АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/2791/2012 Номер провадження 22-ц/1690/2791/2012Головуючий у 1-й інстанції Кононенко С.Д. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2012 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.,

суддів Петренка В.М., Акопян В.І.

при секретарі Фадєйкіній Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ «ОТП Банк» на рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 31 травня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «ОТП Банк» про визнання факту та стягнення збитків.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2011 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, просила з урахуванням доповнень ухвалити рішення, яким визнати факт реалізації 15 лютого 2011 року іпотечного майна за ціною нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, стягнути з відповідача на її користь 124 296 грн. завданих збитків (різниці між ціною продажу предмету іпотеки та звичайною ціною на нього).

Заявлені вимоги мотивовані тим, що відповідач на виконання рішення суду продав належне позивачці нерухоме майно, яке перебувало у іпотеці, за ціною, яка була суттєво нижчою за звичайну ціну на таке майно.

Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 31 травня 2012 року позов задоволений: визнаний факт реалізації 15 лютого 2011 року нежитлових приміщень, розташованих по вул.Привокзальній,5 у м.Полтаві, за ціною нижчою за звичайні ціни на цей вид майна. Стягнуто з ПАТ «ОТП Банк» на користь позивачки 124 296 грн. завданих збитків. Вирішене питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ПАТ «ОТП Банк», посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд порушив вимоги процесуального закону у частині дотримання правил територіальної підсудності, порядку зміни позивачем підстав, предмету та розміру позовних вимог, надання сторонами доказів. Окрім того, суд неправильно витлумачив положення ст.38 ЗУ «Про іпотеку», дав неправильну оцінку доказам у справі, зокрема, експертним висновкам, а тому дійшов хибного висновку про правомірність заявлених вимог.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав:

Відповідно до ст.307 ч.1 п.2, ст.309 ч.1 п.4 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове по суті заявлених вимог в разі неправильного застосування судом матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 04 серпня 2010 року задоволений позов ПАТ «ОТП Банк»: позивачу, зокрема, надане право у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором у сумі 589 057 грн. 12 коп. та 33 959,84 доларів США продати від свого імені іпотечне нерухоме майно площею 548,8 м.кв., що належить ОСОБА_2 та розташоване по вул.Привокзальній,5 у м.Полтаві.

Згідно п.4.4 договору іпотеки від 15 травня 2006 року вартість предмета іпотеки за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем встановлена у розмірі 859 000 грн.

На виконання рішення суду Банком замовлена експертна оцінка вартості іпотечного нерухомого майна: згідно звіту про оцінку нерухомого майна ТОВ «Консалтінгова компанія «Форекс» ринкова вартість об'єкту за станом на 25 серпня 2010 року становить 460 000 грн..

У серпні 2010 року Банк направив ОСОБА_2 листа про намір продати об'єкт іпотеки за ціною не нижче 460 000 грн. згідно висновку ТОВ «Консалтінгова компанія «Форекс».

Згідно договору купівлі-продажу від 15 лютого 2011 року Банк продав ОСОБА_4 нерухоме майно площею 548,8 м.кв., що належить ОСОБА_2 та розташоване по вул.Привокзальній,5 у м.Полтаві, за ціною 490 114 грн.

Згідно висновку №91 від 12 березня 2012 року судової будівельно- технічної експертизи ринкова вартість нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: м.Полтава, вул.Привокзальна,5 станом на 15 лютого 2011 року без врахування ПДВ, складає 614 410 грн.

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив надані сторонами докази, належно їх оцінив і дійшов обґрунтованого висновку про те, що Банк у порушення вимог ч.б ст.38 ЗУ «Про іпотеку» здійснив продаж предмету іпотеки за ціною нижчою за звичайні ціни.

Згідно частини 6 статті 38 ЗУ «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Таким чином, за змістом наведеної норми закону на іпотекодавця покладений обов'язок забезпечити продаж предмету іпотеки за ціною не нижчою за звичайні ціни на такий предмет або за ціною, узгодженою з іпотекодавцем.

Доводи апеляційної скарги про те, що Банк узгодив з позивачкою ціну продажу предмету іпотеки шляхом надіслання останній листа (а.с.159,160) про намір продати об'єкт іпотеки за ціною не нижче 460 000 грн. згідно висновку ТОВ «Консалтінгова компанія «Форекс» не є переконливими, оскільки вказаний лист направлений позивачці у серпні 2010 року, тоді як рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 04 серпня 2010 року набрало законної сили лише у грудні 2010 року (ухвала Апеляційного суду Полтавської області від 01 грудня 2010 року). Банк не довів належними і допустими доказами тієї обставини, що після цієї дати ціна продажу узгоджувалася з позивачкою.

Оцінюючи за правилами ст.212 ЦПК України доводи апеляційної скарги щодо сумнівності висновку судової будівельно-технічної експертизи №91 від 12 березня 2012 року (а.с.110-119), колегія суддів виходить з наступного. Зазначена експертиза проведена на підставі ухвали суду експертом, який був попереджений про кримінальну відповідальність за ст.384. ст.385 КК України. Допитаний у судовому засіданні експерт дав обгрунтовані спростування (а.с.143) усім запереченням представника Банку, які повторно викладені у апеляційній скарзі. Визначена експертом ціна продажу предмету іпотеки узгоджується з висновком комплексної експертизи №Нв2/49, проведеної у межах виконавчого провадження (а.с.152), результати якої ніхто із сторін під сумнів не ставить. Окрім того, визначена експертом ціна є нижчою ніж та, що визначена сторонами у іпотечному договорі (а.с.11), яка, за повідомленням обох сторін, також визначалася експертним шляхом.

Суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги звіт про оцінку нерухомого майна ТОВ «Консалтінгова компанія «Форекс» від 26 серпня 2010 року, оскільки він виконаний на замовлення сторонньої особи (ОСОБА_5 - потенційний покупець) та без участі власника цього майна - ОСОБА_2

У судовому засіданні представник Банку не обгрунтовала яким чином перелічені в апеляційній скарзі порушення норм процесуального закону могли вплинути (чи вплинули) на законність ухваленого судом рішення.

Таким чином, рішення суду у частині стягнення з Банку на користь ОСОБА_2 124 296 грн. різниці між ціною продажу предмету іпотеки та звичайною ціною на нього є законним і обгрунтованим. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з рішенням суду про визнання факту продажу предмету іпотеки за ціною нижчою ніж звичайні ціни на такий об'єкт, оскільки такий спосіб захисту порушеного або не визнаного права не відповідає ч.2 ст.16 ЦК України. Факт продажу предмету іпотеки за ціною нижчою ніж звичайна ціна на нього не можна також розцінювати як юридичний факт у розумінні ст.256 ЦПК України. За змістом ст.38 ЗУ «Про іпотеку» наведена обставина є підставою для покладення на іпотекодержателяцивільно-правової відповідальності і входить до предмету доказування у разі виникнення спору між іпотекодавцем та іпотекодержателем.

Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції у зазначеній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову за безпідставністю.

Керуючись ст.303, ст.307 ч.1 п.2, ст.309 ч.1 п.4, ст.316, ст.319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ «ОТП Банк» задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 31 травня 2012 року у частині визнання факту реалізації 15 лютого 2011 року нежитлових приміщень, розташованих по вул.Привокзальній,5 у м.Полтаві, за ціною нижчою за звичайні ціни на цей вид майна скасувати, ухвалити нове рішення.

ОСОБА_2 відмовити у задоволенні вимоги про визнання факту реалізації 15 лютого 2011 року нежитлових приміщень, розташованих по вул.Привокзальній,5 у м.Полтаві, за ціною нижчою за звичайні ціни на цей вид майна за безпідставністю.

В іншій частині рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 31 травня 2012 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: суддя О.А. Лобов

Судді: В.І. Акопян

ОСОБА_6