Справа № Провадження №22-ц-1007/12 22-ц/1090/906/12 Головуючий у І інстанції Дзюба Н.М.
Категорія44Доповідач у 2 інстанціїТаргоній
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 березня 2012 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого -судді -Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

при секретарі: Мариняко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 15 грудня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Копилівської сільської ради Макарівського району Київської області, третя особа: Управління Держкомзему в Макарівському районі Київської області про визнання незаконним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2011 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5, яка постійно проживала та була прописана в АДРЕСА_1. Після її смерті спадщину прийняли та оформили діти померлої -ОСОБА_2 та ОСОБА_6, зокрема, за кожним із них визнано право власності на Ѕ частину домоволодіння із господарськими спорудами за зазначеною адресою.

Після оформлення спадщини вона, позивачка, разом із своїм чоловіком -ОСОБА_6, а також сестра чоловіка -ОСОБА_2, відповідачка, користувалися будинком і періодично в ньому проживали.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер, і після його смерті відкрилась спадщина в тому числі і на Ѕ частину житлового будинку в с. Копилів. Позивачка відповідним чином оформила своє право на спадкове майно, отримавши свідоцтво про право на спадщину.

У вересні 2010 року вона звернулась до Копилівської сільської ради із заявою про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо виготовлення державного акту на право власності на частину земельної ділянки по АДРЕСА_1, де розташований житловий будинок.

Листом Копилівської сільської ради Макарівського району Київської області їй було відмовлено та повідомлено, що земельна ділянка, на який розташований житловий будинок, передана у власність ОСОБА_2 на підставі рішення ХІІ сесії ХХІІ скликання Копилівської сільради № 12 від 12.11.1996 року.

У зв'язку з зазначеним, просила суд винести рішення, яким поновити строк позовної давності для звернення з даним позовом, визнати незаконним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку у АДРЕСА_1, серії НОМЕР_1, що виданий Копилівською сільською радою Макарівського району Київської області 18.03.1997 року на ім'я ОСОБА_2; виключити із відомостей бази АІС ДЗК інформації щодо кадастрових номерів, які присвоєні вказаній земельній ділянці на підставі оскаржуваного акту.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 15 грудня 2011 року позов задоволено частково, державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_1 від 18.03.1997 року на ім'я ОСОБА_2 щодо земельної ділянки для ОБЖ розміром 0,25 га в АДРЕСА_1 визнано нечинним; зобов'язано управління Держкомзему в Макарівському районі видалити відомості з бази АІС ДЗК інформацію про кадастровий номер НОМЕР_2. В решті вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, відповідачка звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що спірний Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_2, є незаконним, підлягає скасуванню, оскільки порушує права позивачки на землю. Крім того, суд вважав, що немає необхідності поновлювати строк позовної давності, так як про порушення свого права ОСОБА_3 дізналась в 2010 році, а отже строк звернення з вказаним позовом нею не пропущений.

Однак, колегія суддів з даними висновками не погоджується, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, спадщину прийняли та отримали свідоцтво про право на спадщину від 31.07.1991 року на жилий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 діти померлої: ОСОБА_2 (відповідачка) та ОСОБА_6 (чоловік позивачки).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер, його частину домоволодіння успадкувала дружина -ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.12.2007 року.

Судом також встановлено, що 18.03.1997 року відповідачці ОСОБА_2 (як зазначено у документі) на підставі рішення ХІІ сесії ХХІІ скликання Копилівської сільської ради народних депутатів від 12 листопада 1996 року видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,421 га в АДРЕСА_1, для будівництва, обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства.

Як зазначає відповідачка, рішення про надання їй земельної ділянки для приватизації було видане сільрадою у зв'язку з тим, що її брат -ОСОБА_6 подав письмову заяву, у якій відмовився від приватизації своєї частини на її користь.

Під час розгляду апеляційної скарги колегією суддів в судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 зазначила, що їй невідомо, чи дійсно її чоловік подавав таку заяву, однак, ще при житті він у розмові повідомляв її, що земля оформлена на ім'я його сестри.

У своїй позовній заяві ОСОБА_3 просила суд поновити пропущений нею строк позовної давності, зазначивши, що перебіг даного строку розпочався з 1996 року, коли було видано оскаржуваний Державний акт. При цьому, позивачкою не зазначено поважних причин пропуску вказаного строку.

Згідно вимог ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність -це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Та обставина, що позивачці ОСОБА_3 стало відомо про приватизацію землі відповідачкою ще за життя її чоловіка -ОСОБА_6, визнана нею і, згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягає.

Таким чином, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 261 ЦК України, необґрунтовано дійшов висновку, що перебіг строку позовної давності розпочався у 2010 році з моменту, коли позивачка отримала листа від Копилівської сільської ради з відмовою в оформленні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою.

Враховуючи, що відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції заявлялось про застосування строків позовної давності, а позивачкою не зазначено поважних причин пропуску такого строку, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у позові у зв'язку із спливом позовної давності.

Відповідно до статті 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів скасовує рішення суду першої інстанції та відповідно до ст.309 ЦПК України ухвалює нове рішення про відмову у позові у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 15 грудня 2011 року -скасувати, ухвалити по даній справі нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Копилівської сільської ради Макарівського району Київської області, третя особа: Управління Держкомзему в Макарівському районі Київської області про визнання незаконним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку -відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :