Справа № 1614/886/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2012 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді Святської О.В.,

з участю секретаря Клонової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

встановив :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Вказала, що 20 грудня 2011 року в с.Гориславці Кременчуцького району Полтавської області на вул.Жадова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Рута» д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та «ВАЗ» 21101 д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3. Автомобіль «Рута» д.н. НОМЕР_1 належить позивачці на праві приватної власності, а ОСОБА_4 керував їм на підставі договору оренди. Автомобіль «ВАЗ», яким керував ОСОБА_3, належить на праві приватної власності ОСОБА_6. Дана ДТП сталася з вини водія ОСОБА_3, про що свідчать постанови Кременчуцького районного суду про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.ст.124, 130 КУпАП України. Внаслідок ДТП її автомобілю «Рута» завдано технічних пошкоджень, а саме: деформовано ліву частину кузова, пошкоджено диск колеса, відірвано задній міст, розірвано задній правий скат. Власник автомобіля «ВАЗ» ОСОБА_2 одразу ж після аварії написала розписку про відшкодування позивачу завданої шкоди в розмірі 12 000 грн., з чим позивач погодилася і почала ремонтувати автомобіль за власний рахунок, на що витратила 10 911 грн. Відповідачка в подальшому відмовилась від своїх зобовязань по відшкодуванню завданих збитків, тому ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у солідарному порядку матеріальну та моральну шкоду в загальній сумі 31 911 грн. , та судові витрати.

В засіданні позивачка та її представник адвокат ОСОБА_7 позов підтримали. Вважають, що з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягають стягненню в солідарному порядку 31 911 грн. , та судові витрати. Матеріальну шкоду мотивують наданими накладною та актом прийняття робіт, моральну хвилюваннями позивачки , повязаними з ремонтом автомобіля.

Відповідач ОСОБА_3 з позовом не погодився, в засіданні пояснення не надавав , подав суду письмові заперечення, в яких пояснив, що ДТП сталася через те, що його товариш ОСОБА_5 штовхнув його під руку під час їзди на автомобілі. Не погоджувався з вартістю ремонтних робіт та розміром моральної шкоди.

ОСОБА_2 та її представник адвокат ОСОБА_8 вважають, що позов не підлягає задоволенню, так як автомобіль вибув з володіння ОСОБА_2 та попав у володіння ОСОБА_3 неправомірно, не згодні з розміром матеріальної і моральної шкоди та з стягненнями її з ОСОБА_2

Треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 в засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, пояснення свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, дослідивши письмові докази і оцінивши їх в сукупності , суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно п.3 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема , є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ст.22,23 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить

зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки,

відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати

її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним

засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що 20 грудня 2011 року 0 16 год. 45 хв. в с.Гориславці Кременчуцького району Полтавської області відбулася ДТП з участю автобуса «РУТА» д.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4, та автомобіля НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3.

Власником автобуса «Рута» д.н. НОМЕР_1 є ОСОБА_1, яка передала цей транспортний засіб в оренду ПП «Євротранс-сервіс», а останнє 20.12.2011 року використовувало цей автобус на маршруті Кременчук - Карпівка під керуванням водія ОСОБА_4( а.с.16-18) .

Власником автомобіля НОМЕР_3 є ОСОБА_6 (а.с.37). Згідно довіреності від 30.08.2010 року ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_5 бути її представником з питань обслуговування належного їй автомобіля НОМЕР_3, для чого надала йому право на керування цим ТЗ ( а.с.34), тобто фактично надала право на користування автомобілем; і на час розгляду справи, зі слів ОСОБА_2, вказана довіреність не скасована. З огляду на вказане, суд вважає, що автомобіль перебував в володінні та користуванні ОСОБА_5 20.12.2011 року правомірно. В своїх запереченнях від 28.03.2012 року ( а.с.32) відповідач ОСОБА_2 особисто зазначила про те, що належний їй автомобіль експлуатувався ОСОБА_5 на підставі вказаного доручення.

Як вбачається з пояснень в судовому засіданні відповідача ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_9, останній постійно керував належним ОСОБА_2 автомобілем ВАЗ 21101, так як її син ОСОБА_5 був позбавлений права керування транспортними засобами. Даний свідок пояснив в засіданні, що 20.12.2011 року ОСОБА_5, який має право на керування даним автомобілем, подзвонив йому та попросив привезти автомобіль на подвіря ОСОБА_3 ОСОБА_9 залишив ключ з документами від автомобіля, та поїхав. ОСОБА_2 пояснила в суді, що ОСОБА_9 сказав їй, що її син подзвонив та попросив привезти йому автомобіль, що він і зробив.

Таким чином, суд вважає, що відсутні будь-які докази, достатні та достовірні , які б вказували на протиправне заволодіння ОСОБА_3 автомобілем, натомість встановлено, що ОСОБА_3 керував автомобілем за усним дозволом ОСОБА_5 На час ДТП за кермом автомобіля перебував ОСОБА_3, поряд на сидінні пасажира був ОСОБА_5, з яким вони перебували в дружніх стосунках і який мав право на керування автомобілем. Особисто відповідач ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_5 в засідання для дачі пояснень не зявлялися, а тому суд робить висновки на підставі матеріалів, що є в справі. Зокрема, в своїх запереченнях ОСОБА_3 пояснював, що керував автомобілем ВАЗ 21101 в присутності товариша ОСОБА_5 Останній суду будь-яких пояснень не надавав, але з пояснень відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_9 суд дійшов до висновку, що вказані особи перебували в дружніх стосунках і не в перший раз здійснювали поїздки в стані алкогольного спяніння під керуванням ОСОБА_3.

Згідно п 2.2. Правил дорожнього руху України власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати у своїй присутності керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а також особі, яка навчається водінню транспортним засобом відповідно до вимог цих Правил. Згідно ч.2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобовязаний мати при собі та на вимогу працівників міліції, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Виходячи із змісту вказаної норми, для правомірності керування особою транспортним засобом в присутності особи, яка використовує його на законних підставах (в даному випадку довіреність ОСОБА_2 ОСОБА_5 на керування автомобілем) потрібна наявність у водія вищевказаних документів. З урахуванням даних, що містяться в матеріалах адміністративних справ відносно правопорушень, вчинених ОСОБА_3 за ст.ст. 124,130 КУпАП, вказані вище документи були наявні у водія ОСОБА_3 на час ДПТ.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_3 правомірно в присутності особи, яка мала право на керування даним ТЗ , керував автомобілем НОМЕР_4, при цьому не справився з керуванням автомобілем, так як перебував в стані алкогольного спяніння, виїхав на зустрічну смугу, внаслідок чого допустив зіткнення з автобусом «Рута» та спричинив йому технічні ушкодження.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні ДТП 20.12.2011 року за участю автомобіля НОМЕР_3 під його керуванням та автобуса «Рута» д.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 встановлена постановою судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26.01.2012 року, яка набрала законної сили, та згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.124 КУпАП.

Як встановлено в судовому засіданні, під час ДТП автомобіль «Рута» д.н. НОМЕР_1 зазнав технічних пошкоджень. На ремонт автомобіля позивачкою ОСОБА_1 були витрачені кошти в сумі 9 746 грн. на матеріали та деталі та 1 165 грн. за виконання ремонтних робіт. Відповідність цін, вказаних у накладній №РН-0000047 від 22.12.2011 року та акту №ОУ-0000049 , дійсним ринковим цінам, підтверджена висновками судової авто-товарознавчої експертизи від 16.08.2012 року ( а.с.106-109). Крім того, згідно наданих позивачем доказів вбачається, що станом на 3.12.2011 року автобус 2008 року випуску д.н. НОМЕР_1 перебував в задовільному технічному стані без явних ознак механічних пошкоджень, про що стверджувала відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат ОСОБА_8

Стосовно моральної шкоди, суд вважає, що ОСОБА_1 не надала суду доказів на підтвердження завдання їй моральної шкоди на суму 21 000 грн.. Одночасно суд вважає, що внаслідок ДТП ОСОБА_1 як власник транспортного засобу, якій отримав технічні пошкодження, дійсно зазнала моральних страждань, оскільки через необхідність транспортування належного їй на праві власності автомобіля та його ремонту, вона зазнала певних незручностей та змін у звичайному укладі життя. А тому з урахуванням часу перебування автомобіля в ремонті ( 2-3 дні) та всіх обставин справи в їх сукупності , цю шкоду суд оцінює в сумі 1000 грн..

Проаналізувавши усі зібрані докази, суд дійшов до висновку, що матеріальну, моральну шкоду та понесені позивачем судові витрати має відшкодувати ОСОБА_3, а в задоволенні позову до ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.11,15,16,22,1187 ЦК України, ст.10,11, 61, 212-214 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в відшкодування матеріальної шкоди 10 911 грн. та в відшкодування моральної шкоди 1000 грн. та понесені судові витрати в сумі 429 грн. 20 коп..

В задоволенні позову до ОСОБА_6 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд.

Суддя О. В. Святська