Справа № 2-7/12
Провадження № 2/1001/7/12
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2012 року Баришівський районний суд Київської області в складі головуючого судді Коваленко К.В.

при секретарі Старенькій С.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання будинку спільною власністю подружжя та поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

до суду з зазначеним позовом звернувся позивач, свої позовні вимоги мотивує тим, що з літа 1998 року він фактично почав проживати з відповідачкою по справі ОСОБА_1 ( дошлюбне прізвище ОСОБА_3) ОСОБА_4, вести спільне господарство, тобто сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах.

З липня 1998 року позивач придбав у ОСОБА_5 за 8 тисяч доларів США недобудований будинок №57 по вулиці Красилівській в смт. Баришівка Київської області.

6 березня 1999 року сторони уклали шлюб. Від спільного проживання в шлюбі мають неповнолітню дочку - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Перебуваючи в шлюбі сторони 2 жовтня 2009 року придбали у громадянки ОСОБА_7 двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 за 210000 гривень.

17.11.2010 року шлюб рішенням Баришівського районного суду шлюб між сторонами було розірвано.

Просить суд визнати за ним право власності на будинок №57 по вулиці Красилівській в смт. Баришівка Київської області, стягнувши з нього на користь відповідачки ОСОБА_2 вартість її долі, визнати за ним право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 та визначити порядок користування даною квартирою.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_8 заявлений позов підтримали в повному обсязі, проти зустрічного позову заперечили.

Відповідач ОСОБА_2 заявлений позов не визнала та звернулась до суду з зустрічним позовом, який мотивує наступним. Вона ОСОБА_2, та відповідач, ОСОБА_1, почали спільно проживати ще з 1997 року. Вони проживали в будинку, що знаходиться за адресою: Київська області, смт. Баришівка, вул. Філатова, буд.2, який належить матері відповідача.

Мати відповідача в цей час переїхала проживати в належну їй з сином квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах, з метою покращення житлово-побутових умов та збільшення житлової площі вони вирішили придбати житловий будинок. За спільні кошти, вони з ОСОБА_1 придбали недобудований житловий будинок 20% готовності, що знаходиться за адресою: Київська обл., смт. Баришівка, вул. Красилівська, буд.57 та почали здійснювати будівельні роботи по облаштуванню будинку для постійного проживання.

06.03.1999 року між позивачкою та ОСОБА_1 було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №16.

09.06.1999 року у сторін народилася донька, ОСОБА_6. 02.10.2009 року, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, сторонами за спільні кошти була придбана квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

В подальшому 17.11.2010 року Баришівським районним судом Київської області було винесено рішення в справі №2-968/2010 згідно якого шлюб між сторонами розірвано.

Просить суд визнати будинок №57 по вулиці Красилівській в смт. Баришівка Київської області спільним майном подружжя та розділити його в натурі, визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 та визначити порядок користування даною квартирою

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_9 проти позову ОСОБА_1 заперечили заявлений зустрічний позов підтримали в повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, зустрічний позов ОСОБА_2 також підлягає до часткового задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що з 1998 року сторони по справі з метою створення сімї, почали спільно проживати та вести спільне господарство, тобто перебували в фактичних шлюбних стосунках.

З липня 1998 року позивач придбав у ОСОБА_5 недобудований будинок №57 по вулиці Красилівській в смт. Баришівка Київської області. Суд приймає до уваги посилання сторін на те, що будинок було придбано за 8000 доларів США, оскільки даний факт сторонами не оспорюється.

6 березня 1999 року сторони уклали шлюб. Від спільного проживання в шлюбі мають неповнолітню дочку - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1.

26 листопада 1999 року спірний будинок було здано в експлуатацію, про що свідчить акт № 1351 від 26.11.1999 року, та на підставі рішення виконкому Баришівської селищної ради Київської області № 135.8 від 26.11.1999 року ОСОБА_1 30.11.1999 року отримав свідоцтво про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями. У відповідності до технічного паспорта дійсна вартість будинку на 01.11.1999 року становила 49693 гривні.

Як вбачається з висновку судово-будівельної експертизи 03/2011 від 14.11.2011 року загальна будівельна готовність житлового будинку №57 по вулиці Красилівській в смт. Баришівка Київської області станом на 03.07.1998 року становила 62,63 %.

Тобто з часу придбання до введення будинку в експлуатацію дане майно збільшилось в своїй цінності на 37,37 %, що на думку суду є значним збільшенням.

Факт даного збільшення не заперечується як позивачем так і його представником які в позовній заяві ставлять питання про визнання за позивачем права власності на будинок з сплатою на користь позивачки її долі, та в судових дебатах представник позивача ОСОБА_8 просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість 18,7 % будинку в сумі 60778 гривень 74 коп..

Досліджуючи даний факт суд приймає до уваги те, що після придбання будинку позивачем, відповідач ОСОБА_2 31.07.1999 року продала належну їй з сином квартиру АДРЕСА_4 та кошти від продажу даної квартири були потрачені на придбання та добудову спірного будинку. Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_8, в судовому засіданні поставив під сумнів той факт, що квартира була продана за 3500 доларів США, оцінюючи дане заперечення, суд приймає до уваги те, що відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу вартість продажу квартири складає 3513 гривень, що фактично майже відповідає документально підтвердженій вартість спірного будинку яка складає 3895 гривень, про що зазначено в нотаріально посвідченому договорі купівлі-продажу.

Той факт, що кошти отримані ОСОБА_2 були потрачені на придбання та добудову спірного будинку фактично не заперечувався в судовому засіданні позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 та його представником ОСОБА_8.

Разом з тим не позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 не його представником ОСОБА_8 суду не надано доказів того, що ОСОБА_1 отримав кошти на добудову спірного будинку з інших джерел.

Допитані в судовому засіданні, кожен окремо, свідки ОСОБА_10,ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 пояснили суду, що сторони дійсно проживали однією сімєю, та кошти отриманні ОСОБА_2 від продажу квартири АДРЕСА_4 були потрачені нею на придбання та добудову спірного будинку, так само як кошти отриманні ОСОБА_1 від продажу належного йому автомобіля.

Враховуючи, що придбання та добудова спірного будинку відбулась в 1998-1999 роках, та на той час діяв КпШС України (в редакції 1969 року), суд вважає за необхідне керуватись саме нормами діючого на той час законодавства. КпШС України (в редакції 1969 року) не передбачав спільної власності осіб які перебували в фактичних шлюбних відносинах, разом з тим ст.25 КпШС України (в редакції 1969 року) передбачала, що якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя. Таким чином суд вважає, за необхідне визнати спірний будинок №57 по вулиці Красилівській в смт. Баришівка Київської області спільною власністю подружжя, оскільки будинок було придбано недобудованим, добудовувався сторонами після укладення шлюбу, та позивач ОСОБА_1 визнає, що в спірному будинку 18,7 % належить ОСОБА_2.

Вирішуючи спір про право власності на будинок, суд також керується п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 року Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок будинок, який належав одному з подружжя, може бути визнаний згідно зі ст.25 КпШС спільним майном подружжя, якщо в період шлюбу істотно збільшилась його цінність внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох. При цьому на суму вартості будинку до його поліпшення збільшується частка дружини, якому він належав, у тому числі і у випадках, коли суд відступає від начала рівності часток подружжя в спільній сумісній власності з урахуванням інтересів неповнолітніх дітей або інтересів одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Тобто позивачу за первісним позовом ОСОБА_1 належить частка будинку придбана ним до шлюбу, що складає 62,63 %. Спільна частка подружжя складає 37,37 %, тобто 18,685% кожному з подружжя. Суд вважає за можливе, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини ОСОБА_6, яка проживає з позивачем по зустрічному позову ОСОБА_2, збільшити частку ОСОБА_2 в спільному майні подружжя та визнати за нею право власності на 25 % спірного будинку.

Позовна вимога позивача за первісним позовом ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на будинок №57 по вулиці Красилівській в смт. Баришівка Київської області, та стягнення з нього на користь відповідачки ОСОБА_2 вартість її долі не підлягає до задоволення, оскільки відповідно до вимог ст.364 ЦК України компенсація співвласникові його частки майна в грошовому еквіваленті може бути надана лише за його згодою, ОСОБА_2 заперечує проти такої компенсації та наполягає на розділі майна в натурі.

Позовна вимога ОСОБА_2 заявлена в зустрічному позові про поділ будинку в натурі не підлягає до задоволення за недоведеністю, оскільки суду не наданий обовязковий в даному випадку дозвіл про можливість перебудови будинку з одноквартирного в двоквартирний, та не досліджувались варіанти розділу будинку в натурі.

Позовна вимога про визнання за сторонами права власності по Ѕ частині квартири АДРЕСА_1 та визначення порядку користування даною квартирою підлягає до задоволення оскільки дана вимога підтримується обома сторонами та не суперечить вимогам чинного законодавства.

Встановлене судом підтверджується:

- Копією договору купівлі-продажу від 03.07.1998 року з якого вбачається , що ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_5 недобудований будинок №57 по вулиці Красилівській в смт. Баришівка Київської області за 3895 гривень.

- Копією договору купівлі-продажу від 31.07.1998 року з якого вбачається ОСОБА_3 та ОСОБА_14 продали ОСОБА_15 квартиру АДРЕСА_4 за 3513 гривень.

- Копією свідоцтва про укладення шлюбу І-БК № 351641 з якого вбачається що 06.03.1999 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено шлюб про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №16, при цьому ОСОБА_3 змінила прізвище не прізвище чоловіка ОСОБА_1.

- Копією свідоцтва про народження ОСОБА_6, яка народилась 09.06.1999 року.

- Копією акту державної прийомки в експлуатацію індивідуального домоволодіння № 1351 від26.11.1999 року

- Копією рішення виконкому Баришівської селищної ради Київської області № 135.8 від 26.11.1999 року про оформлення права особистої власності на житловий будинок №57 по вулиці Красилівській в смт. Баришівка Київської області на імя ОСОБА_1

- Копією свідоцтва про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями від 30.11.1999 року

- Висновком судово-будівельної експертизи 03/2011 від 14.11.2011 року з якої вбачається що загальна будівельна готовність житлового будинку №57 по вулиці Красилівській в смт. Баришівка Київської області станом на 03.07.1998 року становила 62,63 %

- Копією договору купівлі-продажу від 02.10.2009 року з якого вбачається що ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_16 квартиру АДРЕСА_1 за 210000 гривень

- копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.12.2009 року з якого вбачається , що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1

Іншими матеріалами справи.

З огляду на те, що заявлені позови задоволенні частково, судові витрати по справі сплачені при подачі позовів, покласти на сторони в межах сплачених сум.

Судові витрати за проведення судово-будівельної експертизи 03/2011 від 14.11.2011 року та оплачені позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 підлягають стягненню з ОСОБА_2 в частині відповідно задоволеної вимоги, тобто 25%, що складає 2500 : 4 = 625 гривень.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст.15,30,62, 88 ЦПК України, 25 КпШС України (в редакції 1969 року) ст.60,70,71 СК України суд,

вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання будинку спільною власністю подружжя та поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати будинок № 57 по вул. Красилівській в смт. Баришівка Київської області спільним майном подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частини будинку № 57 по вул. Красилівській в смт. Баришівка Київської області.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину будинку № 57 по вул. Красилівській в смт. Баришівка Київської області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_5.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_5.

Виділити ОСОБА_1 в користування кімнату № 5 площею 9.30 кв. м. в квартирі АДРЕСА_5.

Виділити ОСОБА_2 в користування кімнату № 2 площею 14.0 кв. м. в квартирі АДРЕСА_5.

Приміщення №1 площею 6.70 кв.м.,№3 площею 4.20 кв.м. та приміщення 4 площею 5.50 кв.м. в квартирі АДРЕСА_5 залишити в спільному користуванні.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 625 гривень витрат за проведену судово-будівельну експертизу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя Баришівського районного суду ОСОБА_17