АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Провадження № 22-ц/491/818/12 Головуючий в суді першої
Справа № 2-413/964/12 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 (1) Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2012 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів Михайлів Л.В., Соколан Н.О.,

при секретарі Бондаренко І.В.,

за участю представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 01 лютого 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі ПАТ «ЦГЗК») та просив стягнути з відповідача 197000 грн. моральної шкоди, спричиненої втратою професійної працездатності у звязку з нещасним випадком, який стався із ним під час виконання трудових обов'язків.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 01 лютого 2012 року позов ОСОБА_3 задоволено частково, на його користь з ПАТ «ЦГЗК» стягнуто 10000 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «ЦГЗК» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд залишив поза увагою, що причиною нещасного випадку стала особиста необережність позивача та порушення ним Інструкції з охорони праці та Закону України Про охорону праці, суд не врахував, що підставою для відшкодування моральної шкоди є висновок медичних органів, а такого висновку позивач не надав. Крім того, судом не звернуто увагу, що обгрунтування моральних страждань позивача зводиться до вартості лікування, що відшкодовується Відділенням Фонду, а не підприємством.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 працював гірником очисного забою на шахті Орджонікідзе ВАТ ЦГЗК. 05 січня 2009 року під час виконання трудових обов'язків з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав консолідований компресійний перелом тіл С 4 І-ІІ ст., тіл L1, L3, закритий переломовивих куприка, комбіновану згинально-розгинальну контрактуру шийного та поперекового відділу хребта, стійкий больвий синдром, радикулопатія С4, С5 з легким парезом лівої верхньої кінцівки, люмбоішалгія, порушення стато-динамічної функції ІІ ст., у зв'язку з чим були складені акт розслідування нещасного випадку на виробництві та акт № 1 про нещасний випадок на виробництві від 19 травня 2009 року.

Згідно вищезазначених актів причиною нещасного випадку є невиконання ОСОБА_3 вимог п. 1.4 Інструкції з охорони праці для гірника очисного забою шахти імені Орджонікідзе, ст. 14 Закону України Про охорону праці, що виразилось в незабезпеченні особистої безпеки.

Висновком МСЕК від 08 липня 2009 року ОСОБА_3 встановлено 60 % втрати професійної працездатності у зв'язку із трудовим каліцтвом, та визнано його інвалідом третьої групи.

При наступному переогляді висновком МСЕК від 23 червня 2010 року позивачу підтверджено 60 % втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності, з наступним переоглядом 01 серпня 2012 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо обовязку відповідача по відшкодуванню заподіяної моральної шкоди з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до п. 27 ст. 77 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» та п. 22 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» зупинено дію абз. 4 ст. 1, підп. «є» п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28 та ч. 3 ст. 34 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообовязкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», а з 01.01.2008 року відшкодування Відділенням Фонду моральної (немайнової) шкоди застрахованим особам і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припинено.

Враховуючи те, що на час виникнення у ОСОБА_3 права на відшкодування моральної шкоди 08 липня 2009 року зазначені положення ст. ст. 21, 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», котрі передбачали відшкодування моральної шкоди не діяли, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України обовязок по відшкодуванню моральної шкоди судом першої інстанції обґрунтовано покладено на підприємство, на якому працював позивач.

Доводи апеляційної скарги про відсутність вини підприємства у нещасному випадку з позивачем, безпідставні, оскільки нещасний випадок з позивачем стався під час виконання ним трудових обовязків, а згідно ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Факт спричинення моральної шкоди ОСОБА_3 у звязку з нещасним випадком, який стався із ним під час виконання трудових обовязків встановлений в судовому засіданні та підтверджується самим фактом трудового каліцтва. У звязку з цим доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів спричинення позивачу моральної шкоди також є безпідставними.

Внаслідок трудового каліцтва позивачу спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних та психічних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку із ушкодженням здоров'я, що призводить до порушення його звичайного способу життя та вимагає від нього додаткових зусиль для його організації.

Інші доводи відповідача спростовуються матеріалами справи та обґрунтованими висновками суду, викладеними у рішенні.

При визначенні розміру моральної шкоди, на думку колегії суддів, судом було враховано розяснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», а саме: розмір моральної шкоди суд визначив в межах заявлених вимог, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стану здоров'я потерпілого, істотних вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин справи.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обовязки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 01 лютого 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Складення повної ухвали відкладено до 02 квітня 2012 року.

Головуючий : І.Є.Ляховська

Судді: Л.В.Михайлів

ОСОБА_4