норм чинного законодавства, для посвідчення вказаних договорів дарування від 17.11.2007 року представником дарувальника була надана довіреність від імені ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_4, посвідчена нотаріусом міста Москва Російської Федерації ОСОБА_7 від 24.08.2007 року, при вчиненні вищезазначених нотаріальних дій нею здійснювалася перевірка юридичного факту представництва за довіреністю шляхом телефонної розмови 17.11.2007 року о 09-00 годині з нотаріусом міста Москва РФ ОСОБА_7, де був з'ясований факт про не скасування чи відміну вищевказаної довіреності станом на 09-00 годину 17.11.2007 року.

Фактичні обставини справи, зазначені в письмових запереченнях, поясненнях відповідачів та третьої особи в повній мірі підтверджені доказами по справі.

Поясненнями свідків у судовому засіданні, письмовими доказами, дослідженими у суді, а саме:

Довіреністю від 24.08.2007 року, в якій зазначено, що ОСОБА_3 доручила ОСОБА_4 (далі мовою оригіналу): быть моим представителем во всех организациях и учреждениях города Днепропетровска, Украина, по вопросу сбора всех необходимых документов для отчуждения принадлежащего мне на праве собственности земельного участка с находящимся на нем жилым домом, с хозяйственными постройками по адресу: Украина, город Днепропетровск, улица Новосельная, дом 8. Подарить от моего имени в собственность дочери ОСОБА_11 вышеуказанный земельный участок с находящимся на нем жилым домом, с хозяйственными постройками, подписать Договор дарения и т.д. .... Зазначена довіреність засвідчена нотаріусом м. Москва РФ Кравцовой Юлией Ивановной. Довіреність підписана ОСОБА_3 власноручно в присутності нотаріуса. Особа ОСОБА_3 нотаріусом встановлена, дієздатність перевірена, про що також зазначено в довіреності. Довіреність також має виконаний власноручно позивачкою запис ОСОБА_12 Александровната власноручний підпис позивачки. Довіреність видана строком на три роки, станом на 17.11.2007 року та станом на час розгляду справи в суді не скасована, (зазначений документ свідчить про дотримання позивачкою під час укладення цього правочину (надання довіреності), а також укладення похідних від нього правочинів (дарування земельної ділянки та будинку) всіх вимог, передбачених ст.ст. 203, 720 ЦК України).

Договором дарування земельної ділянки від 17.11.2007 року та договором дарування житлового будинку від 17.11.2007 року, в яких зазначено, що ці правочини вчинені в тому числі відповідачем ОСОБА_4 на підставі довіреності від 24.08.2007 року від імені ОСОБА_3 (зазначений документ також свідчить про дотримання сторонами правочину всіх вимог, передбачених ст.ст. 203, 720 ЦК України).

Випискою з медичної картки стаціонарної хворої ОСОБА_3 від 14.07.2009 року міської клінічної лікарні № 2 м. Дніпропетровська, за період лікування з 01.08.2007 року по 09.08.2007 року, в якій зазначено, що позивачка була госпіталізована в травматологічне відділення лікарні та виписана в інший лікувальний заклад (зазначений документ свідчить про те, що будь-які дані лікарів чи скарги позивачки на незадовільний психічний стан чи сильний травматичний больовий шок, на будь-які ознаки неадекватності сприйняття дійсності позивачкою - відсутні).

Більш того, зазначений документ також спростовує обставини, які не відповідають дійсності та зазначені в уточненому позові в частині того, що "травма була отримана 01.08.2007 року" і "що позивач відчувала на собі дію травматичного больового шоку так, як за двадцять три дня до надання вищезгаданої довіреності отримала важку травму" (відповідно до зазначеного і інших документів травма позивачкою була отримана на цілий тиждень раніше, а з 01.08.2007 року позивачка була відповідачкою, одразу після приїзду останньої до м. Дніпропетровська, госпіталізована до медичного закладу).

Довідкою міської клінічної лікарні № 2 м. Дніпропетровська від 27.11.2009 року, в якій зазначено, що ОСОБА_3 в період часу з 01.08.2007 року по 09.08.2007 року знаходилася на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні зазначеного лікувального закладу та під час перебування у відділенні вела себе адекватно і консультації психіатра не потребувала.

Виписним епікризом № 3900 на хвору ОСОБА_3, яка лікувалася в клініці ФЕУ Федерального бюро медико-соціальної експертизив м. Москва РФ, за період лікування з 27.08.2007 року по 14.09.2007 року, в якому зазначено, що ОСОБА_3 була встановленим порядком обстежена, проконсультована, в тому числі проконсультована лікарями - терапевтом, хірургом, невропатологом, психологом, виписана в задовільному стані, рекомендовано (з консультацій лікарів в подальшому) лише нагляд травматолога - ортопеда за місцем проживання та нагляд дільничного терапевта (зазначений документ свідчить про те, що будь-які дані лікарів чи скарги позивачки на незадовільний психічний стан чи сильний травматичний больовий шок, на будь-які ознаки неадекватності сприйняття дійсності позивачкою - відсутні).

Про нормальний психічний стан позивачки ОСОБА_3, правильне розуміння нею дійсності в зазначений період часу та відсутність будь - яких розладів психічної діяльності, в результаті чого вона не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними, чи помилитися щодо обставин, до яких вона має відношення, також свідчать наступні документи, а саме:

копія міграційної картки, оформленої на позивачку при перетинанні нею 10.08.2007 року кордону з іноземною державою;

заява позивачки від 9.08.2009 року до міграційної служби м. Москва РФ з проханням надати їй громадянство РФ та прописати її за місцем проживання відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4;

заява позивачки від 25.09.2007 року про закріплення її до лікувального закладу в РФ до отримання громадянства РФ;

довіреність від 3.10.2007 року, власноручно підписана із зазначення прізвища,

ім'я та побатькові позивачкою та надана нею відповідачці ОСОБА_5 на розпорядження

пенсією позивачки (зазначений документ також свідчить про відсутність протягом строку лікування позивачки будь - яких психічних розладів та стану, за якого вона не розуміла значення своїх дій та не могла ними керувати та про бажання позивачкою досягнути мети, задля якої була видана довіреність від 24.08.2007 року, а саме - для подальшого дарування свого майна відповідачці ОСОБА_5Т.).

Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_6 до суду надала письмові пояснення, з яких вбачається, що нею були оформлені договори дарування із дотриманням вимог діючого законодавства шляхом перевірки дійсності доручення від імені позивачки.

Вислухавши учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Позивачка та її представник стверджують у позовних вимогах, що позивачка помилилася щодо обсягу повноважень наданого 24.08.2007 доручення внаслідок психічного розладу через отриману травму.

Представник відповідачів на підставі письмових пояснень відповідачки ОСОБА_5 заперечує її психічний розлад у період видачі доручення.

Суд вважає, що представник відповідачів неправильно витлумачив заперечення відповідачки ОСОБА_5

Так, з письмових заперечень вбачається, що позивачка на момент приїзду відповідачки погано дихала внаслідок довгого лежання у непристосованих умовах, в неї були пролежні, діарея, кожний рух доставляв фізичний біль.

У день призначеної операції головний лікар заявив, що операція неможлива через супутні хвороби серця, ожиріння, а також віку 81 рік, що операція може спричинити печальні результати.

Сама ж відповідачка вважала, що її матері загрожує можлива смерть від запалення легенів, а тому прийняла рішення забрати позивачку до Москви для подальшого лікування, хоча і розуміла, що лікування може бути платним та дорогим.

Суд вважає, що позивачка за наявності такого діагнозу та можливих наслідків переламу, знаходилася у хворобливому стані не тільки фізичного, але і психічного здоровя.

Окрім цього, відповідачка, яка перевезла позивачку до Москви, нехай і у спеціалізованому автомобілі, таким перевезенням спричинила додатковий стрес позивачці та її здоровю.

Посилання представника відповідачів та і самої відповідачки ОСОБА_5 на те, що її мати власноруч написала заяву про надання їй громадянства Росії судом розцінюються як намагання отримати соціальну медичну допомогу в Москві, так як жодного іншого документа про проведення процедури отримання позивачкою громадянства Росії суду не надано.

Позивачці, яка знаходилася у Москві з 10.08.2007, на час видачі доручення ще тільки мала бути проведена операція, до того ж ще не було достеменно відомо, коли саме. Суд вважає, що стан очікування операції будь-якою людиною, а позивачкою похилого віку з придбаними за життя хворобами і поготів, викликає сумніви, хвилювання з приводу результатів операції, чим ставить людину в тривожний стан, коли людина не може у повному обсязі розуміти значення своїх дій та може помилитися стосовно юридичної природи вчиняємих дій.

Видача доручення на імя ОСОБА_4 позивачкою сталася ще до влаштування її до лікарні. З тексту доручення вбачається, що нотаріус не розяснила позивачці зміст вчиняємої дії та її юридичні наслідки, а тому суд вважає, що позивачка видала доручення під впливом помилки, і це доручення має бути визнане недійсним.

Так як договори дарування домоволодіння та земельної ділянки є похідними від доручення, яке судом визнається недійсним, вони також підлягають визнанню недійсними.

Разом з тим позовні вимоги про зобовязання КП ДМБТІ та Управління земельних ресурсів внести відповідні зміни до реєстрів нерухомості задоволенню не підлягають, оскільки ці особи навіть не залучені позивачкою до участі у розгляді справи.

Керуючись ст.229 ЦК України, ст.ст.212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання недійсними доручення і договорів дарування та застосування наслідків недійсного правочину задовольнити частково.

Визнати недійсним доручення на імя ОСОБА_4 від 24.08.2007.

Визнати недійсним договір дарування домоволодіння 8 вул.Новосільній у м.Дніпропетровську від 17.11.2007.

Визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,0412 га, що знаходиться за адресою вул.Новосільна,8, м.Дніпропетровськ, від 17.11.2007.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на домоволодіння 8 вул.Новосільній у м.Дніпропетровську.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,0412 га., що знаходиться за адресою - вул.Новосільна,8, у м.Дніпропетровську.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_13 судові витрати у розмірі 54 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя О.В. Ходасевич