АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/1787/2012 Номер провадження 22-ц/1690/1787/2012Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л.І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2012 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.,

суддів Акопян В.І., Одринської Т.В.

при секретарі Лутицькій Л.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 06 квітня 2012 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Заворсклянської сільської ради про визнання недійсним заповіту.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, просила ухвалити рішення, яким визнати недійсним заповіт, складений 13 серпня 2003 року померлим ОСОБА_4, батьком позивачки, на користь ОСОБА_3

Заявлені вимоги мотивовані тим, що оспорюваний заповіт складений особою, яка внаслідок хвороби не могла усвідомлювати свої дії. Окрім того, за твердженням позивачки заповіт підписаний не її батьком, а іншою особою.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 06 квітня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд не дав належної оцінки суттєвим обставинам, підтвердженим належними доказами, а саме тому, що у день підписання заповіту ОСОБА_4 не міг перебувати у лікарні, як зазначено у заповіті. Судом не взято до уваги, що закон, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, не наділяв секретаря 9 сільської ради повноваженнями посвідчувати заповіти від імені осіб, які перебувають на лікуванні у медичному закладі.

Колегія суддів, вислухавши пояснення осіб, які приймають участь в розгляді справи, перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до п.2 ч.І ст.307, п.4 ч.І ст.309 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове в разі порушення судом'норм матеріального чи процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4, який був батьком ОСОБА_2, помер 02 березня 2010 року. Згідно заповіту, посвідченого секретарем Заворсклянської сільської ради 13 серпня 2003 року у лікарні, ОСОБА_4 заповідав все належне йому майно ОСОБА_3

Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи №450 від 13 вересня 2011 року вирішити питання про виконання ОСОБА_4 підпису на заповіті не представляється можливим. Підписи у двох екземплярах заповіту виконані під впливом збиваючих факторів.

Згідно висновку посмертної судової психіатричної експертизи №115 від 20 лютого 2012 року ОСОБА_4 у день складання заповіту 13 серпня 2003 року не страждав будь-яким хронічним психічним розладом і міг усвідомлювати значення свої дій.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що під час складання та підписання заповіту ОСОБА_4 розумів значенйя своїх дій, його волевиявлення було свідомим і вільним.

З таким висновком суду колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.

Згідно стг213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним і обґрунтованим у тому разі, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу у відповідності із законом на підставі всебічно і повно зясованих обставин, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд, зокрема, оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Наведеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає - у порушення вимог п.З ч.І ст.215 ЦПК України суд першої інстанції не дав належної оцінки доводам позивача, обмежившись загальною фразою про недоведеність існування обставин, передбачених ст.1257 ЦК України - норми, яка не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки оспорюваний заповіт оформлений у серпні 2003 року.

Перевіряючи законність і обгрунтованість рішення суду у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів виходить з наступного.

За змістом ст.534, ст.541 ЦК УРСР заповіт - це вільне свідоме волевиявлення особи за життя щодо розпорядження належним їй майном на випадок смерті. Заповіт як угода складається у письмовій формі із зазначенням місця і часу його складання, власноруч підписується заповідачем і посвідчується нотріально. Заповіт може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених ст.48 - 58 ЦК УРСР.

У відповідності зі статтею 37 ЗУ "Про нотаріат" у населених пунктах, де немає державних нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів мають право вчиняти нотаріальні дії, зокрема посвідчувати заповіти. Умови та порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України визначалися відповідною Інструкцією, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 22/5 від 25 серпня 94 року, яка була чинною на час оформлення оспорюваного заповіту. Згідно абзацу другого п.15 Інструкції нотаріальні і прирівняні до них дії, вчинені з порушенням встановлених правил, є недійсними.

Пунктом 8 Інструкції встановлено, що нотаріальні дії вчиняються в приміщенні виконавчого комітету сільської, селищної, міської Ради народних депутатів. В окремих випадках, коли громадянин не може з'явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваної угоди, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням виконавчого комітету, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстри нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії (на дому, в лікарні, на підприємстві, установі, організації та ін.) із зазначенням адреси, а також причини цього. Абзац другий п.17, абзац 2 п.18 Інструкції передбачав, що на нотаріально оформлюваних документах не заповнені до кінця рядки та інші вільні місця прокреслюються.

Дослідження оспюрюваного заповіту (т.І а.с.6) вказує на те, що він оформлений з порушенням вимог Інструкції, а саме у заповіті не прокреслені незаповнені рядки та інші вільні місця, у заповіті не зазначена адреса лікувального закладу, де він оформлявся, у реєстрі нотаріальних взагалі відсутній запис про вчинення нотаріальної дії поза межами приміщення сільської ради, окрім того у реєстрі відсутній підпис заповідача про отримання екземпляру заповіту (відмовний матеріал №2639, а.с. 13-14).

Згідно пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_5, секретаря Заворсклянської сільської ради, заповіт оформлявся у Заворсклянській дільничній лікарні, де у той час перебував на лікуванні ОСОБА_4 Інших належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт перебування ОСОБА_4 у лікарні, відповідачка суду не надала.

Разом з тим, з повідомлення головного лікаря Полтавської центральної районної лікарні (т.І а.с. 112) вбачається, що ОСОБА_4 у період з 2000 року по 2009 рік на стаціонарному лікуванні у Заворсклянській дільничній лікарні не перебував, за медичною допомогою не звертався. Наведена обставина підтверджується також поясненнями позивачки та показаннями допитаних у суді свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 які підтвердили, що 13 серпня 2003 року ОСОБА_4 перебував у м.Полтаві - приїздив привітати колишню дружину ОСОБА_6 з днем народження, оскільки переплутав дату її народження. Згідно дослідницької частини висновку посмертної почеркознавчої експертизи №450 від 13 вересня 2011 року виявлені розбіжні ознаки у вільних зразках почерку та підписах ОСОБА_4 і підписах на оспорюваному заповіті можуть свідчити про те, що підписи на заповіті могли бути виконані як самим ОСОБА_4 у якихось незвичних умовах, так і іншою особою, а тому встановити чи виконані ці підписи саме ОСОБА_4 не представляється можливим (т.1 а.с.201 -204).

Зазначені докази у їх сукупності дають підстави дійти обгрунтованого висновку про те, що оспорюваний заповіт оформлений з порушенням вимог закону, а саме заповіт не підписаний заповідачем ОСОБА_4 та посвідчений з порушенням вимог Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України. Таким чином, оспорюваний заповіт як правочин не відповідає вимогам закону, а тому на підставі ст.48 ЦК УРСР має бути визнаний недійсним.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції не може залишатися в силі, його слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Відповідно до ст.88 ЦГЖ України на користь позивачки з відповідача слід стягнути судові витрати.

Керуючись ст.303, п.2 ч.І ст.307, ч.І п.4 ст.309, ст.316 ЦГЖ України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 06 квітня 2012 року скасувати, ухваливши нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити - визнати недійсним заповіт від імені ОСОБА_4, померлого 02 березня 2010 року, на користь ОСОБА_3, який посвідчений секретарем Заворсклянської сільської ради 13 серпня 2003 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати: 08 грн. 50 коп. державного мита, 37 грн. витрат на ІТЗ, 1 095 грн. 25 коп. витрат на проведення експертизи.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

головуючий суддя О.А.Лобов

судді В.І.Акопян

ОСОБА_9