2-5952/11
Справа № 2-5952/11
Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и

06 грудня 2012 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Батченка О.В. при секретарі Цурканенко А.С. з участю позивача ОСОБА_1 , відповідача ПП ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, покладення зобов`язань, відшкодування майнової та немайнової шкоди, -
В С Т А Н О В И В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі ПП ОСОБА_2 ), просив покласти на відповідача зобов`язання передати товар, виготовлений на замовлення три примірники зібрань текстів «Все це було та пережито`у твердій обкладинці, відшкодувати заподіяну майнову шкоду 1900 грн. 00 коп. та немайнову шкоду - 2000 грн. 00 коп., а також розподілити судові витрати. В обґрунтування таких вимог позивач послався на обставину замовлення у відповідача перенесення текстової інформації з цифрового носія на папір форматом А-4 у кількості двох примірників, але отримавши виконане, виявив недоліки, що полягали в арифметичних, орфографічних, лінгвістичних помилках, повторі деяких фрагментів текстів, тощо. У зв`язку з цим, він 21 жовтня 2010 року подав відповідачу письмову вимогу про поновлення порушеного права. Під час усунення недоліків відповідачем проводилась правка 104 аркушів, верстка сторінок, виконувалась робота з долучення фотографій до виробу. Після закінчення відновлення залишку товару - 2-х примірників « ІНФОРМАЦІЯ_1 , він (позивач) знов повернув його виробнику у зв`язку із виявлено дефекту обкладинок. 24 лютого 2011 року його запросили для отримання виготовленого товару, а 25 лютого 2011 року ОСОБА_2 став незаконно, як на думку позивача, вимагати в нього додаткової сплати 629 грн. 32 коп., а саме: за верстку, обкладинку, виправлення помилок, тобто те, що він мав виконати в порядку усунення недоліку в замовленні власним коштом. Вимагаючи захисту порушеного права, позивач послався на положення Закону України «Про захист прав споживачів».
В судовому засіданні позивач позов підтримав, суду пояснив, що приблизно наприкінці вересня початку жовтня 2010 року він звернувся до відповідача, який займається підприємницькою діяльністю у сфері надання поліграфічних послуг, з проханням роздрукувати у двох примірниках текст майбутньої книги, що містився в нього на носії цифрової інформації. Виконавець виконав замовлення та надав два збірника роздрукованих аркушів, але це не було схоже на книгу з викладених в позові підстав, а тому він 21 жовтня 2010 року звернувся до відповідача вже з вимогою про усунення виявлених ним недоліків. В подальшому позивач давав суду суперечливі пояснення в частині наявності або відсутності в його володінні одного належно виготовленого відповідачем примірника зібрання. Так, в тій частині судового засідання, де суд з`ясовував доводи позивача щодо різниці текстів примірників зібрань, він посилався на те, що правильне, без помилок зібрання виготовлене відповідачем залишив вдома (може надати суду), а в частині установлення кількості книг, що зобов`язаний передати відповідач на виконання рішення суду, - відмовлявся від попередніх слів про наявність належно виготовленого зібрання та вимагав надання трьох примірників. В решті дав суду пояснення ідентичні обставинам, викладеним у позові.
Відповідач проти позову заперечував, суду пояснив, що приблизно у червні липні 2010 року до нього звернувся позивач з проханням роздрукувати на аркушах паперу формату А-4 у двох примірниках текстову інформацію, що містилась в нього (позивача) на відповідному цифровому носії. Оскільки такий вид робіт, як перенесення цифрового тексту на папір є різновидом послуг, які він (відповідач) надає в порядку організації підприємницької діяльності в галузі поліграфічних послуг, він прийняв та виконав замовлення із розрахунку кількості виготовлених сторінок. Будь-яке втручання у текст, фото, інше, що роздруковується з носія у даному виді послуг виключається, з цього і слідує порядок та розмір оплати такого замовлення. В подальшому, а саме 21 жовтня 2010 року, позивач вдруге звернувся до нього вже з іншим замовленням, а саме, - виготовлення зібрання у вигляді книги з обкладинкою. Таке замовлення передбачало інший об`єм робіт, як то: верстка тексту, додавання фотографій, виготовлення обкладинки, виправлення наявних помилок, видалення повторів, і таке інше, що, в свою чергу, обумовлювало інший порядок визначення вартості замовлення, порядку його оплати. Так позивачем внесене передоплату та не сплачено решту коштів, що він прийняв у якості обов`язку за належне виконане замовлення. З 24 лютого 2011 року він (відповідач) має належним чином виготовлені три примірники зібрання, які позивач відмовляється прийняти та оплатити залишок вартості виконаної роботи, тобто має місце прострочення кредитора.
В свою чергу, в судовому засіданні позивач визнав обставини, що стосуються порядку визначення вартості роздруківки перших двох примірників зібрання та сплати відповідачу 21 жовтня 2010 року разового платежу, проте заперечував, що цей платіж є авансом, наполягав на здійсненні ним повного розрахунку з відповідачем. Відповідач не заперечував надати позивачу три примірники належно виготовленого зібрання на виконання договору від 21 жовтня 2010 року за умови сплати залишку коштів за договором. Позивач не бажав сплачувати будь-які кошти, не оглянувши виготовлений на його замовлення товар, відповідач не бажав без здійснення оплати представляти товар позивачу.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідач є фізичною особою-підприємцем і здійснює підприємницьку діяльність у галузі надання поліграфічних послуг. Це визнане сторонами.
В середині літа на початку осені 2010 року (про більш точну дату сторонами суду доводів не представлено) між ОСОБА_1 та ПП ОСОБА_2 укладено договір замовлення, відповідно умов якого відповідач прийняв на себе обов`язок з відтворення у двох примірниках на аркушах паперу формату А-4 текстової та іншої інформації, що міститься на носії цифрової інформації, що зобов`язується надати позивач, а останній, в свою чергу, виходячи з кількості відтворених сторінок прийняти та оплатити замовлення. Як визнано сторонами за виконання такого замовлення позивач сплатив, виходячи із вартості 0,25 грн. за один аркуш, - 512 грн. 00 коп. та отримав два примірники відтвореного тексту.
Як слідує з пояснень сторін та представленої суду копії платіжного документу квитанції до прибуткового касового ордеру № 22 від 10 лютого 2011 року, між сторонами 21 жовтня 2010 року укладений договір про надання поліграфічних послуг на виконання умов якого ПП ОСОБА_2 прийняв на себе обов`язок виготовити на замовлення ОСОБА_1 три примірники зібрань текстів «Все це було та пережито`у твердій обкладинці, а останній прийняти виготовлену продукцію та оплатити її вартість. При цьому сторонами обумовлено як відстрочення до 10 лютого 2011 року, так і розстрочення платежу за виконану роботу шляхом сплати авансової суми у розмірі 500 грн. 00 коп.
При цьому суд критично розцінює та не може покласти в основу рішення приписку на вказаному прибутковому касовому ордері, про те, що заборгованість ОСОБА_1 по оплаті за виконану ПП Прокопчуком роботу становить 35 грн. 54 коп., оскільки, як зазначено у самій приписці таких розрахунок проведено за виготовлення двох примірників зібрання, а як установлено судом, відповідач прийняв на себе зобов`язання виготовити три примірники.
В свою чергу, як слідує з розрахунку, представленого відповідачем за виготовлення трьох примірників зібрань текстів «Все це було та пережито`у твердій обкладинці ОСОБА_1 повинен сплатити 1129 грн. 32 коп. Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 за договором про надання послуг від 21 жовтня 2010 року становить 629 грн. 32 коп.
Проте, оскільки такий стан речей, став наслідком порушення відповідачем прав позивача, як споживача послуг на повну, достовірну та достатню інформацію про виготовлену продукцію, що полягають у відмові ПП Прокопчуком в огляді ОСОБА_1 товару, виготовленого на його замовлення без повної його оплати, суд доходить висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню.
Для захисту порушеного права позивача суд вважає за достатнє зобов`язати відповідача представити для огляду позивачу товар два примірники зібрання «Все це було та пережито», виготовлений на виконання договору-замовлення від 21 жовтня 2010 року, а позивачу надати можливість оглянути товар, та у разі належного виготовлення здійснити оплату. В решті вимог у цій частині відмовити.
Задля запобігання можливого зловживання позивачем своїми правами, що надаються згідно цього рішення, суд вважає за необхідне встановити позивачу десятиденний строк з дня набрання рішенням суду законної сили для звернення до офісного приміщення за місцем здійснення підприємницької діяльності відповідачем та можливості оглянути виготовлений на його замовлення товар.
Суд не вбачає прямого причинного зв`язку між тим порушенням права позивача, як споживача послуг, що стали можливими внаслідок бездіяльності відповідача, та наслідками, що настали у вигляді майнових втрат ОСОБА_1 на відновлення здоров`я, а за такого доходить висновку, що в даній частині вимоги позову задоволенню не підлягають. Разом з тим, зазначене не перешкоджає позивачу у разі подальшого порушення відповідачем його прав, як споживача послуг за замовленням від 21 жовтня 2010 року (неналежна якість виготовленої продукції, відмови прийняти належну оплату, тощо), пред`явити такі вимоги повторно.
В силу ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів`при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Визначаючи розмір компенсації за моральну (немайнову) шкоду, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 , суд враховує:
ступень, характер і тривалість порушення укладу його життя;
ступінь внутрішнього хвилювання та розчарування в зв`язку з порушенням немайнового права;
ту обставину, що відповідач не вживав і не мав наміру вживати заходи, спрямовані на урегулювання конфлікту та з огляду на похилий вік позивача.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що для відшкодування заподіяної немайнової шкоди з відповідача на користь позивача слід стягнути компенсацію, розмір якої визначити в 200 грн. 00 коп., задовольнивши позовні вимоги в цій частині також частково.
В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 120 грн. 00 коп. судових витрат, а на користь держави 217 грн. 60 коп. судового збору.
Керуючись ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В :
Позов задовольнити частково.
Зобов`язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 представити для огляду ОСОБА_1 товар два примірники зібрання «Все це було та пережито», виготовлений на виконання договору-замовлення від 21 жовтня 2010 року, встановивши ОСОБА_1 десятиденний строк з дня набрання рішенням суду законної сили для звернення до офісного приміщення за місцем здійснення підприємницької діяльності ПП ОСОБА_2 та огляду товару.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 200 (двісті) грн. 00 коп. відшкодування немайнової шкоди та 120 (сто двадцять) грн.. 00 коп. судових витрат, а також на користь держави 217 (двісті сімнадцять) грн. 60 коп. судового збору.
В решті вимог відмовити.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя О.В. Батченко