Номер провадження: 22-ц/1590/7774/12
Головуючий у першій інстанції Огренич
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про вселення, зобовязання не чинити перешкод у користуванні власністю, стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 червня 2012 року,

встановила:

У січні 2012 р. ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому вказала, що з 25.12.99 р. по 02.11.06 р. знаходилася з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Син проживає з нею у квартирі її матері, знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні. Відповідач ухиляється від обовязку щодо матеріального утримання сина, згоди про добровільну сплату аліментів не досягнуто.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05.03.09 р. за нею та відповідачем було визнано право власності на ? частину за кожним та поділено квартиру АДРЕСА_1 (далі Квартира). Однак, вона не може користуватися квартирою. Відповідач замінив замки, не пускає у квартиру ні її, ні їх сина. Вона припускає, що навіть за наявності рішення суду вона не зможе мешкати в квартирі, тому що відповідач все одно буде намагатися чинити їй усякі перешкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 386, 391, 405 ЦК України, 155 156 ЖК України, ОСОБА_3 просила: 1) вселити її у квартиру; 2) зобовязати ОСОБА_4 не чинити їй перешкоди в користуванні належною їй ? частиною квартири, дотримуватись морально-етичних норм проживання та користування, в тому числі, місцями загального користування, підтримувати чистоту та порядок у приміщеннях та дотримуватись тиші в нічний час; 3) визначити порядок користування квартирою, закріпивши за нею з сином кімнати, які зазначені на технічному плані під № 1, площею 17,2 кв. м., та під № 2, площею 7,2 кв. м.. Кімнату № 3, площею 12,7 кв. м., закріпити за ОСОБА_4. Туалет, ванну, коридор та кухню залишити у спільному користуванні; 4) стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини усього прибутку відповідача; 5) стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06. 06.12 р. (а. с. 59) позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 в частині визначення порядку користування квартирою та в частині зобовязання відповідача дотримуватись морально-етичних норм проживання та користування квартирою залишені без розгляду за заявою позивачки від 06.06.12 р. (а. с. 53).

Представник позивачки в судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнав в частині стягнення аліментів на сина. В частині задоволення вимог про вселення і зобовязання не чинити перешкоди у користуванні власністю просив суд відмовити.

Рішенням Київського районного суду Одеси від 06.06.12 р. (а. с. 60 61) позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Вселено ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_2. Зобовязано ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_3 перешкод у користуванні ? частиною квартири АДРЕСА_2. Стягнуто з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що проживає за адресою АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини з усіх доходів відповідача щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до 14.05.18 року., починаючи з 27.01.12 р..

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 оскаржує рішення в частині задоволення вимог ОСОБА_3Є про її вселення в квартиру та зобовязання його не чинити останній перешкод у користуванні ? частиною квартирою. Просить рішення суду першої інстанції в оскарженій частині скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволених вимог. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального (ст. 391 ЦК) та процесуального (ст. ст. 1, 15, 60, 213 ЦПК) права: - позивачкою не надано жодного доказу щодо перешкоджання з його боку в користуванні квартирою; - рішення не ґрунтується на доказах.

ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявки сторони належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

ОСОБА_3 апеляційному суду письмових заперечень на апеляційну скаргу не надала. В судовому засіданні вважала необхідним відхили апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на необґрунтованість скарги.

Відповідно до ст. 303 ЦПК колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу треба відхилити за таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05.03.09 р. між позивачкою та відповідачем було визнано право власності на ? частину за кожним та поділено квартиру АДРЕСА_1. ОСОБА_3 як співвласник спірної квартири має рівні з ОСОБА_4 права володіння, користування та розпорядження, в тому числі, й право на проживання в квартирі (а. с. 60).

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції є правильним, вказані в апеляційній скарзі доводи не спростовують цього висновку суду.

Між сторонами виникли правовідносини щодо власності, захисту права власності.

Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений і його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Висновки суду першої інстанції зроблені, відповідні правовідносини між сторонами встановлені, на підставі наявних у справі і наданих сторонами доказів: рішення Київського районного суду м. Одеси від 05.03.09 р. (а. с. 9); витягу про реєстрацію права власності від 08.02.10 р. (а. с. 10); акту від 17.03.05 р. № 885 (а. с. 22 24); листка непрацездатності (а. с. 25); листа Таїровського ВМ Київського РВ ОМУ УВС України в Одеській області № 31.31-686 (а. с. 26); листа Малиновського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області від 04.01.12 р. (а. с. 31).

Апелянт не надав суду доказів, які б спростовували вищевказані висновки суду першої інстанції, як не надав апеляційному суду доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і

залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, прийняв рішення на підставі наданих сторонами та досліджених у судовому засіданні доказів, повно і всебічно зясувавши обставини, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин, вірно застосував норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову. Рішення суду є справедливим, законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 червня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: М. В. Процик

ОСОБА_1