Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2012 року Білоцерківський міськрайоний суд у складі:

головуючого судді Гапоненко А. П. ,

при секретарі Миронова Н. В.,

за участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 3 м. Біла Церква, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: - служба у справах дітей Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області , Білоцерківський районний центр соціальних служб для сімї, дітей та молоді при Білоцерківській районній державній адміністрації Київської області, служба у справах дітей виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області про визначення місця проживання дитини з матірю, відібрання і повернення дитини за попереднім місцем проживання , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом в якому зазначив, що він з відповідачкою перебував у шлюбі з 24 вересня 2005 року під час якого 29.04.2006 року народилась дочка ОСОБА_3. В подальшому сім'я розпалась з вини дружини, котра не займалась веденням домашнього господарства, не працювала, не приділяла уваги вихованню дочки. З цієї причини між ними почали виникати конфлікти, а в подальшому розпалась сім'я остаточно. Весною 2010 р. позивач залишив відповідачку і перейшов жити до своїх батьків в смт. Рокитне. Шлюб було розірвано і з позивача на користь відповідача були стягнуті аліменти на утримання дочки. Відповідачка перешкоджала йому спілкуванню з дитиною і він вимушений був звертатись до служби у справах дітей з заявою про визначення способу його участі у вихованні дочки та спілкування з нею. Рішенням служби у справах дітей Білоцерківської райдержадміністрації від 26.10.2010 року позивачу було визначено порядок спілкування з дочкою: з 10 години суботи до 16 години неділі щотижня. Під час зустрічей з дитиною вона скаржилась йому на те, що хоче їсти, а мама часто не буває вдома і в часи відсутності мами її кладуть спати в одне ліжко з братом матері (котрому 40 років). В серпні 2011 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, однак за відсутністю у нього свідків, які б були очевидцями таких перешкод з боку відповідачки йому було відмовлено у задоволенні позову рішенням суду від 28 листопада 2011 року.

5 травня 2012 року ОСОБА_2 привезла дочку до його батьків в смт. Рокитне, звідки позивач забрав дитину і з того часу дочка живе разом з ним, його дружиною ОСОБА_4 і сином дружини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в будинку, належному його дружині (1/6 частина) в м. Біла Церква, який складається в п'яти жилих кімнат з усіма зручностями. Дочка ОСОБА_6 називає його дружину мамою, має дружні стосунки зі зведеним братом Сашком. В сімї дружні стосунки і дочка дуже задоволена своїм теперішнім життям та не хоче повертатися до матері. Дочка навчається у першому класі Білоцерківської ЗОШ, яка знаходиться поруч з їхнім помешканням. Відповідач не приймає ніякої участі у її утриманні і вихованні дитини, хоча продовжує отримувати від позивача аліменти на дочку, не проявила ніякої ініціативи у прийнятті участі в урочистому святі 1 вересня для їхньої дочки. Між позивачем і його дочкою існують дуже теплі родинні стосунки, дитина говорить, що їй дуже добре з ним і її новою мамою та просить не віддавати її мамі в с. Тарасівку, де вона була весь час голодна і не доглянута. Позивач та його нова дружина мають бажання визначити офіційно місце проживання його дочки з ним і зареєструвати дитину за їхнім місцем проживання у ІНФОРМАЦІЯ_2. Тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, з її батьком, за адресою АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали заявлені позовні вимоги, пославшись на обставини та підстави, викладені у позовній заяві, просять суд позов задовольнити в інтересах малолітньої дитини.

Відповідач та її представник позов не визнали та звернулись до суду із зустрічним позовом про визначення місця проживання дитини з матірю, відібрання і повернення її за попереднім місцем проживання посилаючись на те, що дитина має проживати з матірю за місцем її реєстрації, де для дитини створені всі належні умови, а позивач скориставшись тимчасовим залишенням дитини у його батьків, забрав дитину і не повертає матері.

Представники третіх осіб - служби у справах дітей Білоцерківської районної державної адміністрації, Білоцерківського районного центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді при Білоцерківській районній державній адміністрації, служби у справах дітей виконавчого комітету Білоцерківської міської ради не підтримали жодної із сторін у справі та поклались вирішити спір на розсуд суду. При цьому у судовому засіданні зазначили, що у них немає компрометуючих матеріалів на обох батьків, але, при проведені перевірок по заявам сторін, спілкуванні з дитиною, остання має більшу прихильність до батька і висловила побажання проживати з батьком та його новою сімєю, де для неї створені всі належні умови для життя та її розвитку, тому просять вирішити спір виходячи з інтересів малолітньої дитини, а не батьків.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 вересня 2005 року між сторонами у справі був укладений шлюб, зареєстрований відділом РАЦС Рокитнянського районного управління. 29.04.2006 року шлюбі народжена дочка ОСОБА_3. Сімейні стосунки у сторін не склалися і рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 18.11.2011 року шлюб було розірвано і дочка залишилась проживати з матірю. Зазначені обставинами підтверджені копіями свідоцтв про шлюб, про народження дитини та випискою із рішення суду ( а.с. 8-10). Мати дитини чинила перешкоди батькові дитини у зустрічах з дитиною, прийняття участі у її вихованні, що змушувало батька звертатись у відповідні органи та до суду, що також підтверджено матеріалами справи. 24 липня 2012 року позивач уклав шлюб з гр. ОСОБА_4 з якою проживав та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4. В травні місяці 2012 року відповідач ОСОБА_2 залишила на деякий час дитину батькам позивача. При зустрічі дочки ОСОБА_6 з батьком, остання скаржилась йому на неналежні умови проживання з мамою і виявила бажання проживати з батьком, який забрав дитину і вона проживає з ним та його новою сімєю. Згідно наданих суду актів обстежень мати і батько мають всі належні умови для виховання дитини, але при проведені бесід з дитиною, остання має прихильність до батька і бажає проживати з ним, що також підтвердили допитані у судовому засіданні свідки.

При цьому суд не приймає до уваги доводи сторони відповідача ОСОБА_2, що дитина не бажає з нею проживати із-за психологічного тиску на неї батьком дитини та її його новою дружиною, оскільки вони не обґрунтовані та не підтверджені.

Згідно акту обстеження умов проживання дитини у теперішній сім'ї, складеного 18 червня 2012 року службою у справах дітей Білоцерківської міської ради вказано, що «малолітня ОСОБА_3 виявила бажання проживати з батьком та його новою сім'єю. З мамою вона хоче спілкуватися, але повертатися до неї не хоче». Комісія служби у справах дітей дійшла висновку, що для виховання та розвитку малолітньої дитини в сім'ї батька дитині створені задовільні умови проживання ( а.с. 23). Також маються задовільні умови для виховання та розвитку дитини у її матері в с. Тарасівка, що підтверджено актом соціального інспектування ( а.с.52-53).

В статті 141 СК України зазначено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

У відповідності до вимог ст.160 СК України місце проживання дитини , яка не досягла десяти років визначається за згодою батьків .

В судовому засіданні достовірно встановлено, що згоди між батьками щодо визначення місця проживання дитини не досягнуто, що стало причиною судового розгляду зазначеної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

За ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Принцип ст. 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини.

При вирішені даного спору суд також приймає до уваги, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років.

Відповідно до діючого сімейного законодавства суд при вирішенні спору про місце проживання дитини повинен врахувати те, хто з батьків проявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання дитини.

Судом також встановлено, що батько та мати дитини матеріально забезпечені, працюють, забезпечені житлом, проживають в нормальних соціально - побутових умовах, але дитина більше прихильна до батька, має бажання проживати з ним та його новою сімєю, де склались певні відносини, ходить до школи, тому відібрання її від батька і повернення матері може спричинити дитині психологічну травму. На даний час батько дитини не чинить перешкод матері у прийнятті участі у її вихованні, побачені з нею, які чинила мати батькові, коли дитина проживала разом з нею.

Крім того, мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним визначити місце проживання дитини саме з батьком - позивачем ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2, так як саме він здатний забезпечити належні умови для виховання дитини, що буде повністю відповідати інтересам дитини та вимогам Закону.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 160, 161 СК України, ст. 6 Декларації прав дитини ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2.

В задоволені зустрічних позовних вимог відмовити.

Судові витрати покласти на сторони.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_7