Апеляційний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2012року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів Погорєлової С.О., Цюри Т.В., при секретарі Криворучці Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2012року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

встановила:

02 листопада 2011року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_1 аліменти на свою користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, 18 листопада 2000р.н. у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку до досягнення ним повноліття; також стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання - ОСОБА_4, 04 лютого 1992р.н. у розмірі 3000грн. до закінчення нею навчання.

В обґрунтування позову ОСОБА_5 вказала, що від шлюбу з відповідачем вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, 18 листопада 2000р.н., повнолітню доньку ОСОБА_4, 04 лютого 1992р.н., яка є студенткою 3 курсу факультету міжнародних відносин Рівенського інституту слов'янознавства Київського славістичного університету. На навчання доньки вартість контракту складає 9500грн. на рік. Донька не має ніякого джерела доходів і повністю перебуває на її утриманні. Син відвідує додаткові заняття з різних предметів, спортивні секції, пізнавальні гуртки, має кілька хронічних захворювань. Відповідач від надання матеріальної допомоги ухиляється. Вона працює, але через те, що дітей утримує тільки вона, її матеріальний стан стає скрутним. Відповідач ОСОБА_1 має постійну роботу, в нього висока заробітна платня, він має можливість надавати матеріальну допомогу дітям, тому позивачка просила задовольнити її позовні вимоги.

Представник відповідача позов визнав лише в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина відповідача.

Рішенням суду першої інстанції від 15 червня 2012року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково (а.с.98-99).

Суд стягнув з ОСОБА_1 17 березня 1963р.н., уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3, 18 листопада 2000р.н. в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісяця починаючи з 02 листопада 2011року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 18 листопада 2018 року.

Суд стягнув з ОСОБА_1 17 березня 1963р.н., уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4, 04 лютого 1992р.н. в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісяця на період навчання в учбовому закладі, починаючи з 02 листопада 2011року і до закінчення навчання, але не більш ніж до двадцяти трьох років, тобто до 04 лютого 2015року. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати частково, ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчатися, посилаючись на те, що суд першої інстанції стягнув з нього аліменти в порушення вимог ч.3 ст.199 СК України, оскільки донька ОСОБА_4 проживає з ним, він утримує її і вона не має до нього ні яких матеріальних претензій, а вказаний позов був заявлений без її відома, крім того, при стягненні аліментів судом не було враховано його матеріальне становище (а.с.103-105).

Колегія суддів, заслухав суддю-доповідача, представника апелянта, позивачку ОСОБА_6, її представника, допитав у якості свідка ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд 1 інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що сторони мають від шлюбу неповнолітнього сина ОСОБА_3, 18 листопада 2000р.н., повнолітню доньку ОСОБА_4, 04лютого 1992р.н. Донька ОСОБА_4, 04.02.1992р.н. на час розгляду справи в суді першої інстанції навчалася на 3-му курсі факультету міжнародних відносин Рівенського інституту слов'янознавства Київського славістичного університету. На даний час ОСОБА_4 є студенткою 4-го курсу вказаного учбового закладу, що підтверджується відповідною довідкою за №1408 від 13 грудня 2012року, наданою позивачкою (а.с.137). Термін навчання за контрактом з 01.09.2009 р. по 30.06.2013 р. Діти знаходяться на повному забезпеченні позивачки.

Відповідач ОСОБА_1 працює начальником зміни енергоблоку ВП Хмельницької атомної електростанції. Термін навчання за контрактом з 01.09.2009 р. по 30.06.2013 р. Діти знаходяться на повному забезпеченні позивачки.

Відповідач ОСОБА_1 оскаржує рішення суду лише в частині стягнення аліментів на повнолітню доньку ОСОБА_4

Задовольнивши частково позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4І, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання доньки, має постійний дохід та визначив розмір аліментів на утримання дітей у частці від його заробітку (доходу). Крім того, суд врахував, що згідно діючого законодавства сума аліментів, яка стягується не може перевищувати 50 % від заробітку.

Судова колегія, погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, який відповідає зібраним доказам та вимогам СК України.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.І ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідач ОСОБА_1 не надав суду першої та апеляційної інстанції відповідних доказів у підтвердження того, що донька ОСОБА_4 проживає з ним, він утримує її і вона не має до нього ніяких матеріальних претензій, що вказаний позов був заявлений без відома доньки, що при стягненні аліментів судом не було враховано його матеріальне становище.

Допитана в судовому засіданні апеляційної інстанції у якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що вона лише зареєстрована за адресою мешкання батька, з яким вона не спілкується протягом 4-х років, ніякої допомоги він їй не надає, вона погоджувалася з позовом, який заявила її мати ОСОБА_2 до батька ОСОБА_1 про стягнення на її утримання аліментів. Крім того, ОСОБА_4 пояснила, що вона проживає на квартирі в місті Рівне, за яку сплачувала мати до 500грн. щомісячно, що вона фізично не має можливості потрапити з адреси батька до міста навчання, оскільки це різні області та значна відстань.

Відповідач ОСОБА_1 на неодноразові вимоги суду першої інстанції надати довідку про заробітну плату, не надав таку довідку. Відповідач ОСОБА_1 не надав таку довідку і суду апеляційної інстанції. Також відповідач ОСОБА_1 не надав суду першої та апеляційної інстанції ніяких доказів тому, що на його утриманні знаходиться мати та судом апеляційної інстанції встановлено, що мати мешкає в місті Одесі, а відповідач мешкає у Хмельницької області.

З наданої представником відповідача ОСОБА_1 довідки про сплату кредитних зобовязань вбачається, що сума щомісячного утримання із заробітної плати в рахунок погашення позики становить 1484грн. та за період з 01 січня 2005року по 01 серпня 2012року погашено заборгованість за договором кредиту в сумі 135044грн. (а.с.138).

Судова колегія, вважає, що вказана довідка свідчить про належний матеріальний стан відповідача ОСОБА_1 і можливість утримувати як неповнолітнього сина, так і повнолітню доньку. Наявність у відповідача ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором не може бути врахована, як неможливість відповідача надавати допомогу на утримання дітей.

Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

З урахуванням вищевказаних вимог закону відповідач ОСОБА_1 не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, з наданням суду відповідних доказів.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог. Відповідач ОСОБА_1 не надав суду першої та апеляційної інстанції належні та відповідні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.304, 307, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2012року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Судді апеляційного суду Одеської області І.П.Сидоренко

ОСОБА_7

ОСОБА_8