Номер провадження № 22-ц/1590/5768/12
Головуючий у першій інстанції Кравчук
Доповідач Плавич Н. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2012
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого -Плавич Н.Д.

суддів -Гірняк Л.А.,Кварталова А.М.

при секретарі - Кушнір М.В.

у відкритому судовому засіданні у
присутності представника позивача,
ОСОБА_1, яка діє по довіреності,
відповідача ОСОБА_2,

розглянула апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Приморського районного суду
м. Одеси від 05.12.2011р.

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2009р. позивач ОСОБА_1 звернулася
до відповідача ОСОБА_2 з позовом про
стягнення грошових коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилалася на те, що в серпні 2008 р. вони
з відповідачем досягли згоди укласти
договір по відчуженню належного
відповідачу нежитлового приміщення
НОМЕР_1, в буд. АДРЕСА_1, яке знаходилося
на стадії реконструкції.

Позивач стверджувала, що у відповідача
не було коштів на закінчення
реконструкції, він звернувся до неї, як
майбутнього покупця, з проханням
надати йому таку допомогу для
завершення реконструкції. З вересня 2008
р. за згодою відповідача вона розпочала
реконструкцію нежитлового приміщення,
що включало: проведення сантехнічних
робіт, установку з улаштуванням
опалення, каналізації; проведення та
влаштування точок холодної та гарячої
води; установку та підключення ванної
та інсоляції; установку та підключення
сантехнічних приладів (умивальника,
унітаза), проведення електричного
кабелю по всьому приміщенню; установка
підвісної стелі; ґрунтовка, шпатльовка,
окраска стелі; встановлення багетів;
ґрунтовка та окраска стін; установка
дверей; фурнітури, обліцовка металевих
дверей; вирівнювання підлоги (стяжка);
влаштування вентиляційних каналів.

Вказаний обсяг робіт виконував ОСОБА_3
в період з 01.09.2008 р. по 01.02. 2009 р., за цю
роботу позивачем було сплачено 1000 Євро,
по курсу НБУ - 10 729, 00 грн. Вартість
будівельних матеріалів, які були
необхідні для реконструкції
нежитлового приміщення, складала 77 765,
59 грн., всього на реконструкцію
позивачем витрачено 88 494, 59 грн.

В забезпечення укладення в подальшому
договору купівлі-продажу нежитлового
приміщення 23.01.2009 р. між позивачем
ОСОБА_1 і відповідачем ОСОБА_2 було
укладено Договір про завдаток.

За умовами Договору ОСОБА_2
зобов'язався до 05.03.2009 року продати, а
позивач придбати у відповідача
нежитлове приміщення, для забезпечення
належного і точного виконання
зобов'язань по договору купівлі
-продажу нежитлового приміщення
позивач передала відповідачу 12 500 Євро.

Договором передбачено, що у разі
невиконання відповідачем своїх
зобов'язань, зазначених у п. 2.3.
Договору, він зобов'язаний сплатити
позивачу подвійну суму завдатку на
протязі 5-ти днів з моменту спливу
строку для виконання, компенсувати
повну вартість матеріалів та виконаних
ремонтних робіт у нежитловому
приміщенні та сплатити пеню у розмірі 5%
за кожен день прострочення.

Позивач посилалася на те, що після
спливу терміну, протягом якого сторони
домовилися укласти угоду, відповідач
відмовився він домовленості,
посилаючись на те, що внаслідок
реконструкції вартість нежитлового
приміщення збільшилася.

Сума завдатку, вартість матеріалів і
робіт, які були витрачені позивачем під
час реконструкції відповідач не
повернув.

Справа розглядалася неодноразово.

В ході розгляду справи позивач
уточнила і збільшила обсяг заявлених
позовних вимог, просила визнати
Договір завдатку від 23.01.2009 р., який
укладений між нею та ОСОБА_2, дійсним;
стягнути з ОСОБА_2 на її користь
завдаток у сумі 25 00,00 Євро(12500*2); індекс
інфляції у розмірі 174 478,50 гривень та 3 %
річних у сумі 8595, 00 гривень; стягнути з
ОСОБА_2 на її користь компенсацію
витрат на матеріали та проведення
робіт по реконструкції та
переплануванню нежитлового приміщення
у розмірі 94 718,50 грн.; компенсацію
витрат на оплату ремонтних робіт по
реконструкції та переплануванню
нежитлового приміщення у розмірі 145 611,90
грн.; стягнути з ОСОБА_2 на її користь
пеню у розмірі 658950 грн., та судові
витрати у розмірі 1950,00 грн.

В суді 1 інстанції представники
позивача стверджували, що зобов'язання
мають бути виконані відповідачем у
відповідності з умовами Договору,
нормами ЦК України.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник
позов не визнали, надали письмові
заперечення. Відповідач не
спростовував, що частинами отримав від
позивача ОСОБА_1 суму завдатку, 12500Євро,
між ними був підписаний Договір
завдатку, але стверджував, що
реконструкцію і ремонт в нежитловому
приміщення НОМЕР_1., яке йому належить
на праві власності, він здійснив за
свої кошти.

Просив звернути увагу, що позивач
ОСОБА_1 одночасно з ним проводила
ремонтні роботи в приміщенні НОМЕР_2, що
належить їй. Вказане приміщення
розташовано поверхом вище, в буд.
АДРЕСА_1, тому надані позивачем докази
по витратам на ремонт, стосуються її
приміщення(а.с.203-207,т.1).

Останнім рішенням суду 1 інстанції від
05.12.2011р. позовні вимоги ОСОБА_1
задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму коштів у розмірі 134875,00грн., суму 3
процентів річних 11370,00грн., всього
146245,00грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму судових витрат, всього 1479,45грн.

В решті позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено(а.с.99-103,т2).

В апеляційній скарзі апелянт, ОСОБА_1
просить рішення в частині відмови в
позові скасувати, ухвалити нове
рішення:

визнати Договір завдатку від 23.01.2009р.,
який укладений між нею та ОСОБА_2,
дійсним;

стягнути з ОСОБА_2 на її користь
завдаток у сумі 25 00,00 Євро;

індекс інфляції у розмірі 174 478,50
гривень та 3 % річних у сумі 8595, 00 грн.;

стягнути з ОСОБА_2 на її користь
компенсацію витрат на матеріали та
проведення робіт по реконструкції та
переплануванню нежитлового приміщення
у розмірі 94 718, 50 грн.;

компенсацію витрат на оплату ремонтних
робіт по реконструкції та
переплануванню нежитлового
приміщення у розмірі 145 611, 90 грн.;

стягнути з ОСОБА_2 на її користь пеню ;
судові витрати у розмірі 1950,00
грн.(а.с.105-108,т2).

В апеляційному суді представник
позивача доводи апеляційної скарги
підтримала.

Відповідач доводи апеляційної скарги
не визнав, вважає рішення законним.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю -доповідача, доводи
скарги, заперечення на неї, колегія
дійшла висновку апеляційну скаргу
відхилити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.01.2009 р. між
позивачем ОСОБА_1 та відповідачем
ОСОБА_2 в простій письмовій формі був
укладений Договір про завдаток ( в
подальшому Договір) за умовами якого
(п.1 Договору) відповідач отримав від
позивача ОСОБА_1 гроші в розмірі 12500,00
Євро в рахунок вартості нежитлового
приміщення НОМЕР_1, в буд. АДРЕСА_1,
вартість вказаного приміщення сторони
визначили у 42 500,00 Євро, залишок
вартості нежитлового приміщення
складав 30000, 00 Євро (п.2 Договору).
Сторони домовилися про укладення
договору купівлі-продажу нежитлового
приміщення і його нотаріальне
посвідчення в строк до 05.03.2009
р.(а.с.45-46,т.1).

Згідно з ст.570 ЦК України завдатком є
грошова сума або рухоме майно, що
видається кредиторові боржником у
рахунок належних з нього за договором
платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання. Якщо не буде встановлено, що
сума, сплачена в рахунок належних з
боржника платежів, є завдатком, вона
вважається авансом. Частиною 1 ст.571 ЦК
України передбачено, якщо порушення
зобов'язання сталося з вини боржника,
завдаток залишається у кредитора. Якщо
порушення зобов'язання сталося з вини
кредитора, він зобов'язаний повернути
боржникові завдаток та додатково
сплатити суму у розмірі завдатку або
його вартості. Стягнення подвійної
суми завдатку в порядку ст.571 ЦК
України застосовуються у випадках,
коли між сторонами було укладено
договір, але він не виконується з вини
якоїсь зі сторін. У разі, коли сторони
лише домовились укласти договір, але
відповідно його не оформили, сплаченні
в рахунок виконання договору платежі
вважаються авансом і повертаються в
тому розмірі, в якому надавались.

Судом 1 інстанції встановлено, що
сторони договір купівлі-продажу
нежитлового приміщення не укладали,
нотаріально посвідчений він не був,
тому суд дійшов обґрунтованого
висновку, що сума у розмірі 12500,00 Євро,
яку позивач сплатила відповідачу в
рахунок вартості нежитлового
приміщення, є авансом і підлягає
стягненню з відповідача на користь
ОСОБА_1 Суму заборгованості
відповідача перед позивачем суд
розрахував за офіційним курсом Євро до
національної валюти на день прийняття
судового рішення, а саме: 134 875, 00
гривень (12 500,00 Євро х 10,79 по курсу НБУ на
05.12.2011 рік).

Індекс інфляції на вказану суму
місцевим судом не був нарахований. Суд
правильно виходив з того, що індекс
інфляції (індекс споживчих цін) -це
показник, що характеризує динаміку
загального рівня цін на товари та
послуги, які купує населення для
невиробничого споживання, а ціни в
Україні встановлюються в національній
валюті -гривні. Вимоги ст.625 ЦК України,
щодо сплати боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції,
поширюються лише на випадки
прострочення виконання грошового
зобов'язання, яке визначено договором у
гривні. В даному випадку грошове
зобов'язання визначене сторонами
договору в іноземній валюті -Євро.

Щодо суми 3% річних, то її розмір складає
11370,00 гривень (12500,00 Євро х 3% : 365 Х 1026 = 1054
Євро х10,79), де 1026 днів з 05.03.2009 року по
05.12.2011 рік; 10,79 -курс НБУ на 05.12.2011 рік,
вказана сума була стягнута з
відповідача на користь позивача.

Колегія вважає, що рішення суду в цій
частині вимог є законним і
обґрунтованим.

З висновком суду 1 інстанції про
відмову в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання Договору про завдаток
дійсним, стягнення компенсації витрат
на матеріали та проведення робіт по
реконструкції, переплануванню
нежитлового приміщення 94 718,50 грн. та
компенсації витрат на оплату ремонтних
робіт по реконструкції переплануванні
нежитлового приміщення у розмірі 145 611,
90 грн. колегія також погоджується.

В обґрунтування своїх доводів в цій
частині вимог позивач посилалася на п.3
Договору.

Встановлено, що у відповідності з п. 3.
Договору ОСОБА_2 зобов'язався протягом
трьох днів з моменту підписання цього
Договору і отримання суми завдатку
надати нежитлове приміщення НОМЕР_1
ОСОБА_1 для проведення нею ремонтних
робіт й не перешкоджати їй в проведенні
цих робіт.

При розгляді справи звернута увага, що
Договір про завдаток був підписаний
сторонами 23.01.2009р. За умовами Договору
позивач мала право приступити до
реконструкції і ремонту нежитлового
приміщення лише після укладання
вказаного Договору. Між тим, в позовній
заяві, яка підписана позивачем, вона
стверджувала, що ремонтні роботи вона
розпочала і проводила у період з 01.09.2008
р. по 01.02. 2009 р. (а.с.170 -173,т.1). При розгляді
справи в суді 1 інстанції, апеляційному
суді не було надано доказів тому, що
відповідач дозволив проводити їй
ремонтні роботи в цей період, ще до
підписання Договору.

В підтвердження своїх витрат на
проведення ремонтних робіт,
реконструкції нежитлового приміщення
позивач надала суду: фіскальні чеки,
товарні чеки, заказ-наряди, рахункові
накладні і посилалася на те, що всі ці
матеріали були нею придбані на ремонт
нежитлового приміщення НОМЕР_1
(а.с.14-43,т.1).

Дав оцінку вказаним доказам, суд 1
інстанції дійшов висновку, що надані
квитанції і накладні не можуть
підтверджувати витрати позивача, саме
по нежитловому приміщенню НОМЕР_1.,
оскільки вони не містять безспірного
доказу, що всі ці будівельні товари,
матеріали були витрачені і використані
для ремонту спірного нежитлового
приміщення НОМЕР_1. Більш того, суд
звернув увагу, що позивач, в якості
доказу щодо своїх витрат по
нежитловому приміщенню НОМЕР_1 надала
бланк замовлення №0 від 22.10.2008 р. ( бланк
«АПМ-Профіль») (а.с.28,т1). Між тим, цей
доказ є підтвердженням, що вказані
вироби використовувалися у
нежитловому приміщенні НОМЕР_2, буд.
АДРЕСА_1 (а.с.28), яке безпосереднє має
відношення до позивача, в якому вона
проводила ремонтні роботи. Це також
підтверджується листом Управління
архітектури та містобудування
Одеської міської ради № 1252 від 09.11.2009
року(а.с.214, т1).

В якості доказів своїх витрат по
нежитловому приміщенню НОМЕР_1 позивач
посилалася на те, що в період з 01.09.2008 р.
по 01.02. 2009 р. цю роботу виконував ОСОБА_3,
за що йому сплачено 1000Євро. В
підтвердження вона посилалася на
розписку вказаного працівника від
26.02.2009р., заявляла, що всі роботи
здійснювалися по сметі, яка
знаходиться на звороті розписки (а.с.43,
44, т1). Колегія погоджується з висновком
суду 1 інстанції і вважає, що вказаний
документ не дає підстав для висновку
про витрати позивача по нежитловому
приміщенню НОМЕР_1. Якщо прийняти до
уваги Договір про завдаток від 23.01.2009р.,
то позивач набувала право доступу у
нежитлове приміщення лише після
укладання вказаного Договору. Інших
доказів тому, що відповідач надавав
згоди на проведення ремонтних робіт, з
ним було обумовлено обсяг цих робіт, не
надано. Крім того, Смета з переліком
будівельних робіт ще не є доказом тому,
що ці роботи були виконані саме по
нежитловому приміщенню НОМЕР_1.

Доводи позивача про проведення нею
ремонтних робіт і реконструкції в
нежитловому приміщенні НОМЕР_1
спростовується доказами, які надані
відповідачем, власником вказаного
нежитлового приміщення НОМЕР_1, це :
договір № 403/08 від 04.03.2008 р. між
ОСОБА_2(замовник) і ПВТФ
«Апеск-Ко»(підрядник) ((ліцензія № 100852);
акти прийняття виконаних будівельних
робіт за березень, квітень, травень 2008
р.; договірні ціни № 403/08; локальний
кошторис № 2-1-1 (а.с.78-92,т.2). Встановлено,
що відповідач є власником спірного
нежитлового приміщення (а.с.70-77,т1).

Дав оцінку доказам, які були зібрані в
ході розгляду справи, суд дійшов
висновку, що позивач ОСОБА_1 не
підтвердила обґрунтованість своїх
доводів щодо проведення нею за рахунок
власних коштів ремонтних робіт і
реконструкції в нежитловому
приміщенні НОМЕР_1, буд. АДРЕСА_1.

Колегія перевірила доводи і докази, що
були надані в суді 1 інстанції, в
апеляційному суді і погоджується з
висновком суду щодо необґрунтованості
вимог позивача.

З висновком суду 1 інстанції щодо
відмови в позовних вимогах ОСОБА_1 про
стягнення з відповідача суми пені в
розмірі 658950 грн. на підставі п.6
Договору, колегія також погоджується.

Пунктом п.6 Договору передбачено, що
при прострочені виконання умов,
обумовлених п.5 цього договору
Завдаткодержатель ( ОСОБА_2) сплачує
Завдаткодавцю (ОСОБА_1) пеню в розмірі 5
% за кожен день прострочення.

Пунктом 5 Договору передбачено, що у
випадку невиконання
Завдаткодержателем своїх зобов'язань,
вказаних в п.1 цього договору,
Завдаткодержатель зобов'язаний
сплатити Завдаткодателю подвійну суму
завдатку протягом 5-ти днів з моменту
спливу строку для виконання
Завдаткодержателем своїх зобов'язань
і не пізніше спливу 5 - ти денного строку
компенсувати Завдаткодавецю повну
вартість матеріалів і виконаних робіт
в нежитловому приміщенні НОМЕР_1.

У відповідності зі ст.546 ЦК України
виконання зобов'язання може
заперечуватися, зокрема неустойкою.
Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом,пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Забезпечення виконання
зобов'язання застосовується в тих
випадках, коли між сторонами було
укладено договір, але він не
виконується з вини будь -якої сторони.
Судом встановлено, що між сторонами
був укладений Договір про завдаток,
договір купівлі-продажу нежитлового
приміщення не укладався.

В апеляційному суді представник
позивача надала додаткові товаро
-транспортні накладні (а.с.169-173,т.2).
Колегія приєднала вказані докази до
матеріалів, але враховує, що ці докази
з'явилися лише під час розгляду справи
в апеляційному суді. В свою чергу,
позивач її представники не
представили доказів тому, що їм було
незаконно відмовлено у приєднані цих
же доказів під час тривалого розгляду
справи в суді 1 інстанції.

До апеляційного суду представник
позивача надала розрахунок
-калькуляцію ремонту в нежитловому
приміщенні НОМЕР_1 за період з вересня
2008р. по 23.01.2009р.

Колегія вважає, що розрахунок
-калькуляцію є лише стислим переліком
квитанцій і накладних, які вже
приєднані до матеріалів справи (а.с.
14-43,т.1). Нових квитанцій, товарних чеків
до цих останніх розрахунків позивачем
не надано. Квитанціям і чекам, які
зібрані на а.с. 14-43, т1, суд 1 і
апеляційної інстанцій надали оцінку.

Дав оцінку доказам, що зібрані по
справі, колегія вважає, що рішення є
законним і обґрунтованим, апеляційна
скарга не містить правових доводів, які
дають підставу для зміни чи скасування
судового рішення, тому апеляційна
скарга відхиляється, рішення місцевого
суду залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303,307ч1п1,308,315,317,319 ЦПК
України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити,
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 05.12.2011р. по справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
грошових коштів залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно після
її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20 днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді апеляційного суду Одеської
області: Плавич Н.Д.

Гірняк Л.А.

Кварталова А.М.