Справа № 444/5555/12
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30.08.2012 Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Мазурчак В.М.,

при секретарі Марущак І.А.

за участі: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста ОСОБА_3 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, яка втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду в серпні 2012 року з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що відповідач є колишнім чоловіком її дочки та з її дозволу вселився у належний їй на праві власності житловий будинок, мешкав в ньому разом з позивачем та її дочкою до червня 2001 року, коли вони з її дочкою припинили шлюбні відносини, після чого він зібрав належні йому речі та залишила місце свого проживання, з цього часу у спірному будинку не мешкає, проте зареєстрований, не несе витрати повязані з його утриманням тощо, що суттєво обмежує права позивача як власника будинку, тому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком.

В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі, пояснила, що будинок належить їй на праві приватної власності, її донька з відповідачем по справі в листопаді 1993 року зареєстрували шлюб, і з її згоди зареєстрували чоловіка дочки відповідача у справі в будинку №6 по вул. Каракалпацька в м. Кривому Розі. В червні 2001 року відповідач зібрав свої речі та пішов з дому, в квітні 2003 року з її дочкою шлюб було офіційно розірвано, в теперішній час будь-які відомості про нього відсутні. Просить врахувати, що реєстрація відповідача у будинку порушує її права як власника будинку, щодо розпорядження належним майном, тому просила позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, не заперечує проти визнання його таким, який втратив право користування житловим будинком, оскільки з червня 2001 року не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та на даний час проживає за іншою адресою.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши осіб, які зявилися в судове засідання, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 24.11.1992 року позивач набула права власності на житловий будинок за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Каракалпацька, 6, що також підтверджується довідкою Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» від 03.08.2012 року (а.с.5, 17).

З виписки з домової книги на спірний будинок вбачається, що позивач зареєструвалася у ньому в листопаді 2011 року, а відповідач в травні 2002 року (а.с. 10-11).

Відповідно до довідки квартального уповноваженого від 09.07.2012 року виданої позивачу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, проте не мешкає за даною адресою з червня 2001 року (а.с. 18), вказана обставина також була підтверджена поясненнями самого відповідача в судовому засіданні.

Виходячи із положень ст. 71 ЖК України та розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового Кодексу» №2 від 12.04.1985 року (зі змінами), право користування жилим приміщенням при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї зберігається протягом шести місяців. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем понад шість місяців у випадках визначених законом.

Як встановлено судом відповідач залишив місце свого остійного проживання в червні 2001 року, причин поважності своєї відсутності за місцем проживання понад строки, визначені законом, суду не надав.

Згідно положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як встановлено в судовому засіданні відповідач не заперечує проти заявлених позовних вимог про усунення перешкод у здійсненні користування приватною власністю, а саме житловим будинком №6 по вул. Каракалпацька в м. Кривому Розі шляхом визнання його таким, що втратив право на користування вказаним житловим приміщенням.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у звязку із чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Крім того, в порядку вимог ст. 88 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 107,30 грн. (а.с. 1).

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 256-259 ЦПК України, ст. ст. 118, 124, 125, 127, 132 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, яка втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, який втратив право користування житловим будинком №6 по вул. Каракалпацька в м. Кривому Розі.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 107,30 грн. (сто сім цілих тридцять сотих гривень України).

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_4