АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 0441/2-3110/11
Справа № 2/441/965/12 Головуючий в 1 -й інстанції
Провадження 22-ц/491/875/12 ОСОБА_1
Категорія - 26 ( ІІІ ) Доповідач Карнаух В.В.

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Карнаух В.В.,

суддів: Братіщевої Л.А., Остапенко В.О.,

при секретарі: Євтодій К.С.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства Євраз ОСОБА_4- ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційні скарги ОСОБА_2 акціонерного товариства Євраз ОСОБА_4 та ОСОБА_2 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 07 лютого 2012 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат, ОСОБА_2 акціонерного товариства Євраз ОСОБА_4 Балкапро стягнення моральної шкоди, у звязку із професійним захворюванням, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2011 року ОСОБА_6 звернувся до суду із зазначеним позовом та просив стягнути на його користь у відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_2 акціонерного товариства Євраз ОСОБА_4 (надалі ПАТ «Євраз ОСОБА_4») 100 000 грн., з ОСОБА_2 акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат ( надалі- ПАТ «КЗРК») 100 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він тривалий час, 26 років 4 місяці, працював у шкідливих умовах праці, з яких 11 років - на шахті ім.Фрунзе ПАТ «Суха Балка» та 13 років на ВАТ «КЗРК» , у звязку із професійним захворюванням та втратою працездатності переносить моральні страждання, компенсацію яких просить стягнути з відповідачів.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 07 лютого 2012 року позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 акціонерного товариства Євраз ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 у відшкодування моральної шкоди 15 000 грн. та на користь держави судовий збір 4,25 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 7,50 грн.

Стягнуто до ОСОБА_2 акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат на користь позивача 25000 грн. та на користь держави судовий збір в сумі 4,25 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 7,50 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «КЗРК» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_6 у задоволенні позову, оскільки суд не врахував, що позивачем не наданий висновок МСЕК про наявність факту спричинення йому моральної шкоди, а довідка МСЕК про відсоток втрати працездатності не є підтвердженням факту заподіяння моральної шкоди; судом не взято до уваги, що позивачем не надано доказів спричинення йому моральної шкоди; вважають, що акт розслідування хронічного професійного захворювання не може бути належним доказом по справі; розмір моральної шкоди, стягнутой судом першої інстанції, не відповідає засадам розумності , виваженості і справедливості; судом не враховано, що позивач працював у шкідливих умовах праці на іншому підприємстві та не враховано, що ПАТ «КЗРК» не є правонаступником шахт «Комсомольська», «Нова» та «Фрунзе», на яких працював позивач , не застосовано тримісячний термін позовної давності.

В апеляційній скарзі ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_4» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_6 у задоволенні позову до ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_4». ОСОБА_4 не взято до уваги, що позивачем не надано доказів спричинення йому моральної шкоди; розмір моральної шкоди, стягнутий судом першої інстанції, не відповідає засадам розумності , виваженості і справедливості, є значно завищеним.

Суд помилково застосував до спірних правовідносин ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України і залишив поза увагою положення підпункту 4.2 пункту 4 Рішення Конституційного ОСОБА_4 України від 27 січня 2004 року № 1рп/2004, яким встановлено, що відшкодування моральної шкоди не передбачено для осіб, які підлягають обовязковому соціальному страхуванню; не застосовано тримісячний термін позовної давності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ КЗРК підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_4» не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

ОСОБА_4 встановлено, що ОСОБА_6 з 07.09.1963 року по 20.12.1969 року працював підземним машшиністом скреперної лебідки ш.Комсомольська РУ ім.Р.Люксембург; з 29.04.1964 07.07.1969 року підземним вибухівником ш.Нова ім.Р.Люксембург; з 11.11.1969 року - 18.08.1976 р.- підземним скреперистом, підземним машиністом на ш.Леніна; з 24.08.1976 року 1987 р- підземним машиністом ш.ім.Фрунзе ПАТ ЄВРАЗ ОСОБА_4;з 09.10.1989 року- 03.05.1994 р. - машиністом, оператором котельної автоколони № 9 ПАТ КЗРК, в шкідливих умовах праці.

ОСОБА_7 розслідування професійного захворювання позивача від 31 травня 2007 року комісією встановлено, що причиною захворювання ОСОБА_6 є тривала робота протягом 26 років 4 міс в умовах запиленості повітря , що перевищувала ГДК. Відповідно п.19 ОСОБА_7 винними у профзахворенні є керівництво шахт «Комсомольська»,»Нова», ім.Леніна РУ ім.Р.Люксембург ВО «Кривбасруда», шахти ім.Фрунзе ВО «Кривбасруда», Автобази ВАТ «Кривбасзалізрудком» у період праці позивача на цих підприємствах (а.с.10).

За висновком МСЕК від 11.07.2007 року позивачу було встановлено 40% втрати професійної працездатності, з яких 30% первинно по ХОЗЛ та 10% повторно по катаракті , безстроково.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідачі винні у виникненні у позивача професійного захворювання.

Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

ОСОБА_7 ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_4 України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з ОСОБА_7 розслідування професійного захворювання від 31 травня 2007 року, причиною професійних захворювань позивача є тривалий стаж роботи в умовах запиленості повітря робочої зони, які виникли у звязку з порушенням керівництвом підприємств, де працював ОСОБА_6, ст. 153 КЗпП України, якими передбачений обовязок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Отже, враховуючи викладене й те, що, право на відшкодування моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя ОСОБА_6 повязано з виконанням трудових обовязків, виникло у позивача з 31 травня 2007 року, тобто з моменту встановлення йому стійкої втрати професійної працездатності первинно в розмірі 30% , питання про відшкодування працівнику такої шкоди слід вирішувати на загальних підставах, передбачених нормами КЗпП України та Закону України «Про охорону праці», а не відповідно до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», норми якого є спеціальними.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв'язку з професійним захворюванням, встановлений в судовому засіданні. Позивач періодично потребує профілактичного, амбулаторного та стаціонарного лікування, оздоровлення. Обмежений у фізичній роботі по дому, переносить моральні страждання, що позбавляє його нормальних життєвих зв'язків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

У звязку з чим доводи апеляційних скарг відповідачів стосовно не надання позивачем доказів спричинення йому моральної шкоди не можуть бути взяті колегією суддів до уваги.

Доводи апеляційної скарги відповідача ПАТ «КЗРК» про те, що в даному випадку саме на органи МСЕК покладений обов'язок встановлення факту заподіяння моральної шкоди позивачу є безпідставними та такими, що суперечать Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. № 212, оскільки МСЕК встановлює даний факт щодо потерпілих на виробництві, яким не було встановлено стійку втрату професійної працездатності, в той час як позивачу встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Також необґрунтованими вважає колегія суддів посилання відповідачів щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом, оскільки відносини з приводу відшкодування моральної шкоди, повязаної з ушкодженням здоровя, випливають з порушення особистих немайнових прав, а тому відповідно до п.3 ч.1 ст. 268 ЦК України, не мають строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача ПАТ «Євраз ОСОБА_4» на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_4 України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховано характер отриманих професійних захворювань, стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів та тривалість роботи ОСОБА_6 на підприємстві ПАТ «Євраз ОСОБА_4», тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

У звязку із чим, доводи апеляційної скарги ПАТ «Євраз ОСОБА_4» щодо необґрунтованості розміру моральної шкоди, визначеної судом, безпідставні.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди стягнутої з відповідача ПАТ «КЗРК» на користь ОСОБА_6,визначений судом без повного урахування розяснень п.9 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_4 України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, характер отриманого позивачем професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

З огляду на те, що позивачу встановлено вперше 30 % втрати професійної працездатності та беручи до уваги конкретні обставини по справі тривалість роботи позивача на підприємстві ПАТ КЗРК , тривалість роботи на іншому підприємстві , характер отриманого позивачем професійного захворювання, і повязані з ним фізичні і моральні страждання, інтенсивність і довготривалість фізичних і психічних страждань , істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, і наслідків, що наступили, колегія суддів вважає , що розмір моральної шкоди , який підлягає стягненню на користь позивача з ПАТ КЗРК, повинен бути зменшений з 25 000 грн. до 15000 грн., а рішення суду підлягає в цій частині зміні відповідно до положень п.3ч.1ст.309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства Євраз ОСОБА_4 відхилити.

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 07 лютого 2012 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої на користь ОСОБА_6, з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» зменшивши цей розмір з 25000 грн. до 15000 грн..

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: