УХВАЛА

21 березня 2012 року Суддя Київського районного суду м.Полтави Самсонова O.A. розглянув позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Виконавчого комітету районної у м.Полтаві ради про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на і самочинного будівництва.

Зазначена позовна заява не відповідає вимогам, встановленим ст. 119 ЦПК України.

Так, позивачами неточно викладені позовні вимоги.

Посилаючись нате, що вони є співвласниками домоволодіння по вул.Комбайнерів, 5а, кв.З у відповідних частках, позивачі не зазначили яке саме право власності просять за ними визнати на самочинні побудови - право спільної сумісної чи часткової власності, в такому випадку - в яких частках за кожним.

Незрозумілою є позовна вимога про узаконення обєктів самочинного будівництва. Оскільки чинним цивільним законодавством України не передбачено такого способу захисту цивільного права як «узаконення» самочинно побудованих будівель і споруд, не зрозуміло яку юридичну дію позивачі мають на увазі під терміном «узаконити».

Позовна заява містить ряд неточностей.

Так, позивачі вказують, що ОСОБА_1 є власником 43/100 частин домоволодіння за вказаною адресою, а ОСОБА_2 - власником 53/100 частин. Але позивачі не вказали хто ще є власником інших 4/100 частин та на якій підставі (1 - 43/100 - 53/100 =4/100).

Крім того, в позові позивачі також вказали, що у зазначених частках вони є співвласниками домоволодіння, але згідно доданих до справи документів обєктом їх права власності по вул. .Комбайнерів, 5а у м.Полтаві є квартира №3.

Згідно даних технічного паспорту, доданого позивачами до справи, обєктами самочинного будівництва є тамбур та тереса (дослівно, як вказано в техпаспорті). Позивачі жодним чином цього не обгрунтовуючи, просять визнати за ними право власності на тамбур та бесідку. Чи є бесідка тим самим обєктом, що і «тереса», та чому в цьому випадку вони просять визнати право власності на бесідку, позивачі не вказали.

Звертаючись до суду з позовом до Виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради, позивачі не вказали яким чином вказаний відповідач порушив, оспорив або не визнав їх право.

Також ціна позову має визначатись реальною вартістю майна, на яке позивач просить визнати за ним право власності. Позивачі, вказавши, що ціна позову складає 3094,88 грн., не вказали як ними визначена дана ціна позову, чи відповідає вона реальній вартості спірного майна.

При зверненні з позовом до суду судовий збір сплачений лише позивачем ОСОБА_1, що су перечить вимогам ст.6 Закону України «Про судовий збір».

Так, відповідно до ч.6 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі, якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 119, 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду і надає позивачеві строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне позовну заяву залишити без руху, надавши позивачу час для усунення виявлених недоліків.

З врахуванням викладеного, керуючись ч.І ст.121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради про визнання права власності на обєкти самочинного буоівництва залишити без руху.

Надати позивачу для усунення недоліків строк тривалістю три календарних дні з дня одержання копії ухвали суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.А.Самсонова