Спpава №2512/269/2012
№ провадження 2/2512/98/2012
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2012 року м. Мена

Менський районний суд Чернігівської області

в складі головуючого судді Парфененко О.Я.,

при секретарі Зубкович Н.Ф.,

з участю прокурорів Джима Д.Г., Негода В.М.,

представника позивача ОСОБА_1 сільської ради Менського району Чернігівської області ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представників третьої особи Головного управління Деркомзему у Чернігівській області ОСОБА_4, ОСОБА_5,

третьої особи ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Чернігівського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах ОСОБА_1 сільської ради Менського району Чернігівської області до ОСОБА_7, третіх осіб: Головного управління Держкомзему у Чернігівській області, ОСОБА_6 про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю, за зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_1 сільської ради Менського району Чернігівської області, третьої особи ОСОБА_6 про зобовязання виправлення помилки,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2012 року Чернігівський міжрайонний природоохоронний прокурор звернувся в інтересах держави в особі ОСОБА_1 сільської ради Менського району Чернігівської області до суду з позовом до ОСОБА_7 про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю. Позов мотивований тим, що проведеною Чернігівською міжрайонною природоохоронною прокуратурою перевіркою дотримання вимог земельного законодавства на території ОСОБА_1 сільської ради Менського району встановлено, що ОСОБА_7 видано безпідставно державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЧН № 034294 від 02 червня 1998 року на земельну ділянку площею 0,40 га для ведення особистого підсобного господарства в селі Стольне по вулиці Партизанській, 16 Менського району Чернігівської області, оскільки рішенням 12 сесії сільської ради 21 скликання від 01 квітня 1994 року, на підставі якого видано державний акт, земельна ділянка ОСОБА_7 не надавалась. Прокурор просить визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЧН № 034294 виданий 02 червня 1998 року ОСОБА_7; виключити реєстраційний запис щодо реєстрації державного акту з книги записів державних актів на право приватної власності на землю; земельну ділянку площею 0,40 га зарахувати до земель державної власності, що знаходяться у віданні ОСОБА_1 сільської ради.

У квітні 2012 року ОСОБА_7 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 сільської ради Менського району Чернігівської області, третьої особи ОСОБА_6 про зобовязання виправлення помилки, який мотивований тим, що ОСОБА_7, відповідно до рішення ОСОБА_1 сільської ради Менського району Чернігівської області від 01 квітня 1994 року, отримав безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,40 га в селі Стольне по вулиці Партизанській, 16 Менського району Чернігівської області, виготовив технічну документацію та 02 червня 1998 року отримав державний акт на право приватної власності. ОСОБА_7 вважає, що його прізвище помилково не внесено в додаток до рішення від 01 квітня 1994 року. ОСОБА_7, посилаючись на ст.ст. 15, 16 ЦК, ст. 152 ЗК просить зобовязати ОСОБА_1 сільську раду Менського району Чернігівської області внести у списки громадян ОСОБА_1 сільської ради, яким передано у приватну власність і постійне користування земельні ділянки, які є додатком до рішення ОСОБА_1 сільської ради від 01 квітня 1994 року 12 сесії 21 скликання, запис його прізвища, імені та по батькові із зазначення площі земельної ділянки 0,40 га.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 17 лютого 2012 року до участі у справі залучено в якості третьої особи Головне управління Держкомзему у Чернігівській області. Протокольною ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 27 березня 2012 року до участі у справі залучено в якості третьої особи ОСОБА_6.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 02 квітня 2012 року зустрічний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_1 сільської ради Менського району Чернігівської області, третьої особи ОСОБА_6 про зобовязання виправлення помилки прийнято до спільного розгляду з первісним позовом Чернігівського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах ОСОБА_1 сільської ради Менського району Чернігівської області до ОСОБА_7 про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю.

Прокурор Негода В.М. в судовому засіданні вимоги, викладені в первісному позові підтримав, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, зустрічний позов не визнав.

Представник позивача ОСОБА_1 сільської ради Менського району Чернігівської області ОСОБА_2 в судовому засіданні вказав, що ОСОБА_1 сільська рада не зверталась до прокуратури із заявою про захист інтересів, ОСОБА_1 сільською радою на 12 сесії 21 скликання прийнято рішення від 01 квітня 1994 року про передачу земель у приватну власність і надання у користування громадянам, при цьому особи, яким надавалась земля, вказані у списку, що додається до цього рішення, в якому прізвище ОСОБА_7 відсутнє. Відповідно до погосподарських книг, станом на 1994 -1995 роки у ОСОБА_7 в користуванні знаходилась земельна ділянка площею 0,31 га. Представник позивача зазначив, що можливо прізвище ОСОБА_7 у додатку до рішення сільської ради пропущено помилково, оскільки станом на 01 квітня 1994 року ОСОБА_7 користувався земельною ділянкою площею 0,31 га в селі Стольне по вулиці Партизанській, 16 Менського району Чернігівської області. Вимоги за первісним позовом підтримав частково, просив скасувати оскаржуваний державний акт з підстав невірно зазначеної у ньому площі земельної ділянки. При вирішенні зустрічного позову покладається на суд.

Третя особа ОСОБА_6 вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, в зустрічному позові необхідно відмовити та пояснив, що у його користуванні перебуває земельна ділянка в селі Стольне по вулиці Партизанській, 14 і він, відповідно, являється суміжним землекористувачем з ОСОБА_7. В листопаді 2011 року звернувся до Головного управління Держкомзему у Чернігівській області із заявою з приводу дотримання ОСОБА_7 вимог земельного законодавства і самовільного захоплення ОСОБА_7 земельної ділянки, що перебуває у нього в користуванні.

Представник третьої особи Головного управління Держкомзему у Чернігівській області ОСОБА_5 пояснив, що за результатами перевірки дотримання вимог земельного законодавства при наданні ОСОБА_7 земельної ділянки в селі Стольне по вулиці Партизанській, 16 Менського району Чернігівської області було виявлено, що ОСОБА_7 отримав державний акт на право приватної власності з порушенням вимог земельного законодавства без відповідного рішення сільської ради, а тому вважає, що первісний позов підлягає задоволенню.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні первісний позов не визнав, підтримав вимоги, викладені в зустрічному позові, посилаючись на обставини, викладені у зустрічній позовній заяві.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що у задоволенні первісного позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 являється власником земельної ділянки площею 0,40 га для ведення особистого підсобного господарства, розташованої на території села Стольне ОСОБА_1 сільської Ради народних депутатів, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії І-ЧН № 034294, виданим ОСОБА_1 сільською радою 02 червня 1998 року на підставі рішення 12 сесії 21 скликання ОСОБА_1 сільської ради від 01 квітня 1994 року (а.с. 6).

30 листопада 2011 року Головним управлінням Держкомзему у Чернігівській області була проведена позапланова перевірка щодо дотримання вимог земельного законодавства при наданні та використанні ОСОБА_7 земельної ділянки на території ОСОБА_1 сільської ради в селі Стольне по вулиці Партизанській, 16. За результатами перевірки було складено відповідний акт від 30 листопада 2011 року, в якому вказано, що ОСОБА_7 виданий державний акт на право приватної власності на землю безпідставно з порушенням вимог чинного законодавства ( а.с. 91-92).

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.60 ЦПК України).

Пунктом 2 ст. 121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Відповідно до ст. 361 Закону України Про прокуратурупідставою представництва в суді держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними і державою.

Конституційний суд України в Рішенні від 08 квітня 1999 року по справі № 1-1/99 визначив, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних чи інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Прокурором не обґрунтовано в позові та не доведено в судовому засіданні законних підстав для представництва прокуратурою інтересів ОСОБА_1 сільської ради Менського району Чернігівської області, яка є позивачем по справі, не надано доказів щодо розмежування (не розмежування) земель державної і комунальної власності на території сільської ради та доказів про належність спірної земельної ділянки до передачі у власність позивачу до земель державної чи комунальної власності.

Статтею 153 ЗК України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Законодавством передбачено лише викуп земельної ділянки з відшкодуванням власникові її вартості.

Згідно з п. 7 Перехідних Положень ЗК України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають право на ці ділянки.

Підстави припинення права власності на земельну ділянку визначені у ст. 140 ЗК України, а випадки і підстави для примусового припинення прав на земельну ділянку у ст. 143 ЗК України.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди повинні враховувати, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 ЗК України. У випадках, визначених цими нормами, припинення права власності на землю чи права землекористування провадиться за позовом відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення цього органу та виданих державних актів недійсними.

Прокурором не наведено законних підстав припинення права власності на земельну ділянку, прокурором також не доведено, що відповідач по справі отримав державний акт на спірну земельну ділянку за відсутності відповідного рішення ОСОБА_1 сільської ради, оскільки відповідачем надано технічну документацію про передачу земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_7, в якій міститься оригінал рішення 12 сесії 21 скликання від 01 квітня 1994 року Про передачу земельної ділянки ОСОБА_7 у приватну власність(а.с. 58).

Зазначене рішення органу місцевого самоврядування не скасоване.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_6 щодо порушення кримінальної справи за фактом незаконної передачі у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_7 старшим помічником Чернігівського міжрайонного природоохоронного прокурора Негода В.М., було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 22 березня 2012 року відносно колишнього ОСОБА_1 сільського голови ОСОБА_9 за фактом незаконного отримання земельної ділянки, площею 0,40 га ОСОБА_7 за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 364, 365, 366, 367 КК України за відсутності у діях ОСОБА_9 складу злочину (а.с. 165-166).

Постановою Чернігівського міжрайонного природоохоронного прокурора Сидоренка О.О. від 09 квітня 2012 року скасовано постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 22 березня 2012 року, матеріали направлені для здійснення додаткової перевірки (а.с. 193).

З листа ОСОБА_1 сільської ради № 03-06/49 від 01 березня 2012 року вбачається, що у списку осіб про передачу земель у приватну власність і наданні в користування громадянам в рішенні від 01 квітня 1994 року прізвище ОСОБА_7Ф.помилково було пропущено, питання про внесення змін до цього рішення буде внесено до порядку денного чергової сесії сільської ради (а.с. 33).

Окрім цього, представник позивача ОСОБА_1 сільської ради ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги прокурора підтримав частково, просив скасувати оскаржуваний державний акт лише з підстав невірно зазначеної у ньому площі земельної ділянки.

Відповідно до ст. 41 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності, гарантує право власності, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

За приписами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений в його здійсненні.

Відповідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Як вбачається із рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року в справі Спорронг і Льоннрот проти Швеції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна не інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Держава, що керується верховенством права, повинна забезпечити справедливу рівновагу між інтересами захисту права власності та загальними інтересами.

За таких обставин, позовні вимоги прокурора є не обґрунтованими, не доведеними, а тому задоволенню не підлягають.

Зустрічний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_1 сільської ради Менського району Чернігівської області, третьої особи ОСОБА_6 про зобовязання виправлення помилки, заявлено на підставі ст.ст. 15, 16 ЦК України, якими передбачено загальні способи захисту прав та інтересів судом та ст. 152 ЗК України, якою передбачено способи захисту прав на земельні ділянки.

Позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_7, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

В судовому засіданні не знайшли підтвердження порушення, невизнання або оспорювання ОСОБА_1 сільською радою Менського району Чернігівської області прав чи інтересів позивача за зустрічним позовом ОСОБА_7, в тому числі й порушення його права власності на земельну ділянку.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_1 сільської ради Менського району Чернігівської області, третьої особи ОСОБА_6 про зобовязання виправлення помилки необхідно відмовити в звязку з їх безпідставністю.

На підставі викладеного, кеpуючись ст. 153, п. 7, 12 Перехідних Положень Земельного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 58-61, 212- 215 ЦПК Укpаїни, суд

В И Р I Ш И В:

В задоволенні позову природоохоронного прокурора в інтересах ОСОБА_1 сільської ради Менського району Чернігівської області до ОСОБА_7, третіх осіб: Головного управління Держкомзему у Чернігівській області, ОСОБА_6 про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_1 сільської ради Менського району Чернігівської області, третьої особи ОСОБА_6 про зобовязання виправлення помилки відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з моменту отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Я. Парфененко