ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2012 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Суботіна А.В.,

при секретарі Лебідь О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Фастів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ДевелопментКонстракшнХолдінг» про стягнення сум належних працівникові при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що з 15 квітня 2008 року він працював у відповідача на посаді начальника юридичного управління, відповідно до укладеного між ними в письмові формі трудового договору. 31.05.2010 року на підставі п.1 ст.40 КЗпП України його було звільнено із займаної посади. Позивач вважає, що при звільненні відповідачем не здійснено виплати всіх належних йому при звільненні сум. Так, зокрема, за ним рахувалось 11 днів невикористаної відпустки. П.5.4 трудового договору від 31.01.2008 року передбачено надбавку до відпускних. А тому позивач вважає, що при звільненні відповідач повинен був при нарахуванні належних позивачу сум при звільненні врахувати також і зазначену надбавку. У зв»язку з чим просить стягнути з відповідача на свою користь належну йому при звільненні згідно п.5.4 трудового договору у розмірі 8 158 грн. 33 коп.

14.09.2010 року позивачем було уточнено позовні вимоги, відповідно до яких позивач просив відшкодувати суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, тобто з 01.06.2010 року по день винесення рішення суду, виходячи з середньоденної зарплати 4 740 грн. 67 коп., що станом на 14.09.2010 року становить 350 809 грн. 58 коп.

В подальшому, 15.03.2012 року, позивачем було подано заяву про уточнення підстав позову та позовних вимог, відповідно до якої він просить стягнути з відповідача на свою користь належну йому суму при звільненні у розмірі 8 158 грн. 33 коп. та середню заробітну плату за період з 01.06.2010 року по 05.10.2010 року, виходячи з середньоденної зарплати 4 740 грн. 67 коп., що становить 421 919 грн. 63 коп.

В судовому засіданні позивач підтримав уточнені позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уточнений позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні в повному обсязі.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 31.01.2008 року між ТОВ «ДевелопментКонстракшнХолдінг»та відповідачем було укладено трудовий договір №51, відповідно до якого ОСОБА_1 був прийнятий на посаду начальника юридичного управління.

31.05.2010р. на підставі наказу №10-Л від 31.05.2010р. ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади згідно п.1 ст.40 КЗпП України.

Відповідно до наказу №10-Л від 31.05.2010 року кількість днів невикористаної позивачем відпустки складає 11 днів.

З позивачем було проведено розрахунок при звільненні. Відповідно до наданих відповідачем заперечень від 01.09.2011р., довідки АТ «УкрСиббанк» від 12.10.2010р. №135-22-74/1018 та пояснень позивача, на рахунок позивача в АТ «УкрСиббанк» 02.06.2010р. надійшла від відповідача сума 179 466 грн. 96 коп. Дана сума включає посадовий оклад за травень 2010р. в розмірі 90 072 грн. 66 коп., компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 31 473 грн. 64 коп., вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку 90 068 грн. 66 коп.

Заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду від 05.10.2010 року позов ОСОБА_1 було задоволено, стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 суму, належну працівникові при звільненні, в розмірі 8 158 грн. 33 коп. та середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 421 919 грн. 63 коп., а всього грошові кошти в розмірі 430 077 грн. 78 коп., крім того стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 4 300 грн. 78 коп. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 120 грн.

Будучи незгідним з даним рішенням ТОВ «ДевелопментКонстракшнХолдінг» подало апеляційну скаргу і рішенням Апеляційного суду Київської області від 29 грудня 2010 року апеляційну скаргу ТОВ «ДевелопментКонстракшнХолдінг» задоволено, рішення Фастівського міськрайонного суду від 05.10.2010 року скасовано і ухвалено нове рішення: у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «ДевелопментКонстракшнХолдінг» про стягнення коштів, належних при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовлено.

В свою чергу ОСОБА_1 було подано касаційну скаргу і ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Апеляційного суду Київської області від 29.12.2010 року скасовано, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог позивачпосилається, зокрема, на положення трудового договору, який був укладений 31.01.2008 року між ним та ТОВ «ДевелопментКонстракшнХолдінг», а саме: на пункт 5.4, відповідно до якого працівник отримує надбавку до відпускних.

Разом з тим, рішенням Подільського районного суду м.Києва від 20.12.2010 року визнано недійсним письмовий трудовий договір від 31.01.2008 року, укладений між ТОВ «ДевелопментКонстракшнХолдінг» та ОСОБА_1

ОСОБА_1 оскаржив дане рішення, однак ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 15.02.2011 року апеляційна скарга ОСОБА_1 відхилена, а рішення Подільського районного суду м.Києва від 20.12.2010 року залишено без змін.

Відповідно до ч. 3 ст..61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд вважає незаконними та необґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача на свою користь належну йому при звільненні згідно п.5.4 трудового договору надбавку до відпускних у розмірі 8 158 грн. 33 коп., оскільки трудовий договір від 31.01.2008 року визнано недійсним.

Позивач в обгрунтування своїх вимог також посилається на колективний договір Товариства з обмеженою відповідальністю «ДевелопментКонстракшнХолдінг», ухваленого на загальних зборах трудового колективу відповідача (протокол № 010909 від 1.09.2009р.)

Відповідно до п. 4.2.1. колективного договору Товариства з обмеженою відповідальністю «ДевелопментКонстракшнХолдінг», ухваленого на загальних зборах трудового колективу відповідача (протокол № 010909 від 1.09.2009р.), «Працівник отримує надбавку до суми заробітної плати за час відпустки («відпускних»). Розмір цієї надбавки визначається таким чином, щоб сума нарахованих відпускних за період відпустки разом із надбавкою була не меншою, ніж розмір основної заробітної плати (місячного посадового окладу), який був би нарахований працівнику за цей же період у випадку виконання в цей час працівником своїх трудових функцій.»

В матеріалах справи міститься подана відповідачем копія колективного договору Товариства з обмеженою відповідальністю «ДевелопментКонстракшнХолдінг», ухваленого на загальних зборах трудового колективу відповідача (протокол № 30/12/09 від 30.12.2009р.), яка не містить вищезгаданого чи подібного положення. Позивач вважає, що колективний договір в редакції від 30.12.2009р. зборами трудового колективу не затверджувався і на момент звільнення позивача діяв колективний договір, затверджений загальним зборами трудового колективу 1.09.2009р.

Відповідно до письмових пояснень відповідача та поданих відповідачем матеріалів (оголошення в газеті про втрату колективних договорів, наказ про оголошення догани за втрату колективних договорів) оригінали обох колективних договорів було втрачено відповідачем.

Оскільки відповідно до ст. 64 ЦПК України, письмові докази подаються, як правило, в оригіналі, і відповідач не визнав справжності наданої копії колективного договору в редакції від 1.09.2009р., а позивач в редакції від 30.12.2009р., суд не приймає в якості належних доказів подану позивачем копію колективного договору Товариства з обмеженою відповідальністю «ДевелопментКонстракшнХолдінг», ухваленого на загальних зборах трудового колективу відповідача (протокол № 010909 від 1.09.2009р.), а також подану відповідачем копію колективного договору Товариства з обмеженою відповідальністю «ДевелопментКонстракшнХолдінг», ухваленого на загальних зборах трудового колективу відповідача (протокол № 30/12/09 від 30.12.2009р.)

Також з огляду на ст. 59 ЦПК України, суд вважає, що за відсутності оригіналів колективного договору справжність наданих копій колективного договору не може підтверджуватися іншими доказами (показаннями свідків чи протоколами зборів трудового колективу про ухвалення проекту колективного договору).

Що стосується вимог позивача про стягнення сум середнього заробітку за весь час затримки розрахунку в розмірі 421 919 грн. 63 коп., то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення.

Відповідно до змісту ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Проаналізувавши норми чинного трудового законодавства, суд прийшов до висновку, що оскільки вимоги позивача про стягнення з відповідача належну йому при звільненні надбавку до відпускних у розмірі 8 158 грн. 33 коп. задоволенню не підлягають, то і невиплати з вини відповідача належних звільненому працівникові сум не існує.

При таких обставинах, в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 10, 60, 79, 81, 88, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області шляхом подання до Фастівського міськрайонного суду апеляційної скарги протягом десяти діб з дня його проголошення.

СУДДЯ: А.В. Суботін