Справа № 2-507/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2012 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М. Я. ,

при секретарі Панчук І.І., Калиш В.О., Бойко І.П.,

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

та представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третіх осіб ВАТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії -Сокальського відділення №6333 і ОСОБА_7 про визнання права власності на нову річ,

в с т а н о в и в:

Позивачі, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, звернулися в суд з даним позовом до ОСОБА_6, третіх осіб ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії -Сокальського відділення №6333 і ОСОБА_7 про визнання права власності на нову річ, покликаючись на те, що 15.01.2007 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 укладено договір оренди нежитлового приміщення, відповідно до якого відповідач передав, а позивач прийняв у строкове платне володіння та користування нежитлове приміщення в будинку по АДРЕСА_1 в м.Сокалі площею 66,1 кв.м.. Вказане приміщення , згідно п.1.2. цього договору передано для використання орендарю для здійснення роздрібної торгівлі. Пунктом 9.1. договору оренди сторонами погоджено, що цей договір діє з 15.01.2007 року до 21.12.2007 року. Згідно п.9.4. Договору в разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну умов договору оренди за два місяці до закінчення строку дії, він вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які передбачені цим договором. Зважаючи не те, що в період чинності договору оренди заяви про зміну його умов чи припинення дії не надходили, цей договір був неодноразово продовжений та діє.

Нежитлові приміщення, які є об'єктом оренди, належать відповідачу на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 в м.Сокаль Львівської області, укладеного між відповідачем та Сокальською міською радою 04.08.2004 року, відповідно до якого він придбав 9/100 ідеальних частин будинку А-2 під літ. 12, 13, 14, 15 загальною площею 66,1 кв.м., які знаходяться за вказаною адресою. На момент передачі в оренду об'єкт оренди являв собою нежитлові приміщення, вартість яких становила 15511 грн. без ПДВ (18613,20 грн. з врахуванням ПДВ). При цьому орендар майна є суб'єктом підприємницької діяльності. Позивачі є подружжям і об'єкт оренди використовується ними спільно.

З врахуванням того, що об'єкт оренди надавався орендарю для здійснення в ньому підприємницької діяльності - роздрібної торгівлі, стан придбаного відповідачем майна на момент його передачі позивачам не дозволяв використовувати це майно в підприємницькій діяльності, позивачами зі згоди відповідача за власні кошти проведено реконструкцію орендованого майна, зокрема влаштовано окремий вихід, перегородки, санвузол, автономне опалення.

В результаті проведених позивачами робіт, вищевказані нежитлові приміщення були реконструйовані в промисловий магазин, який складається з торгового залу площею 22,8 кв.м., торгового залу площею 27,5 кв.м., службового приміщення площею 8,0 кв.м., коридора площею 5,6 кв.м., санвузла площею 1,9 кв.м. Загальна площа зазначених приміщень становить 65,8 кв.м. Реконструкція нежитлових приміщень була здійснена у відповідності до діючих будівельних, санітарних, пожежних норм та правил.

Після проведеної реконструкції та приведення об'єкта оренди для використання у підприємницькій діяльності стан позивачами неодноразово отримувались дозволи на розміщення об'єкту торгівлі. При цьому, той факт, що роботи з реконструкції вказаного нерухомого майна проводились саме позивачами, підтверджується тим, що на всій технічній документації наявні підписи позивачів, вони самостійно оплачували здійснення ремонтних робіт, власними силами забезпечували доставку будівельних матеріалів, що може бути підтверджено майстрами, які виконували роботи цих приміщень на замовлення позивачів.

Зважаючи на наведене, після завершення реконструкції вказаного нерухомого майна внаслідок проведених, за кошти позивачів робіт, створено нове нерухоме майно - магазин, вартість якого збільшилась та станом на 31.10.2005 року становить 292 573 грн., що підтверджується висновком про вартість майна від 09.11.2005 р. складеного ПП ОСОБА_8, в якому, також зазначено, що частина будівлі нежитлового будинку на першому поверсі обладнана під магазин з проведеним капітальним ремонтом вищого класу. Таким чином, в результаті проведених позивачами робіт було створено нову річ - продовольчий магазин, вартість якого порівняно з первинним збільшилась на 94,7%. У позивачів виникло право спільної власності на 94,7% зазначеного нерухомого майна, що відповідає вартості їхніх витрат на поліпшення цієї речі.

Просять суд визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_5, як наймачів, співвласниками нерухомого майна - 9/100 часток будинку АДРЕСА_1 Львівської області, площею 66,1 кв.м., яке належить ОСОБА_6 та встановити частки у спільній сумісній власності у розмірі: - за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - 94,7%, що становить 62,6 кв.м.; - за ОСОБА_6 - 5,3%, що становить 3,5кв.м.

18.05.2011 року ухвалою суду ОСОБА_9 залучена до участі у справі як співвідповідач.

22.05.2012 р. позивачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подано заяву про уточнення та збільшення позовних вимог до ОСОБА_6, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_7 та ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії-Сокальського відділення №6333, в якій просять суд визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_5, як наймачів, співвласниками нерухомого майна - 9/100 часток будинку АДРЕСА_1 Львівської області, площею 66,1 кв.м., яке належить ОСОБА_6 та встановити частки у спільній сумісній власності у розмірі: - за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - 48,2%; - за ОСОБА_6 - 51,8%; припинити право власності ОСОБА_6 на нерухоме майно - нежитлові приміщення 66,1 кв.м., що знаходяться на АДРЕСА_1 м.Сокалі Львівської області, з виплатою йому грошової компенсації в розмірі 115510 грн.; визнати за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право спільної сумісної власності на нерухоме майно - приміщення магазину площею 65,8 кв.м., що знаходиться на АДРЕСА_1 м.Сокалі Львівської області, який після проведеної реконструкції складається з торгового залу площею 22,8 кв.м., торгового залу площею 27,5 кв.м., службового приміщення площею 8,0 кв.м., коридору площею 5,6 кв.м., санвузла площею 1,9 кв.м., в цілому.

07.08.2012 року ухвалою суду до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - відділ державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції .

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх представник ОСОБА_1 первинні, змінені та уточнені позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. В обгрунтування надали пояснення викладені в позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог.

Відповідачі ОСОБА_6, та ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги визнали та не заперечили проти їх задоволення.

Представник третьої особи ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії-Сокальського відділення №6333, Волошин С.І. у вирішенні даної справи покликався на розсуд суду.

Представник третьої особи відділу ДВС Сокальського РУЮ, Варениця Т.В., в судовому засіданні просив в позові відмовити, додатково пояснив, що згідно висновку №2394 судової будівельно-технічної експертизи, складеного 23.03.2012 року ринкова вартість нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 в м.Сокалі Львівської області з ремонтом становить 222 626 грн., без ремонту - 115 510 грн. Вартість невід»ємних покращень становить 107 116 грн. Посилання позивачів на ст.ст.331, 332 ЦК України є безпідставним, оскільки вони стосуються набуття права власності на новостворене майно та об»єкти незавершеного будівництва чи перероблену річ, а не проведення ремонтних робіт, як були у випадку з нежитловим приміщенням по АДРЕСА_1 в м.Сокалі, загальною площею 66,1 кв.м.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності на нежитлове приміщення в будинку АДРЕСА_1 в м.Сокаль ОСОБА_6 набув із правочину, а саме договору купівлі-продажу №2446 від 04.08.2004 року, який ніким не оскаржувався.

На виконання виконавчого провадження про стягнення коштів з ОСОБА_6 25.04.2007 року державним виконавцем відділу ДВС Сокальського РУЮ винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 26.04.2007 р. Сокальською державною нотаріальною конторою внесено запис в Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна ОСОБА_6 Актом опису й арешту майна накладено арешт на нежитлове приміщення, що належить ОСОБА_6 та знаходиться за адресою: м.Сокаль, АДРЕСА_1. Відчуження даного майна на користь третіх осіб призведе до унеможливлення виконання рішень судів та позбавить ВДВС Сокальського РУЮ можливості виконання виконавчих документів.

Також, вважає, що позивачами не подано ніяких доказів щодо визнання за ними права власності на зазначене нежитлове приміщення, що належить ОСОБА_6 Згода відповідача з позовними вимогами свідчить лише про намагання уникнути цивільної відповідальності на користь стягувачів по виконавчих провадженнях, які знаходяться на виконанні у відділі ДВС Сокальського РУЮ.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 показали, що їм достеменно невідомо хто є власником нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 в м.Сокалі. З 2004 року вищевказаним приміщенням користується ОСОБА_4 Вони у зазначеному приміщенні проводили ремонтні роботи по замовленню ОСОБА_4 в 2004-2005 роках. До ремонту приміщення було в поганому стані, зокрема, підлога була прогнила, вікна старі, не було комунікацій та опалення, вхід був з двору. До ремонту, приміщення ніким не використовувалось. Ремонтні роботи узгоджували безпосередньо з ОСОБА_4 Кошти на проведення ремонтних робіт та матеріали надавав ОСОБА_4 За проведені роботи оплату проводив ОСОБА_4 На даний час дане нежитлове приміщення використовується під магазин. Під час проведення ремонту ОСОБА_6 з'являвся там 2 чи 3 рази, однак на рахунок ремонту жодних розпоряджень не давав.

Заслухавши учасників та дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

На підставі ч.4 ст.174 ЦК України, суд не приймає визнання відповідачами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 позову, оскільки це суперечить закону, порушує права та інтереси інших осіб.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 в м.Сокаль Львівської області №2446 від 04.08.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу ОСОБА_22 ОСОБА_6 купив у територіальної громади в особі Сокальської міської ради 9/100 ідеальних частин будинку А-2, літерами, 12, 13, 14, 15, що знаходяться на АДРЕСА_1 в м.Сокаль Львівської області, загальною площею 66,1кв.м. Вартість об'єкта становить 15 511 грн.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого ДКП «Червоноградське МБТІ» встановлено, що ОСОБА_6 на праві приватної власності належить 9/100 будинку по АДРЕСА_1 в м.Сокаль, Львівської області на підставі договору купівлі продажу №2446 від 04.08.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу ОСОБА_22 і акту передачі від 05.08.2004р.

В подальшому ОСОБА_6, являвся замовником робочого проекту реконструкції викупленого приміщення під магазин «ІНФОРМАЦІЯ_2» в АДРЕСА_1 , що стверджується самим робочим проектом та пояснювальною запискою до проекту.

Згідно висновку №2394 судової будівельно-технічної експертизи ринкова вартість приміщення з ремонтом становить 222626,00грн. Вартість невід'ємних поліпшень нерухомого майна 9/100 частини будинку по АДРЕСА_1 в м.Сокалі Львівської області, здійснених орендарями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 становить 107116 грн. Частка у вартості нерухомого майна 9/100 частини будинку по АДРЕСА_1 в м.Сокалі Львівської області за рахунок невід'ємних поліпшень майна, здійснених орендарями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 складає 48,2 %.

Відповідно до ч.1 ст.332 ЦК України переробкою є використання однієї речі (матеріалу), в результаті чого створюється нова річ.

Таким чином , відповідно до змісту ст.332 ЦК України нова річ створюється лише внаслідок переробки попередньої речі шляхом її використання як матеріалу. За таких обставин, проведення капітального ремонту, реконструкції, внутрішнє перепланування, переобладнання приміщення, у тому числі надання об»єкту нового функціонального призначення в межах існуючої капітальної будівлі не може призвести до створення нової речі.

Здійснення орендарями переобладнання нежитлових приміщень під певний вид діяльності жодним чином не змінює будівельних габаритів об'єктів, а тому не створює нову річ.

Згідно листа Державного комітету України з будівництва та архітектури від 30.04.2003 р. №7/7-401 «Щодо віднесення ремонтно-будівельних робіт до капітального та поточного ремонтів» капітальний ремонт будівлі - це комплекс ремонтно-будівельних робіт, який передбачає зміну, відновлення та модернізацію конструкцій і обладнання будівель у зв'язку з їх фізичною зношеністю та руйнуванням, поліпшення експлуатаційних показників, а також покращення планування будівлі і благоустрою території без зміни будівельних габаритів об'єкта.

Поліпшення майна означає проведення в ньому таких змін, завдяки яким значно зростає вартість майна, а також його корисність порівняно із станом, у якому воно було до передачі його наймачу, без зміни функціонального призначення речі.

Проведення перепланування і реконструкції внутрішніх приміщень у ході капітального ремонту в межах капітальної будівлі не створює нову річ, а лише її поліпшує.

Також, відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

У відповідності до ч.5 ст.11 ЦК України цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства.

Тобто, цивільне законодавство передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках прямо передбачених статтями 335, 376 та 392 ЦК України.

Згідно ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, ст.331 ЦК України не передбачає можливості виникнення такого права на підставі рішення суду.

Крім того, згідно ч.1 ст.778 ЦК України наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця.

З показів свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 судом встановлено, що вони проводили ремонтні роботи у приміщенні по АДРЕСА_1 в м.Сокалі по замовленню ОСОБА_4 в 2004-2005 роках.

При цьому, договір оренди між ОСОБА_6, та ОСОБА_5, згідно якого ОСОБА_6 передає в строкове платне володіння та користування нежитлове приміщення в будинку по АДРЕСА_1 в м.Сокалі, площею 66,1 кв.м. ОСОБА_5 для проведення роздрібної торгівлі - укладено 15.01.2007 року .

Таким чином, фактично ремонт спірного приміщення проведено позивачами до укладення договору оренди між сторонами.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в позові ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третіх осіб ВАТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії -Сокальського відділення №6333 і ОСОБА_7 про визнання права власності на нову річ - слід відмовити.

Також, відповідно до ч.2 ст.80 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Згідно висновку №2394 судової будівельно-технічної експертизи ринкова вартість нерухомого майна 9/100 частини будинку по АДРЕСА_1 в м.Сокалі Львівської області, становить 222626,00 грн.

Як убачається з поданих квитанцій ОСОБА_5 та ОСОБА_4 при зверненні до суду з даним позовом сплатив 102 грн. судового збору.

Отже, з позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід стягнути солідарно на користь держави недоплачені судові витрати в сумі 1598 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 84, 88, 212 ЦПК України, ст.ст.11, 328, 331, 778 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третіх осіб ВАТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії -Сокальського відділення №6333 і ОСОБА_7 про визнання права власності на нову річ - відмовити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в користь держави 1598 (одна тисяча п'ятсот дев'яносто вісім) грн. державного мита.

Ухвалу про забезпечення позову, якою накладено арешт на 9/100 частин будинку АДРЕСА_1 Львівської області, яке належить ОСОБА_6 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_2) - після набрання рішення законної сили -скасувати.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: М. Я. Адамович