Справа № 1306/4334/2012
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 червня 2012 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

при секретарі - Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дрогобича цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення із-за систематичного порушення правил співжиття та невнесення квартирної плати і плати за комунальні послуги, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом в якому просить: виселити ОСОБА_2, прож. АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення, за систематичне порушення правил співжиття та невнесення квартирної плати і плати за комунальні послуги.

Свій позов мотивує тим, що 30.07.1992 року ОСОБА_3 виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради видано ордер на житлове приміщення за адресою АДРЕСА_2 за №002460 на підставі рішення міської ради від 29.07.1992 року №225. Згідно даного ордеру у склад сімґї її чоловіка входили вона ОСОБА_1 та син ОСОБА_4

05.10.1994 року виконавчим комітетом видано ордер на житлове приміщення за вказаною вище адресою однак у склад сімґї вже входила дочка ОСОБА_5, зять ОСОБА_2 та внучка ОСОБА_6, а сина ОСОБА_4 виписано із даної квартири.

03.05.1996 року її чоловік ОСОБА_3 - помер про, що свідчить свідоцтво про смерть, що видано 04.05.1996 року відділом запису актів громадянського стану.

Згідно свідоцтва про смерть від 02.09.2011 року №259410 померла її дочка ОСОБА_5

19.12.1996 року виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради прийнято рішення №389 «Про зміну договору найму житлового приміщення»відповідно до якого наймачем житлових приміщень за вказаною вище адресою замість попередніх визнано її ОСОБА_1.

Згідно довідки (виписки з домової книги про склад сімґї та прописки) від 16.03.2012 року №1198 вона являється основним квартиронаймачем. Разом з нею в даній квартирі за вказаною вище адресою проживає її зять.

Їхні з ним (відповідачем по справі) відносини дуже напружені, останній влаштовує в хаті п'яні дебоші, ображає її грубими та брутальними словами, що принижує її честь та гідність, розпиває із своїми друзями спиртні напої після яких затіює з нею скандали, голосно викрикає, заважає їй спати.

Їхнє спільне проживання в одній квартирі є неможливим і створює загрозу її здоров'ю та життю.

Як результат за період проживання з жовтня 2011 року по лютий 2012 року нею тричі викликано працівників міліції, оскільки відповідач погрожував їй розправою, в той же час працівниками міліції адекватне рішення відносно відповідача не прийнято, а тому переживаючи за своє життя та здоров'я вона переселилась до свого сина.

Про знущання над нею свідчить і кількість викликів швидкої допомоги, так, за період з жовтня 2011 року по листопад цього ж року нею викликано швидку медичну допомогу 6 разів, як результат вона пролежала на стаціонарному лікуванні в Дрогобицькій міській лікарні з 19.11.1011 року по 03.12.2011 року. Так, згідно виписки з історії хвороби у лікарями їй поставлено діагноз ішемічна хвороба серця, атеросклеретичний кардіосклероз, повна блокада правої ніжки пучка Гіса, гіпертонічна хвороба II ступеня та інше.

Крім того, за час проживання у її будинку відповідач не вніс жодних грошових сум за квартирну плату та плату за комунальні послуги, електроенергію, газопостачання, тощо.

Вона більше не хоче терпіти таке ставлення зятя. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно до ст. 321 цього ж Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Частиною третьою ст. 156 цього ж Кодексу члени сім'ї власника будинку зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири).

Нею, як власником квартири, неодноразово ставилась вимога перед відповідачем про виселення його з квартири, але він відмовляється добровільно виселятись, що дає їй підстави звернутися з відповідним позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить суд їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 та його адвокат заперечили, щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1, оскільки такі безпідставні, надумані і не відповідають дійсності.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що з позивачкою знається давно так як разом працюють, а з кінця жовтня 2011 року ОСОБА_1 проживає в неї. ОСОБА_1 являється людиною похилого віку, адже їй вже 72 роки і так виходить, що за 50 років стажу вона немає свого куточка де жити, так як зять (чоловік її покійної дочки) перебуваючи в стані алкогольного спґяніння постійно з нею скандалить, ображає її нецензурними словами, погрожує фізичною розправою. Це все вона знає зі слів ОСОБА_1, а також неодноразово чула у слухавку телефона такі скандали. Такі нелюдські умови проживання для ОСОБА_1 створені у квартирі яку колись одержав її покійний чоловік.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що являється сусідкою позивачки та відповідача, про їхні сімейні конфлікти знає тільки зі слів самої позивачки яка приходила до неї неодноразово жалітися на зятя.

Свідок ОСОБА_4 який являється сином позивачки та шваґром відповідача, пояснив, що відповідач зловживає спиртними напоями і постійно дебоширить з позивачкою, після таких інцидентів неодноразово викликалась швидка, також позивачка зверталась у міліцію на поведінку відповідача.

Свідок Чопґяк ОСОБА_9 яка являється дочкою відповідача та онукою позивачки та Чопґяк ОСОБА_10 який являється зятем відповідача, пояснили, що проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із ОСОБА_2, їхня бабуся ОСОБА_1 після смерті своєї дочки - ОСОБА_5 намагається різними шляхами їх виселити з квартири, маючи на меті приватизувати лише на себе, і залишити відповідно синові ОСОБА_4. Їхній батько ОСОБА_2 не зловживає спиртними напоями як пише позивачка.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, суд дійшов переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Рішенням Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради № 389 від 19.12.1996 року про зміну договору найму житлового приміщення, лобську ОСОБА_11 визнано наймачем квартири № 1 в житловому будинку № 13а по вул..В.Великого, три кімнати житловою площею 40,8 кв.м., склад сімґї чотири чоловіки. Наймач чоловік ОСОБА_3 помер 03.05.1996р.

З довідки (виписки з домової книги про склад сімґї та прописку) № 1198 від 16.03.2012 року виданої КП «ЖЕО», вбачається, що в квартирі АДРЕСА_3, яка складається з трьох кімнат, загальною площею 40,8 кв.м., проживають та прописані 2 чоловік: ОСОБА_1 (основний квартиронаймач) та ОСОБА_2 (зять).

У відповідності до ст. 157 Житлового кодексу України членів сімї власника житлового будинку може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст. 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Стаття 116 Житлового кодексу України встановлює підстави виселення без надання громадянам іншого жилого приміщення. Так якщо наймач, члени його сімї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб проводиться без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ч. 4 ст. 168 Житлового кодексу України договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений строк так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо наймач або особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціального співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи одному будинку, а також у разі систематичного невнесення наймачем квартирної плати і плати за комунальні послуги.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 тричі зверталась в міліцію з проханням прийняти міри до її зятя ОСОБА_2. По цих всіх її зверненнях було винесено постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 28.10.2011 року; 28.11.2011 року та від 05.01.2012 року на підставі п. 2 ст. 6 КПК України.

Таким чином підсумовуючи викладене вище, суд дійшов переконання, що ОСОБА_2 слід виселити, з тих підстав, що він порушує порядок співпроживання з основним квартиронаймачем, а саме з ОСОБА_1 влаштовуючи постійно конфліктні ситуації з людиною похилого віку, при цьому маючи інше житло в с.Рихтичі Дрогобицького району (батьківський будинок) звідки він прийшов в прийми до ОСОБА_1, в якому на даний час зареєстрована, але не проживає його дочка Чопґяк І.С. з сімґєю.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 379, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 116, 156, 157, 168 ЖК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Виселити ОСОБА_2 з квартири № 1, що по вулиці Володимира Великого, 13а в м. Дрогобичі, львівської області, без надання іншого житлового приміщення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя Крамар О.В.