Справа № 401/7954/12
(2/401/3731/12)
РІШЕННЯ

Іменем України

06.11.2012 року

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста ОСОБА_1 в складі: головуючого судді Подорець О.Б., за участю секретаря Голубніченко В.О., за участю позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 міської ради, третя особа Комунальне підприємство «ОСОБА_1 міжміське бюро технічної інвентаризації», Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на будинок у порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2012 року позивачі звернулися до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на будинок у порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що 03 березня 1955 року між батьком позивачів ОСОБА_4 та житловим управлінням виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради депутатів трудящих м.Дніпропетровська на підставі рішення виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради депутатів трудящих м. Дніпропетровська від 06 червня 1954 року укладено договір на право будівництва будинку і безстрокове користування земельною ділянкою. На підставі цього договору, який посвідчено нотаріально, ОСОБА_4 була відведена земельна ділянка площею 500 кв.м. під будівництво житлового будинку в сел. Орджонікідзе по вулиці Чкалова № 69-а. Згідно рішень райвиконкому АНД району м. Дніпропетровська від 22.04.1958 та 12.12.1973 адреса вказаного домоволодіння змінювалася на вулицю Першу № 29, а потім на вулицю Придніпровську № 29. Згідно даних КП «ДМБТІ» за зазначеним договором житловий будинок А-1 загальною площею 44,5 кв.м. та житловою площею 34,4 кв.м. побудовано у 1959 році, а у 1960 році побудовані господарські споруди - літня кухня літ. Б та погріб літ. під Б, у 1983 році - прибудова літ. а-1, ганок літ. а, ганок літ. б, сарай літ. В, вбиральня літ. Г.

24 лютого 2004 року ОСОБА_4 помер. Після його смерті в будинку №29 по вулиці Придніпровській в місті Дніпропетровську залишилася проживати мати позивачів ОСОБА_5, яка фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_4.

10 жовтня 2011 року ОСОБА_5 померла. Спадкоємцями першої черги після померлої ОСОБА_5 є позивачі по справі, як доньки померлої. Позивачі звернулися з заявою про прийняття спадщини до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори з проханням видати їм свідоцтво про право на спадщину за законом на домоволодіння № 29 по вул. Придніпровській в м. Дніпропетровську, однак отримали відмову у вчиненні нотаріальних дій, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане домоволодіння. А тому позивачі вимушені звернутися з позовом до суду, в якому просять визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за кожною право власності по ? частині домоволодіння №29 по вулиці Придніпровській в м. Дніпропетровську в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5, померлої 10 жовтня 2011 року.

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судовому засіданні надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, на задоволенні позову наполягали.

Представник відповідача ОСОБА_1 міської ради в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції, про причини не явки суд не повідомив.

Представник 3-ї особи КП «ОСОБА_1 міжміське бюро технічної інвентаризації»у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції, про причини не явки суд не повідомив.

Представник 3-ї особи Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надавши заяву з проханням слухати справу в їх відсутності.

Вислухавши позивачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 серпня 1954 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження виданим Амур-Нижньодніпровським відділом ЗАГС Дніпропетровської області, актовий запис №893.

03 березня 1955 року між ОСОБА_4 та житловим управлінням виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради депутатів трудящих м. Дніпропетровська на підставі рішення виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради депутатів трудящих м.Дніпропетровська від 06 червня 1954 року укладено договір на право будівництва будинку і безстрокове користування земельною ділянкою.

05 березня 1955 року вказаний договір посвідчено державним нотаріусом Четвертої державної нотаріальної контори м. Дніпропетровська.

За укладеним договором ОСОБА_4 як забудовнику безкоштовно у безстрокове користування відведено земельну ділянку за адресою вулиця Чкалова, №69а в сел. Орджонікідзе м. Дніпропетровська для будівництва індивідуального житлового будинку. Земельна ділянка для будівництва відведена на місці з наданням відповідного плану.

За відомостями КП «ОСОБА_1 бюро технічної інвентаризації»у 1959 році збудовано житловий будинок літ. А-1 загальною площею 44,5 кв.м. та житловою площею 34,4 кв.м., у 1960 році побудовано - літню кухню літ. Б та погріб літ. під Б, та у 1983 році побудовані - прибудова літ. а-1, ганок літ. а, ганок літ. б, сарай літ. В, вбиральня літ. Г.

За повідомленням головного архітектора Амур-Нижньодніпровського району м.Дніпропетровська домоволодінню на підставі рішень виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради депутатів трудящих м. Дніпропетровська від 22 квітня 1958 року та 12 грудня 1973 року присвоєно адресу - вулиця Перша, №29 м. Дніпропетровськ, а в подальшому перейменовано у вулицю Придніпровська, №29 м. Дніпропетровськ. Остання адреса існує і на теперішній час.

У п.14 договору від 03 березня 1955 року окремо передбачено, що побудована на земельній ділянці споруда є особистою власністю осіб, які її побудували. За вимогами ст.ст.54,58,59 ЦК Української РСР, що діяв на момент завершення у 1959-1960 роках будівництва житлового будинку з житловою прибудовою, передбачено, що предмет приватної власності можуть становити будівлі, власники яких мають право володіти, користуватись, розпоряджатись ними та вимагати усунення всяких порушень їх прав. Указом Президії Верховної ОСОБА_5 СРСР «Про право громадян на купівлю та будівництво індивідуальних жилих будинків»від 26 серпня 1948 року передбачено право кожного громадянина збудувати для себе на праві приватної власності жилий будинок з відведенням йому у безстрокове користування земельної ділянки. ОСОБА_6 Міністрів СРСР «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ради СРСР від 26.08.1948 «Про право громадян на купівлю та будівництво індивідуальних жилих будинків»від 26.08.1948 передбачено, що збудовані на відведених земельних ділянках будинки є особистою власністю забудовників. За п.32 Положення про житлово-будівельні колективи та індивідуальних забудовників у містах і селищах міського типу Української РСР (затв. постановою ОСОБА_6 Міністрів УРСР від 30.04.58) нотаріально посвідчений договір, укладений між виконкомом міської (районної) ради і індивідуальним забудовником, є документом, що підтверджує право особистої власності на збудований будинок. За п.6 Перехідних положень Земельного кодексу України громадян, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, зобовязано до 01 січня 2005 року переоформити у встановленому порядку право власності або оренди на них. Між тим, рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005 визнано такими, що не відповідають Конституції України, вказані положення п.6 розділу Х «Перехідних положень»Земельного кодексу України щодо зобовязання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення та п.6 постанови Верховної ОСОБА_6 України «Про земельну реформу»від 18.12.1990 в частині щодо втрати громадянами, установами та організаціями після закінчення строку оформлення права власності або права користування землею раніше наданого їм права користування земельною ділянкою. Таким чином, стосовно права постійного користування земельними ділянками діє механізм захисту, гарантований ст.ст.13,14,41,55 Конституції України, а тому не можуть бути обмеженими права землекористувачів, набуті свого часу відповідно до чинного на той час законодавства.

Крім того, за змістом ЦК УРСР та Указу Президії Верховної ОСОБА_6 СРСР від 26 серпня 1948 року „Про право громадян на купівлю та будівництво індивідуальних будинків", чинних на час завершення зведення спірного будинку, виникнення права власності на жилі будинки не пов'язувалось з реєстрацією такого права БТІ.

Оскільки в передбаченому законом порядку ОСОБА_4 отримав у постійне користування земельну ділянку та дозвіл на будівництво на ній житлового будинку, то на здійснене будівництво він набув права власності і воно не може вважатись самочинним. Крім того відповідачем не надано відомостей про те, що до забудовників будівництва 1959-1960 років, а в подальшому і у 1983 році відповідними контролюючими органами застосовувались будь-які санкції за порушення, передбачені як діючим на час забудови, так і наступним законодавством.

Співзабудовником житлового будинку з господарськими спорудами була ОСОБА_5

Відповідно до вимог ст.125 Кодексу законів про сімю, опіку, шлюб та акти цивільного стану УРСР (набрав чинності з 01.09.1926 і втратив чинність у звязку з прийняттям у 1969 році Кодексу про шлюб та сімю України), ст.22 Кодексу про шлюб та сімю України 1969 року майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю і кожний з подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_4 помер 24 лютого 2004 року. На час його смерті у будинку №29 по вул. Придніпровська в м. Дніпропетровську проживала та була зареєстрована його дружина ОСОБА_5

ОСОБА_5 померла 10 жовтня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_1 міського управління юстиції у Дніпропетровській області.

За відомостями Четвертої ОСОБА_1 державної нотаріальної контори 25 жовтня 2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали заяву про прийняття спадщини після померлої матері.

Таким чином, відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України після ОСОБА_4 спадщину фактично прийняла його дружина ОСОБА_5, а після смерті ОСОБА_5 її доньки позивачки по справі на підставі вимог ч.ч.1,2 ст.1269 ЦК України.

З урахуванням наведених вимог закону, здійснене у період шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 будівництво є їх спільною сумісною власністю з рівними частками. У звязку з цим частка ОСОБА_5 складається з ? частини як співзабудовника. Інша, належна ОСОБА_4, ? частина будівництва підлягає спадкуванню по закону на загальних підставах у рівних частках його дружиною ОСОБА_5 та доньками ОСОБА_2 та ОСОБА_3, однак останні у встановленому законом порядку щодо оформлення спадщини після батька не зверталися, тоді як їх мати прийняла її фактично у відповідності до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України і таким чином ОСОБА_5 стало належати домоволодіння №29 по вулиці Придніпровській в м.Дніпропетровську в цілому.

У звязку із зверненням позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до нотаріальної контори з відповідною заявою у передбачений законом шестимісячний строк вони є особами, що прийняли спадщину на підставі ст.ст. 1268,1269,1270 ЦК України 2003 року.

Враховуючи викладене, слід визнати право власності на домоволодіння №29 по вулиці Придніпровській в м. Дніпропетровську, яке складається з житлового будинку літ. А-1 житловою площею 34,4 кв.м. та загальною площею 44,5 кв.м., прибудови літ. а-1, ганка літ. а, літньої кухні літ. Б, ганка літ. б, погребу літ. під Б, сараю літ. В, вбиральні літ. Г, споруд 1-7: за ОСОБА_2 на ? частину в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5, померлої 10 жовтня 2011 року; за ОСОБА_3 - на ? частину в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5, померлої 10 жовтня 2011 року.

Оскільки позивачі не ставлять питання щодо стягнення судових витрат на їх користь з відповідача, суд вважає за можливе судові витрати віднести на позивачів.

Керуючись ст.ст.10,11, 15, 57-60, 88, 212-215,218,222 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 міської ради, третя особа Комунальне підприємство «ОСОБА_1 міжміське бюро технічної інвентаризації», Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на будинок у порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину домоволодіння №29 по вулиці Придніпровській в м. Дніпропетровську житловою площею 34,4 кв.м. та загальною площею 44,5 кв.м., яке складається з житлового будинку літ. А-1, прибудови літ. а-1, ганка літ. а, літньої кухні літ. Б, ганка літ. б, погребу літ. під Б, сараю літ. В, вбиральні літ. Г, споруд 1-7, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5, померлої 10 жовтня 2011 року.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину домоволодіння №29 по вулиці Придніпровській в м. Дніпропетровську житловою площею 34,4 кв.м. та загальною площею 44,5 кв.м., яке складається з житлового будинку літ. А-1, прибудови літ. а-1, ганка літ. а, літньої кухні літ. Б, ганка літ. б, погребу літ. під Б, сараю літ. В, вбиральні літ. Г, споруд 1-7, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5, померлої 10 жовтня 2011 року.

Судові витрати віднести на позивачів.

З повним текстом рішення суду сторони можуть ознайомитися 12 листопада 2012 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста ОСОБА_1. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Копію судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин видати учасникам процесу негайно після його проголошення.

Суддя О.Б.Подорець