КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 2-104/11
Провадження № 2/1414/262/12 р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.11.2012 року м.Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі - судді Безпрозванного В.В.,

при секретарях судового засідання - Мізюн Р.І.,Харитоновій І.В.,

за участю позивача-Манушкіної Л.В.,

відповідача - ОСОБА_2,

представників відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника третьої особи - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_6 до ОСОБА_2 за участю третьої особи - Управління у справах захисту прав споживачів в Миколаївській області про визнання договору побутового підряду частково недійсним, розірвання договору побутового підряду, стягнення матеріальної та моральної шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

27 лютого 2008 р. позивач ОСОБА_6 звернулась до суду із позовом, в якому просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 37202 грн., яка складається з авансу з урахуванням інфляції - 9992 грн.; неустойки за невиконання умов договору - 17086 грн.; суми шкоди,- завданої відремонтованій квартирі з урахуванням індексу інфляції, - 1686 грн.; витрату на юридичну допомогу з урахуванням інфляції - 2135 грн. та моральної шкоди в розмірі 25000 грн., а всього - 62202 грн.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_6 остаточно просила визнати договір побутового підряду № 200 від 24.11.2007 року частково недійсним; розірвати договір побутового підряду № 200 від 24.11.2007 року; стягнути з відповідача ПП ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 438288 грн., витрати на юридичну допомогу 450,72 грн. та витрати на проведення експертизи в розмір 450,72 грн., компенсації моральної шкодиїрозмірі 25000 грн., а всього 463288 грн.

26.03.2008 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, уточнивши який в судовому засіданні, просив суд стягнути з позивача за первісним позовом борг за договором в сумі 7200 грн.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25.06.2008 року первісний позов ОСОБА_6 до ПП ОСОБА_2 про стягнення матеріальної і моральної шкоди та зустрічний позов ПП ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про стягнення боргу обєднані в одне провадження.

Обґрунтовуючи позивні вимоги, ОСОБА_6 в судовому засіданні вказувала, що 24 листопада 2007 року між нею та відповідачем ПП ОСОБА_2 був укладений договір на виготовлення меблів № 200, відповідно до умов якого позивач зобовязалась сплатити відповідачу 15200 грн., а останній зобовязувався виготовити, транспортувати та встановити замовлені меблі. На виконання умов договору 24.11.2007 року позивачем сплачена сума авансу у розмірі 8000 грн. За умовами договору відповідач зобовязувався виконати договір протягом 20 днів після надходження авансу, тобто до 14.12.2007 року, але відповідач доставив меблі тільки 04.01.2008 року, а монтаж відбувався з 09.01.2008 р. по 22.01.2008 р. Враховуючи те, що монтаж меблів відбувався з дефектами та відхиленням від проекту, при монтажу меблів були пошкоджені ковролін, стіни, стеля, позивач змушена була 23.01.2008 року зупинити монтаж меблів.Позивач неодноразово зверталась до відповідача із питанням залучення третіх осіб для завершення монтажу меблів та компенсації за пошкодження відремонтованої квартири, але відповідач відмовляв в задоволенні вимог та вимагав від позивача спочатку сплатити йому залишок суми за договором з урахуванням сплаченого авансу, а пізніше повернути меблі без компенсації авансу. На підставі викладеного ОСОБА_6 просила позов задовольнити, в задоволенні зустрічного позову ПП ОСОБА_7 відмовити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_7 та його представники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позов ОСОБА_6 не визнали, вказували на те, що позивач не дає можливості завершити монтаж меблів, а недоліки, які мають місце, носять виробничий характер та могли бути усунені в повному обсязі. Також вказували на те, що в розмові між сторонами було уточнено строки виготовлення заказу до 24.01.2008 року, а також вказували на невідповідність в розрахунках позивача неустойки, а саме: договором передбачена неустойка у розмірі 0,01% вартості майна за кожен день прострочки, але не більше 10%. Крім того, 23 січня 2008 року позивач та її чоловік заборонили проводити монтажні роботи і, таким чином, фактично розірвали договір. Просили задовольнити їх вимоги про стягнення з ОСОБА_6 7200 грн. боргу за виконання договору.

Представник третьої особи - Миколаївського обласного управління у справах захисту прав споживачів ОСОБА_5 в судовому засіданні позов ОСОБА_6 до ПП ОСОБА_7 про стягнення матеріальної і моральної шкоди підтримала та просила частково задовольнити, в задоволенні зустрічного позову ПП ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення боргу просила відмовити.

Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідка ОСОБА_8, суд вважає позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 та зустрічний позов ОСОБА_9 такими, що не підлягають задоволенню з огляду на - наступне.

Судом встановлено, що 24 листопада 2007 року між позивачем за первісним позовом ОСОБА_6 та ПП ОСОБА_10 був укладений договір № 200 про виготовлення, транспортування та встановлення меблів (а.с.7). Відповідно до умов вказаного договору ПП ОСОБА_10 зобовязувався виготовити, транспортувати та встановити у замовника меблі. Ціна замовлення відповідно до п. 2.1 договору складає 15200 грн., а сума авансу складає 8000 грн. Згідно умов п. 3.1 договору виконавець зобовязувався виконати договір протягом двадцяти днів після надходження авансу.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлені строки.

На виконання умов Договору 24.11.2007 року ОСОБА_6 сплатила суму авансу в сумі 8000 грн., що підтверджується відповідними квитанціями до прибуткового касового ордеру (а.с. 13).

Позивач, не погоджуючись із якістю виконаного замовлення, зверталась з претензіями до ОСОБА_2 та зверталась за захистом своїх прав до Управління захисту прав споживачів у Миколаївській області.

Відповіддю Миколаївського обласного управління у справах захисту прав споживачів за вих. № м-54/2 від 19.02.2008 року ОСОБА_6 було запропоновано підписати акт про виявлення недоліків та строку виконання, але ОСОБА_6 відмовилась. Також ОСОБА_6 було запропоновано розірвати договір побутового підряду № 200 від 24.11.2007 року та повернути суму авансу 8000 грн. при умові повернення меблів, але від даної пропозиції остання відмовилась. В звязку із цим їй було запропоновано звернутися до суду за захистом порушеного права (а.с. 25).

Як вбачається з претензії позивача ОСОБА_6 від 24.01.2008 року, ПП ОСОБА_10 порушив умови договору, оскільки встановлені меблі мають суттєві недоліки та порушені строки щодо своєчасного виконання замовлення. Так, останній здійснив транспортування виготовлених меблів меблів позивачу лише 04 січня 2008 року та здійснив її монтаж у період з 09.01.2008 по 22.01.2008 року (а.с. 14,15), тоді як за умовами договору строк транспортування та монтажу меблів складає двадцять робочих днів, тобто до 24.12.2007 року (п. 3.1. Договору № 200 від 24.11.2007 року).

Відповідно до вимог ч.І ст. 61ЦПК України зазначені обставини визнавались сторонами, а відтак доказуванню не підлягають.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідач за первісним позовом пропонував позивачу усунути недоліки у встановлених меблях, у звязку з чим направив на адресу позивача листа із такою пропозицією та актом про виявлені зауваження для підписання (а.с. 16,17). Із вказаною пропозицією позивач не погодилась із посиланням на необхідність залучення до виконання умов Договору третіх осіб в порядку ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

В подальшому листом за вих. № 01/30 від 30.01.2008 року відповідач пропонував позивачу повернути меблі та зобовязувався повернути аванс, але від такої пропозиції позивач відмовилась.

За висновками судової товарознавчої експертизи № 5840 від 15.09.2008 рокy виготовлені ПП ОСОБА_2 меблі сертифікації в Миколаївському державному центрі стандартизації, метрології та сертифікації не підлягають; виготовлення вказаних в договорі меблів в повній мірі, відповідно до умов зазначеного договору не здійснено. В даному виді меблі мають дефекти виробничого характеру та не відповідають вимогам ТОСТ 16371-93 "Меблі". Вище вказані дефекти меблів не є суттєвими та можуть бути усунені в повному обсязі. В даному випадку дефекти не усувалися; реалізація досліджених меблів можлива (а.с. 86-90).

Таким чином, висновками експертизи встановлена можливість усунення наявних недоліків у встановлених меблів, але з урахуванням позиції позивача відповідач не мав можливості усунути виявлені недоліки.

Судом призначались додаткові судові товарознавчі експертизи, але не проводились з різних причин, які не залежали від суду. В подальшому сторони відмовились від їх проведення.

Крім того, з пояснень позивача ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_8 слідує, що зазначені меблі були ними самовільно демонтовані, внаслідок чого неможливо встановити вартість робіт по усунення Дефектів із детальною розшифровкою та визначити на скільки відсотків знизилась вартість меблів із детальною розшифровкою.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку щодо неможливості задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача на її користь авансу, сплаченого ОСОБА_6 відповідачу з урахуванням індексу інфляції, неустойки за невиконання умом договору за 909 днів (з 23.01.2008р. по 19.07.2010р.) із врахуванням 3% за кожен день прострочки від суми вартості заказу в розмірі 414504 грн., розміру шкоди, заподіяної пошкодженням квартири в сумі 9266 грн., оскільки позивач створювала перешкоди у виконанні умов договору, перешкоджала працівникам в доступі до меблів, а в подальшому взагалі самостійно демонтувала їх та зберігає до цього часу в демонтованому виді у трьох місцях.

Вимоги позивача в частині визнання п. 5.1. Договору недійсним та повернення їй 8000 грн. авансу суд вважає необгрунтованими та недоведеними, оскільки відповідно до частин 1 та 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину мас бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Крім того, частиною 4 ст. 848 ЦК України передбачено, що замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору. Отже, ОСОБА_6 23.01.2008 року відмовилась від подальшого виконання договору побутового підряду, не допустила ПП ОСОБА_2 для виконання робіт по усуненню недоліків і, таким чином, в односторонньому поряди розірвала договір..

Що стосується вимог ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої пошкодженням квартири суд також не знаходить підстав для їх задоволення, оскільки позивач ОСОБА_6 не довела ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, та в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надала жодного доказу для їх підтвердження.

Судом встановлено, що пошкодження стін та підлоги квартири виникло в наслідок монтажу, а потім демонтажу меблів. А відтак, передбачених ст. 1166 ЦК України підстав для відповідальності ОСОБА_2 за майнову шкоду суд не вбачає.

З урахуванням відсутності згоди сторін та обєктивних умов щодо належного виконання Договору, суд приходить до висновку щодо фактичного розірвання Договору, а відтак така вимога позивача задоволенню не підлягає.

Щодо зустрічних вимог відповідача (позивача за зустрічним позовом) суд вважає за необхідне відмовити в їх задоволенні, оскільки під час розгляду справи встановлено порушення вимог Договору також із боку виконавця (позивача за зустрічним позовом) в частині строку виконання Договору та якості виготовлених меблів.

Відповідно до вимог ч.І ст.. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобовязується прийняти та оплатити певну роботу.

Суд встановив, що повне виконання Договору не відбулося з вини обох сторін, оскільки відповідач несвоєчасно виготовив та встановив виготовлені меблі неналежної якості, а позивач (замовник) не допускала відповідача (виконавця) до виконання умов договору (щодо усунення виявлених недоліків), а в подальшому самостійно демонтувала меблі, чим унеможливила повне виконання умов договору.

З цих підстав вимоги ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди, передбаченої ст. 1167 ЦК України, не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.ст. 84,86,88 ЦПК України суд не вирішує питання щодо стягнення судових витрат, витрат на правову допомогу та проведення експертизи, оскільки жодна з вимог сторін судом не задоволена.

Керуючись ст. ст. 208-209; 212; 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_2 за участю третьої особи - Управління у справах захисту прав споживачів в Миколаївській області про визнання договору побутового підряду № 200 від 24.11.2007 року частково недійсним, розірвання договору побутового підряду № 200 від 24.11.2007 року, стягнення матеріальної та моральної шкоди та зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про стягнення боргу - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.В.Безпрозванний