Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2012 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1,

суддів Ковалевича С.П., Собіни І.М.,

секретар судового засідання Шарапи О.В.,

з участю позивачки - ОСОБА_2,

відповідачки - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду від 31 січня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду від 31 січня 2012 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно відмовлено.

Вважаючи рішення таким, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, зокрема не враховано, що спірний гараж належав їй і спадкодавцеві на праві спільної сумісної власності подружжя, а тому на даний час є її власністю.Стверджує, що висновок місцевого суду про необхідність державної реєстрації права власності на гараж та оформлення відповідного свідоцтва суперечить нормам законодавства УРСР 1973 року. Наполягає на тому, що набула права власності на спірне майно за правом набувальної давності, оскільки користується ним протягом 39 років.Посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення сторін, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на час відкриття спадщини 13 грудня 1973 року після смерті ОСОБА_4 спірний гараж не належав спадкодавцю на праві власності, а також у нього та членів його сімї було відсутнє право власності на земельну ділянку, на якій цей гараж розташований.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується, виходячи із слідуючого.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, позивачка ОСОБА_2 та ОСОБА_4, який помер 13 грудня 1973 року, проживали у зареєстрованому шлюбі з 13 липня 1958 року до дня смерті спадкодавця(а.с.4).

ОСОБА_2 фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_4, померлого 13.12.1973р., оскільки проживала разом з ним в квартирі № 1 в будинку №19

________________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 2-7156/11 Головуючий у 1 інстанції Доля В.А.

Провадження № 22-ц 1790/497/2012 Доповідач Ковальчук Н.М.

по Проспекту Миру в м. Рівне.

Відповідно до рішення виконкому Ровенської міської ради № 380 від 16 квітня 1970 року ОСОБА_4 передана земельна ділянка у дворі будинку № 19-21 по Проспекту Миру в м.Ровно для встановлення гаража(а.с.34).

Як зазначено в технічному паспорті від 13 жовтня 1995 року гараж № 19 по Проспекту Миру в м.Рівне збудований у 1970 році, власник гаража - ОСОБА_4(а.с.5,6).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що спірний гараж був побудований ОСОБА_4, на земельній ділянці, яка була відведена для будівництва гаража, і належав йому на праві власності на час його смерті.

Відповідно до положень ст. ст. 548, 549 ЦК Української РСР, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_2 відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК України 1963 року, фактично прийняла спадщину та вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживала із спадкодавцем на день його смерті та користується спадковим майном.

Суд першої інстанції цим доказам оцінки не дав, не врахував, що на спадщину ніхто, окрім позивачки, не претендує, а відповідач ОСОБА_3, позовні вимоги визнає повністю.

Враховуючи допущені порушення норм матеріального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення, що оскаржується, слід скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 313,316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду від 31 січня 2012 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на гараж № 19 по вулиці Проспект Миру в м.Рівне.

Рішення набирає чинності негайно і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя Ковальчук Н.М.

Судді : Ковалевич С.П.

ОСОБА_5