Провадження № 2-4587/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2012 року
Солом'янський районний суд м. Києва

у складі : головуючого
судді –Лазаренко В.В.

при секретарі
– Подобєді О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за позовом Приватного
акціонерного товариства
«ПРОСТО-страхування»до ОСОБА_1, третя
особа: Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Україна», про
відшкодування в порядку регресу шкоди,
завданої в результаті
дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в
якому просить стягнути з відповідача
ОСОБА_1 на свою користь 9 654, 99 гривень
затрат по виплаті страхового
відшкодування та судові витрати,
посилаючись на наступне.

25.02.2010 року між АТ «Просто
страхування»та ОСОБА_2 було укладено
договір страхування № АТК 190462 майнових
інтересів власника автомобіля „Skoda",
реєстраційний номер НОМЕР_1.

22 жовтня 2010 року в м. Києві на вул.
Механізаторів, 2 відбулась
дорожньо-транспортна пригода,
учасниками якої стали автомобіль „ВАЗ
21112", реєстраційний номер НОМЕР_2, яким
керував ОСОБА_1 та застрахований
автомобіль „Skoda", реєстраційний номер
НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2

Відповідно до постанови Солом'янського
районного суду міста Києва від 23.11.2010,
дорожньо-транспортна пригода сталася в
результаті порушення Правил
дорожнього руху ОСОБА_1. У результаті
цієї пригоди був пошкоджений
автомобіль страхувальника ОСОБА_2

Відповідно до Звіту № 1239
автотоварознавчого дослідження від 01
листопада 2010 року, вартість
матеріального збитку, завданого
власнику автомобіля „Skoda",
реєстраційний номер НОМЕР_1, становить
-26 585,10грн., а відповідно до
Рахунку-фактури № АТ-0007748 вартість
відновлювального ремонту автомобіля
становить 26 402,02 грн.

29 вересня 2008 року та 24 лютого 2009 року
співробітниками АТ
„ПРОСТО-страхування" було складено
розрахунки страхового відшкодування №
16871 та 16871Д, що належить до виплати
страхувальнику.

Згідно з даними розрахунками, страхове
відшкодування складає 27 623,24 гривні.
Збиток розраховано згідно з Правилами,
договором № АТК 125574 страхування
транспортних засобів від 11 вересня 2007
року.

Зазначена вище подія була визнана
страховою, про що 22 листопада 2010 року
було складено Страховий акт.

Відповідно до платіжного доручення №
17296 від 04 грудня 2010 року ПАТ „ПРОСТО-
страхування" виплатило страхувальнику
страхове відшкодування за ремонт
автомобіля „Skoda", реєстраційний номер
НОМЕР_1 в розмірі 26 077,02 грн.

Таким чином, фактичні витрати
страхової компанії, пов'язані з цим
страховим випадком складають 26 077,02 грн.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_1 на момент дорожньо-транспортної
пригоди була застрахована в AT
«Страхова компанія
«Україна»відповідно до Полісу №
ВС/9298464, згідно з яким ліміт
відповідальності за шкоду, заподіяну
майну (на одного потерпілого) становить
25 500,00 гривень, при цьому франшиза
складає 00,00 гривень.

Тому, зважаючи на дану обставину, AT
«Страхова компанія «Україна»взяло на
себе відповідальність щодо
врегулювання наслідків даної події, а
саме дорожньо-транспортної пригоди,
яка мала місце 22 жовтня 2010 року, та 05
липня 2011 року відшкодувало потерпілій
стороні в межах ліміту суми грошових
коштів у розмірі 16 422,03 гривень.

Однак суми грошових коштів у розмірі 16
422,03 гривень не достатньо для покриття
збитків, яких зазнало AT
«ПРОСТО-страхування» у зв'язку із даною
подією.

Таким чином, позивач просить стягнути з
відповідача різницю між фактичним
розміром шкоди і страховою виплатою
(страховим відшкодуванням), яка складає
9 654,99 гривень.

Також позивач просив стягнути з
відповідача сплачений ним судовий збір
в розмірі 214, 60 грн.

В судовому засіданні 26.07.2012 року,
Солом’янським районним судом м. Києва
було частково задоволено клопотання
відповідача та до участі у справі було
залучено Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія
«Україна»в якості третьої особи.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги в
повному обсязі і просив їх
задовольнити.

Відповідача в судовому засіданні
заперечував проти позову і просив суд
відмовити в його задоволенні,
посилаючись на безпідставність та
необґрунтованість позовних вимог.

Третя особа свого представника в
судове засідання не направила. Від
представника надійшло про розгляд
справи без його участі.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши подане клопотання,
матеріали справи, суд приходить до
висновку про задоволення вимог
позивача, з огляду на наступне.

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода,
завдана майну фізичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала, за винятком
випадків, передбачених законом. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Ч. 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Статтею 1188 ЦК України передбачено, що
завдана шкода при взаємодії двох
джерел підвищеної небезпеки
відшкодовується виною особою.

Судом встановлено, що 22.10.2010 року в м.
Києві по вул. Механізаторів, 2 відбулася
ДТП за участю автомобіля «ВАЗ 21112»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, яким
керував ОСОБА_1, та автомобіля марки
«Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_1,
яким керував ОСОБА_2

Постановою Солом'янсткого районного
суду м. Києва від 23.11.2010 року, було
встановлено, що 22.10.2010 року о 09 год. 40 хв.
в м. Києві, керуючи автомобілем «ВАЗ
21112», державний номер НОМЕР_2,
громадянин ОСОБА_1 під час зміни
напрямку руху не врахував дорожньої
обстановки, не дотримався безпечного
бокового інтервалу, внаслідок чого
здійснив зіткнення з автомобілем
«Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_1, що
призвело до механічних пошкоджень обох
транспортних засобів, чим порушив п.п.
10.1. ПДР України (а.с.13).

Відповідно до вищенаведеної постанови,
громадянин ОСОБА_1 свою вину у вчиненні
адміністративного правопорушення
визнав повністю, у зв'язку з чим
останнього було визнано судом винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення та на нього було
накладено штраф у розмірі 34,00 гривні.

Постановою №11 Пленуму Верховного Суду
України від 29.12.1976 року "Про судове
рішення" (з наступним змінами)
передбачено, що відповідно до принципу
безпосередності судового розгляду
рішення може бути обґрунтоване лише
тими доказами, які одержані у
визначеному законом порядку і
перевірені в тому судовому засіданні, в
якому постановлюється рішення.

Згідно з положеннями ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказується
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини, а отже,
виходячи з даних правил, постанова суду
у справі про адміністративне
правопорушення, якою встановлена вина
притягнутої до адміністративної
відповідальності особи, є обов'язковою
для суду, що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено постанову, з
питань щодо того, чи мали місце ці дії
та чи вчинені вони цією особою.

Враховуючи викладене, суд вважає вину
відповідача у скоєнні ДТП доведеною, а
тому суд приходить до висновку про
правомірність пред'явлених позивачем
вимог до відповідача.

Судом встановлено, що вартість
матеріального збитку, завданого
власнику автомобіля „Skoda",
реєстраційний номер НОМЕР_1, відповідно
до Звіту № 1239 автотоварознавчого
дослідження від 01 листопада 2010 року,
становить -26 585,10грн. (а.с.14-17), а
відповідно до Рахунку-фактури № АТ-0007748
від 16.11.2010 року вартість
відновлювального ремонту автомобіля
становить 26 402,02 грн.(а.с.27-28).

29 вересня 2008 року та 24 лютого 2009 року
співробітниками АТ
„ПРОСТО-страхування" було складено
розрахунки страхового відшкодування №
16871 та 16871Д, що належить до виплати
страхувальнику.

Згідно з даними розрахунками, страхове
відшкодування складає 27 623,24 гривні.
Збиток розраховано згідно з Правилами,
договором № АТК 125574 страхування
транспортних засобів від 11 вересня 2007
року.

Зазначена вище подія була визнана
страховою, про що 22 листопада 2010 року
було складено Страховий акт (а.с.31).

Відповідно до платіжного доручення №
17296 від 04 грудня 2010 року ПАТ „ПРОСТО-
страхування" виплатило страхувальнику
страхове відшкодування за ремонт
автомобіля „Skoda", реєстраційний номер
НОМЕР_1 в розмірі 26 077,02 грн.(а.с.76).

Таким чином, фактичні витрати
страхової компанії, пов'язані з цим
страховим випадком складають 26 077,02 грн.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_1 на момент дорожньо-транспортної
пригоди була застрахована в AT
«Страхова компанія
«Україна»відповідно до Полісу №
ВС/9298464, згідно з яким ліміт
відповідальності за шкоду, заподіяну
майну (на одного потерпілого) становить
25 500,00 гривень, при цьому франшиза
складає 00,00 гривень.(а.с.72).

Тому, зважаючи на дану обставину, AT
«Страхова компанія «Україна»взяло на
себе відповідальність щодо
врегулювання наслідків даної події, а
саме дорожньо-транспортної пригоди,
яка мала місце 22 жовтня 2010 року, та 05
липня 2011 року відшкодувало потерпілій
стороні в межах ліміту суми грошових
коштів у розмірі 16 422,03 гривень.

Однак суми грошових коштів у розмірі 16
422,03 гривень не достатньо для покриття
збитків, яких зазнало AT
«ПРОСТО-страхування» у зв'язку із даною
подією.

Згідно ст. 993 ЦК України до страховика,
який виплатив страхове відшкодування
за договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа,
яка відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи в розмірі
виплачено відшкодування.

У відповідності до ст. 27 Закону України
"Про страхування" від 07.03.1996 року до
страхової організації, яка сплатила
страхове відшкодування за майновим
страхуванням, переходить в межах цієї
суми право вимоги до особи,
відповідальної за заподіяну шкоду.

Статтею 1194 Цивільного кодексу України
встановлено, що особа, яка застрахувала
свою цивільну відповідальність, у разі
недостатності страхової виплати
(страхового відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Таким чином, різницю між фактичним
розміром шкоди і страховою виплатою
(страховим відшкодуванням) складає 9
654,99 гривень.

Відповідно до ст.ст.59,60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що вимоги
позивача про стягненя з відповідача на
його користь затрат по виплаті
страхового відшкодування у розмірі 9 654,
99 гривень знайшли своє підтвердження в
судовому засідання та мають бути
стягнені з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«ПРОСТО-страхування» в повному
розмірі.

Статтею 88 ЦПК України передбачено, що
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. За таких
обставин, суд приходить до висновку, що
необхідно стягнути з відповідача суму
сплаченого позивачем судового збору у
розмірі 276 грн. 23 коп.

На підставі викладеного та
керуючись Постановою №11 Пленуму
Верховного Суду України від 29.12.1976 року
"Про судове рішення", ст.ст. 4, 8, 27 Закону
України «Про страхування», ст.ст. 22, 993,
1166, 1187,1188, 1191, ЦК України, та ст.ст. 10, 11,
57-60, 61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Приватного акціонерного товариства
«ПРОСТО-страхування» витрати по
виплаті страхового відшкодування в
розмірі 9 654, 99 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Приватного акціонерного товариства
«ПРОСТО-страхування»витрати на оплату
судового збору в розмірі 214, 60 гривень.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
районний суд протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі , але
не були присутні у судовому засідання
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: