АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 0408/2-616/12
Провадження № 22-ц/491/956/12 Головуючий в суді першої
Справа № 2-408/616/12 інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 (4) Доповідач - Ляховська І.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2012 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів Братіщевої Л.А., Соколан Н.О.,

при секретарі Євтодій К.С.,

за участю представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Сведбанк на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 січня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства Сведбанк про визнання кредитного договору, договору іпотеки та договору поруки недійсними, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Відкритого (у теперішній час - Публічного) акціонерного товариства Сведбанк (далі ПАТ «Сведбанк») про визнання кредитного договору недійсним. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 22 вересня 2008 року між ним та Відкритим акціонерним товариством Сведбанк укладений договір споживчого кредиту на купівлю нерухомості № 0314/0808/45-035 та договір іпотеки № 0314/0808/45-035-Z-1, згідно яких він отримав споживчий кредит у сумі 33600 доларів США строком до 22 вересня 2038 року включно. В забезпечення виконання взятих на себе зобовязань 22 вересня 2008 року між ним, його дружиною ОСОБА_4 та відповідачем було укладено договір поруки № 0314/0808/45-035-Р-1. При укладенні кредитного договору він попереджав відповідача, що кредит йому потрібен на споживчі цілі і витрачати кошти він буде в гривнях, проте представники відповідача йому пояснили, що валюта кредиту не має значення, однак якщо в договорі будуть вказані долари США, то процентна ставка буде меншою, а якщо гривні то більшою. У момент укладення договору він вважав, що ці положення кредитного договору є вигідними для нього та не суперечать нормам чинного законодавства. Відповідач, не маючи індивідуальної ліцензії НБУ на здійснення валютних операцій, уклав із ним договір в іноземній валюті, переклавши на нього всі ризики, повязані із знецінюванням національної валюти, оскільки після значного підвищення курсу гривні по відношенню до долару США ціна кредитного договору у гривневому еквіваленті збільшилась майже в два рази, у звязку з чим він не має можливості сплачувати проценти за користування кредитом. Оскільки єдиним законним платіжним засобом на території України є її валюта гривня, то іноземна валюта як засіб платежу не може застосовуватись резидентами всередині України. Вважає, що спірні договори укладено з порушенням вимог чинного законодавства, внаслідок чого вони підлягають визнанню недійсними, тому просив суд визнати недійсними укладені 22 вересня 2008 року між ним та Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» кредитний договір № 0314/0808/45-035 та договір іпотеки № 0314/0808/45-035-Z-1, а також договір поруки № 0314/0808/45-035-Р-1, укладений 22 вересня 2008 року між ним, його дружиною та відповідачем.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 січня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ПАТ «Сведбанк» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову у позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд дійшов помилкового висновку щодо доведеності позивачем позовних вимог стосовно недійсності договорів та не врахував, що на момент укладення спірного кредитного договору у ВАТ «Сведбанк» існували всі передбачені діючим законодавством України підстави для виконання грошового зобовязання за кредитним договором в іноземній валюті.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 вересня 2008 року між ОСОБА_3 та Відкритим акціонерним товариством Сведбанк, укладений договір споживчого кредиту на купівлю нерухомості № 0314/0808/45-035 та договір іпотеки № 0314/0808/45-035-Z-1, згідно яких він отримав споживчий кредит у сумі 33600 доларів США строком до 22 вересня 2038 року включно. В забезпечення виконання взятих на себе зобовязань, 22 вересня 2008 року між позивачем, його дружиною ОСОБА_4 та ВАТ «Сведбанк» укладено договір поруки № 0314/0808/45-035-Р-1.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та визнаючи недійсними укладені 22 вересня 2008 року між ним та ВАТ «Сведбанк» кредитний договір № № 0314/0808/45-035, договір іпотеки № 0314/0808/45-035-Z-1, а також укладений між ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ВАТ «Сведбанк» договір поруки № 0314/0808/45-035-Р-1, суд першої інстанції дійшов висновку, що на момент їх укладення банк не мав права здійснювати банківські операції з валютними цінностями.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду з наступних підстав.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому ОСОБА_5 держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений положеннями спеціального законодавства України.

ОСОБА_5 законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність кошти це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного Банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету.

Відповідно до п. 2.3 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, що затверджене Постановою Правління Національного Банку України № 275 від 17.07.2001 року та зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 21 серпня 2001 року за № 730/5921, за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями, серед яких: неторговельні операції з валютними цінностями; ведення рахунків клієнтів (резидентів та нерезидентів) в іноземній валюті та клієнтів-нерезидентів у грошовій одиниці України; залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України; інші операції з валютними цінностями на валютному ринку України.

З вищенаведеного вбачається, що уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті.

Підпункт «в» п. 4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», передбачає необхідність наявності індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, однак на сьогодні законодавець не визначив межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті. Відповідно до п. 1.5 Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління НБУ від 14 жовтня 2004 року № 483, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями).

Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій, єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про визнання кредитного договору недійсним, суд першої інстанції не звернув уваги, що на момент укладення спірного договору у відповідача була банківська ліцензія № 38 від 07 грудня 2007 року та письмовий дозвіл № 38-2 від 07 грудня 2007 року на здійснення операцій з валютними цінностями, і тому укладення кредитного договору в іноземній валюті між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 не суперечить вимогам чинного законодавства.

Зміст укладеного між сторонами правочину не суперечить Цивільному Кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, волевиявлення учасника правочину (позивача) біло вільним і відповідало його внутрішній волі, правочин спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а зміна курсу гривні до долара США та виниклі для позивача обєктивні утруднення щодо повернення наданого кредиту не можуть свідчити про суперечливість правочину моральним засадам суспільства та підставою недійсності правочину (ст. 215 ЦК України), на яку посилається позивач, оскільки позивач, маючи необхідний обсяг цивільної дієздатності, не міг не усвідомлювати, що курс національної валюти України гривні до долара США не є незмінним, так як стабільність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена, а тому міг і повинен був передбачити та врахувати підвищення валютного ризику за цим Договором.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням на підставі п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України нового рішення про відмову ОСОБА_3 в задоволенні його позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Сведбанк» підлягає стягненню судовий збір в сумі 107 грн. 30 коп., сплачений останнім за розгляд апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст.309, ст.ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Сведбанк задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 січня 2012 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Відкритого (у теперішній час - Публічного) акціонерного товариства Сведбанк про визнання недійсними укладених 22 вересня 2008 року між ОСОБА_3 та Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» кредитного договору № 0314/0808/45-035, договору іпотеки № 0314/0808/45-035-Z-1, а також договору поруки № 0314/0808/45-035-Р-1, укладеного 22 вересня 2008 року між ОСОБА_3, ОСОБА_3 Юрієвною та Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» судовий збір в сумі 107 грн. 30 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Складення повного рішення відкладено до 23 квітня 2012 року.

Головуючий : І.Є.Ляховська

Судді: Л.А.Братіщева

ОСОБА_6