ун. № 2-6073/11
пр. № 2/2608/1035/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2012 року

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коваль О.А.

при секретарі Лазаренко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Морного (транспортного) страхового бюро України, Приватного акціонерного товариства «Українська екологічна страхова компанія», треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, яка заподіяна внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ

У вересні 2011р. позивачка звернулась до суду з позовом до МТСБУ про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП. Вимоги обґрунтовує тим, що 23.11.2010р. відбулося ДТП за участю її автомобіля та автомобіля, який належить ОСОБА_4 під керуванням ОСОБА_3 Постановою Святошинського районного суду м.Києва винним у зазначеному ДТП визнано ОСОБА_3 У зв»язку з тим, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 в момент ДТП не була застрахована, вона звернулась до МТСБУ із заявою про здійснення на її користь відшкодування шкоди, яке в свою чергу відмовило їй у такій виплаті, з підстав наявності у винної сторони страхового полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності ПАТ «Українська екологічна страхова компанія». Вважає таку відмову необґрунтованою, оскільки у ПАТ «Українська екологічна страхова компанія» цивільно-правова відповідальність застрахована лише двох осіб, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_5, відповідальність ОСОБА_3 не страхувалась.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, суду пояснив, що згідно полісу третього типу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладеного ОСОБА_2 з ПАТ «Українська екологічна страхова компанія» застрахована цивільно-правова відповідальність двох осіб, а саме: ОСОБА_2, який згідно тимчасового реєстраційного талону є власником автомобіля МАЗ і ОСОБА_5 якого було виписано у вказаний поліс, як особу відповідальність якого також страхується, тоді як відповідальність ОСОБА_3 застрахована не була, оскільки його не було включено до вказаного полісу. Так як, винним в ДТП визнано саме ОСОБА_3, відповідальність якого в момент ДТП застрахована не була, обов»язок по відшкодуванню шкоди потерпілій стороні лежить саме на МТСБУ.

Представник відповідача МТСБУ у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що оскільки цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу, яким є ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована ПАТ «Українська екологічна страхова компанія», а ОСОБА_3 в момент експлуатації вказаного автомобіля перебував з власником у трудових відносинах, як то вказано в постанові Святошинського районного суду м.Києва при розгляді адмінматеріалу, тому саме вказана страхова компанія має нести відшкодування незважаючи на типовість полісу страхування. Також вказав на те, що якщо трудові відносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в момент ДТП не будуть підтверджені, то обов»язок по відшкодуванню лежить на ОСОБА_3 , як винуватця в ДТП.

Під час розгляду справи ПАТ «Українська екологічна страхова компанія» була залучена до участі у справі в якості співвідповідача, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в якості третіх осіб.

Відповідач ПАТ «Українська екологічна страхова компанія» та третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з»явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, своїх представників не направили, а тому суд вважає за можливе слухати справу у їх відсутність, за наявними в матеріалах справи доказах.

Третя особа ОСОБА_2 у судовому засіданні суду пояснив, що він є власником автомобіля «МАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1, займається підприємницькою діяльністю по наданню послуг перевезення, 19.11.2010р. надав свій автомобіль ОСОБА_3, щоб той здійснив визначений подорожнім листом рейс, при цьому договору оренди, довіреності або іншого документу щодо експлуатації ОСОБА_3 транспортного засобу не оформлював, бо не знав чи підійде йому такий працівник, вже 29.11.2010р. вони оформили трудові відносини.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача,третьої особи, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, 23.11.2010року о 15-00 год. на пр. Перемоги, 108/1 в м.Києві сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілем «Хюндай», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням позивачки та автомобілем «МАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3

Власником автомобіля «Хюндай» є позивачка ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, а власником автомобіля «МАЗ», згідно тимчасового реєстраційного талону - ОСОБА_2

Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 24.12.2010року винним в дорожньо-транспортній пригоді визнано ОСОБА_3, який 23.11.2010року керував автомобілем «МАЗ».

В результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Хюндай», власнику якому згідно Висновку експертного дослідження від 04.05.2011 року, складеного ЗАТ Український центр післяаварійного захисту Експрес-Сервіс» завдано збитків на суму 15860,30 грн.

Цивільно-правової відповідальності ОСОБА_1 застрахована МТСБУ згідно полісу № ВС/5337032.

03.03.2011 року ОСОБА_1 звернулась до Моторного (транспортного) бюро України із повідомленням про ДТП з метою отримання страхового відшкодування, у виплаті якого їй було відмовлено листом від 10.03.2011 року з підстав наявності полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу ЗАТ «Українська екологічна СК».

ЗАТ «Українська екологічна СК» також відмовила позивачці у виплаті відшкодування, посилаючись на те, що між ОСОБА_2 та ЗАТ «Українська екологічна СК» було укладено поліс від 05.03.2010р. на умовах третього типу, який поширює свою дію тільки на осіб зазначених в ньому, а оскільки винним визнано ОСОБА_3, якого не зазначено у вказаному полісі, тому підстави для виплати страхового відшкодування відсутні.

У судовому засіданні встановлено та відповідними доказами підтверджується, що 05.03.2010р. ОСОБА_2, як фізичною особою було укладено з ЗАТ «Українська екологічна СК» поліс обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВЕ/3864334 строком дії з 05.03.2010р. до 04.03.2011р. на умовах третього типу.

Згідно п. 15.3 статті 15 чинного в той час Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров»ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування, особою, вказаною в договорі страхування, або однією з осіб, зазначених у договорі.

Оскільки, винним у ДТП, яке сталося 23.11.2010р. визнано ОСОБА_3, а у вище вказаному полісі вказано тільки дві особи відповідальність яких страхується, а саме фізичні особи ОСОБА_2 і ОСОБА_5, то суд приходить до висновку про правомірність відмови ЗАТ «Українська екологічна СК» у виплаті позивачці відшкодування, оскільки відповідальність ОСОБА_3 застрахована не була.

Поліс № ВЕ/4987380 ЗАТ «Українська екологічна СК» яким була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 та ОСОБА_6, оцінюється судом критично, оскільки останній почав діяти відносно ОСОБА_6 лише з моменту внесення в нього відповідних змін 29.11.2010р., тобто вже після вчинення ДТП.

Щодо позовних вимог до Моторного (транспортного) бюро України, то суд виходить з наступного.

Відповідно до чинного в той час Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам 1.7 ст. 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі (п. 41.1 ст. 41редакція закону від 22.09.2005).

Як встановлено у судовому засіданні цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «МАЗ», яким є ОСОБА_2 була застрахована ЗАТ «Українська екологічна СК», тоді як за кермом в момент ДТП була інша незастрахована особа, що і стало підставою для відмови вказаною страховою компанією у виплаті відшкодування потерпілій стороні.

Пункт 1.6 ст. 1 вище вказаного Закону дає визначення власникам транспортних засобів, якими є юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Проте, законність такого володіння ОСОБА_3 в момент ДТП автомобілем «МАЗ» судом не встановлена.

Так, третя особа ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснював, що право володіння (користування) ОСОБА_3 його автомобілем станом на 23.11.2010р. він не оформлював, у трудових відносинах з ним не перебував, тільки 29.11.2010р. вони уклали трудовий договір, 23.11.2010р. він дозволив ОСОБА_3 керувати його автомобілем, оскільки збирався його приймати на роботу, але перед тим хотів перевірити його кваліфікацію, для керування автомобілем видав йому подорожній лист.

Інших підстав правомірного володіння ОСОБА_3 автомобілем «МАЗ» в момент вчинення ДТП також не встановлено.

Посилання представника відповідача на наявність між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 23.11.2010р. трудових відносин нічим не підтверджується, посилання на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 24.12.2010року у вступній частині якої зазначено, що ОСОБА_3 працює в ПП «Макаренко» не ґрунтується на законі, оскільки згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають обставини встановлені судовим рішенням, а не дані надані усно стороною. Крім того, при наданні письмових пояснень УД ГУ МВС, які містяться в матеріалах амінсправи № 3-9080/10 в графі місце роботи, посада ОСОБА_3 нічого не вказав. Відсутність вказаних трудових відносин також підтверджується поясненнями ОСОБА_2 надані у судовому засіданні.

З огляду на викладене вбачається, що ОСОБА_2, який є власником автомобіля «МАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 свою цивільно-правову відповідальність відповідно до закону застрахував, проте допустив до керування своїм автомобілем не застраховану особу без відповідно-оформленого права керування (володіння) цим автомобілем.

Тоді як, виходячи із змісту Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право відшкодування потерпілій в ДТП сторони виникає за наявності правомірного володіння (користування) транспортним засобом винного в ДТП та відсутності у нього застрахованої цивільно-правової відповідальності.

Що також, позбавляє можливості МТСБУ здійснити таке відшкодування позивачці.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо).

Володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії, відшкодовують шкоду за правилами відповідальності володільців джерел підвищеної небезпеки, а коли цьому сприяла винна поведінка володільця (не була забезпечена залежна охорона автомобіля тощо), відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, що протиправно заволоділа цим джерелом, і на його володільця відповідно до ступеня вини кожного з них.

Оскільки, автомобіль «МАЗ» не вибув із користування власника поза його волею, а був переданий ОСОБА_2 для користування ОСОБА_3 без будь-яких правових на те підстав, тому і відповідальність за вчинення шкоди лежить повністю на власнику автомобіля.

Проте, такі вимоги до ОСОБА_2 позивачкою не заявлялись, а тому суд не маючи можливості вийти за межі позовних вимог не може прийняти відповідне рішення про стягнення такого відшкодування з ОСОБА_2.

З огляду на вище викладене, суд відмовляє позивачці у задоволенні позовних вимог до Морного (транспортного) страхового бюро України і Приватного акціонерного товариства «Українська екологічна страхова компанія» про відшкодування шкоди, яка заподіяна внаслідок ДТП.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд так само відмовляє і у відшкодуванні судових витрат.

Керуючись ст. 398, 979, 1187 ЦК України, Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції 22.09.2005р., ст.10, 59, 60, 84, 88, 212, 213, 215, 218, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі протягом 10 днів апеляційної скарги з дня його проголошення через Святошинський районний суд м.Києва.

Суддя