Справа № 1328/2-864/12 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 22-ц/1390/3758/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І. Категорія: 44
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів: Богонюка М.Я., Шашкіної С.А.

з участю серетаря ОСОБА_2

з участю ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 (старшого) на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 24 лютого 2012 року по справі за позовом ОСОБА_7 (старшого) до ОСОБА_7 (сина), ОСОБА_8, з участю третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_4, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням -,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 24 лютого 2012 року відмовлено за безпідставністю у задоволенні позову ОСОБА_7С.(старшого) до ОСОБА_7 (сина), ОСОБА_8, з участю третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_4, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі № 61 будинку № 27 на вулиці Гетьмана Мазепи у місті Львові.

Рішення оскаржив ОСОБА_7 (старший).

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Вказує, що є основним наймачем квартири №61 у будинку № 27 на вулиці Мазепи у м. Львові, яка складається з трьох кімнат загальною площею 57,6 кв.м. з усіма комунальними вигодами. Зазначає, що у вказаній квартирі зареєстровані його сини (відповідачі). Однак вони не проживають у спірному житлі, не отримують кореспонденцію за даною адресою, у квартирі немає їх речей, вони не сплачують комунальні послуги. Стверджує, що комунальні платежі нараховуються згідно чисельності зареєстрованих у квартирі осіб, у звязку з чим він з дружиною змушений сплачувати їх в повному розмірі. Перешкод в користуванні відповідачам ніхто не чинив, останні добровільно визначили собі інше місце проживання і спірним житлом не користуються понад шість місяців без поважних причин.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Згідно ст. 4 ЖК Української РСР жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд. Житловий фонд включає у тому числі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд). Відповідно до ст. 5 ЖК Української РСР державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд).

Судом встановлено, що спірна квартира перебуває у власності Міністерства оборони України, а оперативне управління житловим фондом, до якого належить вказана квартира, здійснює квартирно-експлуатаційна частина району Будинковолодіння №4 Західного оперативного командування. Позивач є основним наймачем житла. Відповідачі зареєстровані в квартирі як члени сімї.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Виходячи з положень ч.1 ст. 71 ЖК України право користування жилим приміщенням за тимчасової відсутності наймача або членів його сімї зберігається протягом шести місяців. Під час вирішення питання про втрату членом (членами) сімї наймача права на користування жилим приміщенням зясуванню підлягає як термін його відсутності, так і поважність причин такої відсутності. Встановлення поважності причин відсутності понад установлені законом строки має відбуватися тільки після встановлення факту відсутності відповідачів в шестимісячний строк.

Судом встановлено, що відповідачі утворили свої сімї. Їхні дружини та діти проживають за іншими адресами, де відповідачі не набули право на житло. Відповідачі, заперечуючи позов, посилаються на те, що через недостатню житлову площу у спірній квартирі та за місцем проживання членів їхніх сімей вони періодично проживають у спірній квартирі та відвідують членів своїх сімей за їх місцем проживання. На спростування цих тверджень доказів не надано.

На обґрунтування своїх вимог про визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним житлом, позивач надав єдиний акт обстеження паспортного режиму від 15 жовтня 2010 року (а.с.6), у якому зазначено, що відповідачів не було у спірній квартирі, що ствердили сусіди. Вказаний акт не підписаний членами комісії, не затверджений, у ньому не вказано на протязі якого часу відповідачі відсутні за місцем знаходження спірної квартири, чи знаходять у ній їхні речі. Відповідно до вимог ст.ст.57-59 такий акт не може буди взятий до уваги як належний та допустимий доказ. Відповіді лікарні та правоохоронних органів про відсутність звернень позивачів у ці установи також не дають підстав стверджувати, що останні більше як шість місяців без поважних причин не проживають у спірній квартирі.

Позивач звернувся із позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірною квартирою з підстав, передбачених ст.ст. 71,72 ЖК України. В оскаржуваному рішенні суд помилково поряд із вказаними нормами посилається на ст. 107 ЖК України, що є зайвим. Відтак, таке посилання слід виключити із мотивувальної частини оскаржуваного рішення.

В іншій частині висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних у справі доказів та встановлених обставин.

З такими висновками суду слід погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування рішення суду відсутні, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.І ст.307, ст.ст. 308, 313, п.1 ч.І ст.314, ст.ст. 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 (старшого) відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 лютого 2012 року залишити без змін, виключивши з мотивувальної частини цього рішення посилання на статтю 107 ЖК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: