АПЕЛЛЯЦИОННЫЙ СУД ДНЕПРОПЕТРОВСКОЙ ОБЛАСТИ
Справа 2-86/11 Головуючий у 1 першій
Провадження- 22-ц/491/556/12 ОСОБА_1
Категорія 37 (І ) Доповідач Карнаух В.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Карнаух В.В.,

суддів Братіщевої Л.А., Остапенко В.О.,

при секретарі Бондаренко І.В.,

за участю: представників Публічного акціонерного товариства БанкДемарк- ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

представника ОСОБА_4 та приватного підприємства Т.І.К - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_5 , який діє за довіреністю в інтересах відповідача ОСОБА_4 та приватного підприємства Т.І.К. , на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 28 листопада 2011 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства БанкДемарк до ОСОБА_4 , приватного підприємства Т.І.К про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2009 року Відкрите акціонерне товариство БанкДемарк , яке в подальшому змінило назву на Публічне акціонерне товариство БанкДемарк (надалі -Банк), звернулось до суду із позовом до ОСОБА_4 та приватного підприємства Т.І.К(надалі- ПП Т.І.К.) про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки.

В обґрунтування позовних вимог Банк зазначив, що 20 грудня 2007 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 42-065, за умовами якого останній отримав кредитні кошти в сумі 20000 грн. з відсотковою ставкою 20%, з кінцевим терміном повернення 18 грудня 2009 року.

З метою забезпечення своєчасного виконання зобовязань за Кредитним договором між Банком та ПП Т.І.К 20 грудня 2007 року укладено договір поруки № 42-065/1 , згідно умов якого ППТ.І.К., як поручитель, повинен відповідати за виконання ОСОБА_4 договірних зобовязань по кредитному договору.

ОСОБА_4 умови кредитного договору належним чином не виконував, кредит та проценти за користування кредитними коштами своєчасно не сплачував, у зв'язку із чим станом на 14 вересня 2009 року утворилась заборгованість в сумі 13 742,46 грн., з яких: заборгованість за кредитом 11 800,14 грн., заборгованість за відсотками 967,13 грн.; штраф за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом 60 грн.;пеня за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом 15,19 грн.,несплачена щомісячна комісія 900 грн.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 28 листопада 2011 року, в якому усунуто описку ухвалою суду від 26 грудня 2011 року, позов ПАТ БанкДемарк до ОСОБА_4, ПП Т.І.К про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4. та ПП Т.І.К на кокристь ПАТ БанкДемарк борг за кредитним договором № 42-065 від 20 грудня 2007 року та договором поруки № 42-065/1 від 20 грудня 2007 року в сумі 13 742,46 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4та ПП ТІК на користь позивача витрати по сплаті судового збор та витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, який діє за довіреністю в інтересах відповідачів, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвали суду від 28.11.2011 року, якою відмовлено відповідачу у прийнятті зустрічних позовних вимог.

Зокрема судом порушено принцип змагальності сторін, оскільки подання зустрічного позову та його задоволення, на думку представника відповідачів , виключає можливість задоволення позову Банку.

Крім того, вважає, що судом не враховано, що заборгованість стягнуто з ПП Т.І.К., на підставі договору поруки, укладеного між юридичними особами, тому даний спір не підсудний районному суду, а підлягає розгляду у господарському суді.

Також судом не враховано встановлені вироком Дзержинського районного суду преюдиціальні обставини, які не підлягають доказуванню, а саме: факт того, що в рамках кримінальної справи стягнуто на користь Банку з ОСОБА_6 , отримані ОСОБА_7 кошти за кредитним договором № 42-065 від 20.12.2007 року., пеню, несплачені відсотки та комісію.

Представник відповідачів вважає, що судом першої інстанції до спірних правовідношень не застосовано ст.ст.203,230 ЦК України, які підлягали застосуванню.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 грудня 2007 року між Банком та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 42-065, за умовами якого останній отримав кредитні кошти в сумі 20000 грн. з відсотковою ставкою 20%, з кінцевим терміном повернення 18 грудня 2009 року. (а.с. 6-7).

З метою забезпечення своєчасного виконання зобовязань за Кредитним договором між Банком та ПП Т.І.К 20 грудня 2007 року укладено договір поруки № 42-065/1 , згідно п.п.1.1 якого ПП Т.І.К., як поручитель, повинен відповідати за виконання ОСОБА_4 договірних зобовязань по кредитному договору.( а.с.9,10).

ОСОБА_4 умови кредитного договору належним чином не виконував, кредит та проценти за користування кредитними коштами своєчасно не сплачував, через що станом на 14 вересня 2009 року утворилась заборгованість в сумі 13 742,46 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ Банк Демарк, суд першої інстанції виходив з того, що укладений кредитний договір відповідає вимогам закону щодо форми та змісту, боржником не виконувалися умови договору, у звязку з чим виникла заборгованість, та дійшов вірного висновку про наявність підстав для солідарного стягнення з відповідачів суми заборгованості.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду, з огляду на наступне.

Згідно вимог ч.2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобовязання - це його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобовязується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самі кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, що встановлені договором /ч.1 ст. 1049 ЦК України/.

Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Доводи апеляційної скарги представника відповідачів ОСОБА_5 в частині розгляду вимог Банку до ПП Т.І.К. за правилами господарського судочинства не можуть бути взяті колегією суддів до уваги, оскільки не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ст.541 ЦК України , солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках , встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

У разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч.1 ст.543 ЦК України).

Солідарну відповідальність перед кредитором несуть і боржник,і поручитель, якщо інше не встановлено договором поруки відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України. Такі прововідносини регулюються і нормами цивільного і нормами господарського законодавства в залежності від суб'єктів.

Таким чином , ч.1 ст.543 ЦК України є виключенням із загального правила встановленого ст.16 ЦК України. Тому у випадку виникнення солідарного обов'язку фізичної та юридичної особи позов може бути пред'явлено до обох боржників в порядку цивільного судочинства.

Крім того, безпідставними вважає колегія суддів доводи апеляційної скарги щодо не застосування до спірних правовідносин ст.ст.203, 230 ЦК України, оскільки визнання кредитного договору недійсним не було предметом розгляду в суді першої інстанції.

Ухвалою Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 28 листопада 2011 року відмовлено представнику відповідачів ОСОБА_5 в прийнятті зустрічного позову.

Відповідно ч.1 ст.123 ЦПК України відповідач має право пред'явити зустрічний позов до початку розгляду справи по суті.

Як вбачається з матеріалів справи, зустрічний позов представником відповідачів пред'явлено в ході судового розгляду, у зв'язку із чим судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено в прийнятті зустрічного позову, тому в цій частині доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі та не можуть бути взяті колегією суддів до уваги.

Також безпідставними вважає колегія суддів доводи апеляційної скарги представника відповідача про не врахування судом першої інстанції вироку Дзержинського районного суду від 06.09.2010 року у відношенні ОСОБА_6, якого було визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.222, ч.2 ст.366 КК України та стягнуто з нього на користь банку кошти за кредитним договором № 42-065 від 20.12.2007 року., пеню, несплачені відсотки та комісію.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 "Про судове рішення у цивільній справі", оскільки обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ лише в тому разі, коли в них беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, чи їх правонаступники (частина третя статті 61 ЦПК), то в інших випадках ці обставини встановлюються на загальних підставах.

Проте, сторонами у даній справі є Банк та ОСОБА_4 між якими існують договірні відносини, які повинні виконуватися належним чином.

Як вбачається з копії вироку суду з ОСОБА_6 на користь Банку у відшкодування шкоди, спричиненої злочином стягнуто 122 034,33 грн. (а.с.99-113) Стягнення з нього на користь банку шкоди, спричиненої злочином , не впливає на взяті за кредитним договором обовязкі ОСОБА_4 перед Банком.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну ОСОБА_5 , який діє за довіреністю в інтересах відповідачів ОСОБА_4 та приватного підприємства Т.І.К., відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 28 листопада 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді :