Справа № 2-19/11
Провадження № 2/19/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2012 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого Жигуліна С.М.

при секретарі Павлюк Л.П.

за участю представників ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі

справу за поданням

державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області

про

затвердження мирової угоди

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області звернувся із заявою про затвердження мирової угоди між власниками квартир № 1,2,3,5,6 будинку № 112 по вул. Нахімова м. Ізмаїла Одеської області, яка укладена між ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 і ОСОБА_14. Пояснила, що мирова угода укладена під час виконавчого провадження за рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 березня 2011 року, описки в якому виправлені ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 червня 2011 року.

В судове засідання ОСОБА_14 не з'явився, оповіщений у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, надав заяву про розгляд подання за його відсутності.

Інші особи, які вказані у заяві про визнання мирової угоди від 17 квітня 2012 року за адресою № 112 по вул. Нахімова м. Ізмаїла Одеської області пояснили, що самочинні будівлі та споруди, які встановлені рішенням суду, на час укладення заяви про мирову угоду та розгляд подання в суді не набули законного статусу. Також пояснили, що в результаті часткового усунення перешкод, визначеного рішенням суду, вони задоволені існуючим станом за адресою № 112 по вул. Нахімова м. Ізмаїла Одеської області, а надалі сторони готові визначити порядок користування земельною ділянкою з урахуванням будівель та споруд, що залишились.

Вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що у задоволенні подання належить відмовити.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 березня 2011 року, описки в якому виправлені ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 червня 2011 року зобов'язано:

ОСОБА_15 та ОСОБА_4 знести самочинні сарай літ. «С», сарай літ. «О» , навіс літ. «Т», навіс літ. «Х», демонтувати металеву огорожу та металевий ларь, частини металевих труб з бесідки. Також зобов'язати вказаних осіб ліквідувати каналізаційний випуск із належної ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1, а також перекрити злив з кухні до туалету ОСОБА_13 та ОСОБА_14;

·Соловей ОСОБА_16, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_17 розібрати самочинно збудований сарай літ. «У», фундамент розмірами 6,9м.х4,04 м.;

ОСОБА_18, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 розібрати самочинні веранду розмірами 2,39м.х1,15м., яка прибудована до будинку літ. «А» із облаштованим додатковим входом до квартири № 3 і навіс розмірами 4,5м.х3,0м., який прибудований до будинку літ. «А» над входом до квартири № 3, а також навіс розмірами 6.35м.х3,07м., який прибудований до гаражу літ. «Л»;

·Тирон ОСОБА_19, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 розібрати самочинно збудовані частину сараю літ. «Р» розмірами 2,0мх2,0м., навіс розмірами 10,05м.х2,3м., який прибудований до сараю літ. «П», сарай розмірами 1,7мх3,0м., та сарай розмірами 4,3м.х1,5м., який добудований до сараю літ. «П»;

ОСОБА_20 та ОСОБА_14 розібрати самочинні прибудову літ. «Б», навіс літ. «Ф» і прибудову розмірами 6,9мх3,3м., яка розташована між самочинною прибудовою літ. «б» та сараєм літ. «В».

Вказані споруди рішенням суду визнані самочинними, до наступного часу законного статусу будівлі не набули.

У відповідності до вимог ст. 372 ч.2 ЦПК України суд має право перевірити і не визнати мирову угоду або не прийняти відмови стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободі інших осіб.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

До наступного часу вказані в рішенні суду споруди визнаються самочинними, з оглядом на що залишення їх на території земельної ділянки порушує вимог чинного законодавства, що у свою чергу унеможливлює затвердження судом мирової угоди.

Намагання сторін укласти між собою порядок користування земельною ділянкою не мають спільного предмета дослідження за поданням державного виконавця, з оглядом на що можуть бути розглянуті в окремому судовому провадженні на загальних підставах.

Керуючись ст. 210 ЦПК України

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області про затвердження мирової угоди під час виконавчого провадження за рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 березня 2011 року, описки в якому виправлені ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 червня 2011 року відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_21