Справа № 1328/2-3263/11 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 22-ц/1390/5997/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2012 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Богонюка М.Я., Шашкіної С.А.

при секретарі: Рванцової О.О.

з участю : ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 липня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Держкомзему у м. Львові, ОСОБА_5, з участю третьої особи Брюховицької селищної ради, про визнання права власності на земельну ділянку та визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду відмовлено у задоволенні позову за безпідставністю вимог.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_4 Вважає, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповно зясованих обставинах справи. Стверджує, що на підставі рішення виконкому Брюховицької селищної ради № 100 від 28 квітня 1993 року їй надано у приватну власність для індивідуального житлового будівництва земельну ділянку по вул. Лісній, 5 у смт. Брюховичі площею 600 кв.м. Однак, внаслідок будівництва нової дороги та відповідно утворення нової вулиці, згідно рішення виконкому Брюховицької селищної ради від 1 жовтня 1993 року № 300 змінено нумерацію земельної ділянки з вул. Лісна, 5 на вул. Ялинковий проїзд, 12 у смт. Брюховичі. Зазначає, що фактичне місце розташування земельної ділянки не змінилося, зменшилася лише площа ділянки, яка на даний час становить 0,0599 га. Вказує, що після виносу в натурі на місцевості межі земельної ділянки їй видано державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ 731102846 від 8 серпня 1995 року. Протягом 1995-2011 років будівництво на вказаній земельній ділянці вона не здійснювала у зв'язку з важким матеріальним становищем, однак земельний податок протягом вказаного періоду сплачувала належним чином і в повному обсязі. Вважає, що видача державного акту і присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці, що належить ОСОБА_5 порушує її права та створює перешкоди у володінні, користуванні і розпорядженні власністю. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

У відповідності до вимог ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню.

Встановлено, що рішенням виконавчого комітету Брюховицької селищної ради від 28 квітня 1993 року № 100 ОСОБА_4 надано земельну ділянку № 5 по вул. Лісній у смт. Брюховичі. Водночас ОСОБА_5 згідно рішення виконкому Брюховицької селищної ради № 172 від 23 серпня 1991 року та рішення виконавчого комітету Брюховицької селищної ради від 19 березня 1996 року № 102 надано земельну ділянку № 7 по вул. Лісній у смт. Брюховичі. Тому, слід вважати, що позивачу і відповідачу на законних підставах органом місцевого самоврядування, як власником землі, було надано у власність вказані земельні ділянки, які є різними та існують в натурі. Цих обставин не заперечують представники сторін.

Відповідно до плану відводу земельної ділянки по вул. Лісній, 7 у смт. Брюховичі від 26 червня 1993 року та державного акту на право приватної власності на землю від 6 травня 1996 року, виданого ОСОБА_5, площа його земельної ділянки становить 600 кв.м. Згідно плану відводу земельної ділянки по вул. Ялинковий проїзд, 12 у смт. Брюховичі від 26 липня 1994 року та державного акту на право приватної власності на землю від 8 серпня 1995 року, виданого ОСОБА_4, площа її земельної ділянки становить 599 кв.м.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

На підставі аналізу наявних у справі доказів суд прийшов до правильного висновку, що відповідач ОСОБА_5 не перебуває з позивачем у правовідносинах щодо здійснення нею права володіння, користування та розпорядження належною їй земельною ділянкою, не оспорює та не претендує на таке право.

Згідно зі ст. 3 ч.1 ст. 11 ЦПК України, ст. 15 ЦК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справу. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Присвоєння кадастрового номера земельній ділянці, що належить відповідачу, не впливає на права позивача.

Позивач не надала належних та допустимих доказів про наявність спору, порушення, невизнання чи оспорювання її прав, що підлягають судовому захисту.

Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних по справі доказів.

З висновками суду слід погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування рішення суду відсутні, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 липня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: