Справа № 2-1552/11
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10.02.2012 Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Шевчук Л. П.

при секретарі Поліщук Л. А.,

розглянувши справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 комітету Хмільницької міської ради Вінницької області про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини, посилаючись на те, що за час перебування у шлюбі у них народилася дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якої на користь ОСОБА_2 рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 7 квітня 2011 року з позивача було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач сплачує відповідачу визначені рішенням суду аліменти, а саме за період з лютого по вересень 2011 року він сплатив аліменти в сумі 10977,08 грн..

Однак, відповідач використовує отримані кошти не на утримання доньки, а на власні потреби. Зокрема, за весь період сплати аліментів донька одягнена в старий одяг та взуття, відповідачка не купує їй нових іграшок, необхідних для розвитку доньки речей. В той же час відповідачка побудувала новий паркан біля свого будинку та здійснює ремонт літньої кухні.

В зв'язку з цим, в порядку ст. 186 Сімейного кодексу України позивач звернувся до органу опіки та піклування з заявою в якій просив здійснити перевірку цільового витрачання аліментів відповідачкою.

Органом опіки і піклування відповідачці було запропоновано надавати документи, що підтверджують використання нею аліментів на утримання доньки. Однак, відповідач не надала будь-яких доказів цільового використання нею аліментних коштів, що підтверджується листами виконавчого комітету Хмільницької міської ради від 9.08.2011 року № 945, від 26.07.2011 року № 1136, від 24.06.2011 року № 945.

А тому позивач вважає, що частина сплачуваних ним аліментів, повинна вноситись на особистий рахунок доньки у відділенні Державного ощадного банку України, оскільки відповідач витрачає аліменти не за цільовим призначенням, чим порушує права доньки.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, пояснивши суду, що згідно ст. 186 СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки і піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділення Державного ощадного банку України. За змістом даної норми платник аліментів має право вимоги внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділення ощадного банку лише при виявленні в ході перевірки органом опіки і піклування фактів нецільового витрачання аліментів, які відображаються у висновку цього органу.

Під час розгляду цивільної справи, представник виконкому Хмільницької міськради пояснив, що за зверненням позивача органом опіки та піклування не було перевірено використання аліментів відповідачкою, оскільки відповідний протокол засідання опікунської ради не наданий та відповідний висновок щодо нецільового використання аліментних коштів цим органом не складався.

Як вбачається із змісту наданих позивачем копій листів виконкому Хмільницької міськради перевірка цим органом цільового використання аліментних коштів відповідачкою обмежилась пропозицією надати цьому органу підтверджуючі витрати на дитину документи. Однак, не при кожній купівлі продуктів харчування, взуття, одягу та інших речей дитячого асортименту продавець торгової точки в магазині, на ринку, в ларьку або кіоску видає товарний чек із зазначенням ціни, найменування товару та віку дитини, а отже відсутність чека на придбаний товар не можна ототожнити із відсутністю факту купівлі товару і понесенню відповідних витрат.

Натомість, цим органом для перевірки спрямованості витрат аліментів відповідачці пропонувалось не скласти калькуляцію витрат, тобто надати звіт про фактичне використання нею аліментів на утримання дочки ОСОБА_5, а пропонувалось збирання підтверджуючих витрати документів, тобто товарних чеків, що з наведених вище причин часто неможливо.

Калькуляція потреб дитини в харчуванні, одязі, створенні необхідних санітарно-гігієнічних умов проживання дитини, витрат на загально-освітній розвиток дитини, витрат на створення їй необхідних умов життя, як то передбачено ст. 179 СК України, цим органом не вимагалась.

Всупереч зазначеним вимогам закону щодо покладення повноважень по перевірці на певний державний орган, позивач обґрунтовує підстави позову своїми власними висновками щодо нецільового використання аліментів відповідачкою і за відсутності будь-яких допустимих доказів, в мотивації позову зведення паркану біля будинку відповідачки та ремонтні роботи у літній кухні позивач пов'язує із витрачання саме аліментних коштів.

На питання якими доказами підтверджуються доводи позивача щодо витрачання відповідачкою аліментів на побудову паркану біля будинку та на ремонт літньої кухні позивач пояснив: «спілкуванням з дитиною та врахував доходи відповідачки».

Однак, зведення паркану і можливий будь-який ремонт, інші витрати на утримання будинку, на власні потреби відповідачки, на потреби старшої доньки можливі за рахунок інших джерел доходу, заощаджень як відповідачки, так і її сім'ї.

Позивач надав суду фотографії, але із них не випливає коли і за яких умов вони були зроблені, а тому не можна застосовувати їх як докази нецільового використання аліментів відповідачкою.

Встановлено також, що органом опіки та піклування при перевірці заяви позивача про нецільове використання аліментів відповідачкою, не проводилось відвідування місця проживання дитини, не проводилось обстеження житлових умов дитини, не відбирались усні чи письмові пояснення щодо спрямованості використання відповідачкою аліментів, не складався відповідний акт з питань: чи створені відповідачкою необхідні умови життя та розвитку неповнолітньої ОСОБА_4, чи отримує дитина повноцінне харчування, чи забезпечені її потреби у здобутті загальної освіти, а також відпочинку, тобто вся перевірка заяви позивача щодо нецільового використання аліментів відповідачкою обмежилась направленням відповідачці двох вищезазначених листів з пропозицією надати підтверджуючі її витрати документи, однак жодних висновків по наслідках такої «перевірки»цим органом зроблено та задокументовано не було, а документальних підтверджень витрат аліментів їх отримувачем (квитанцій та чеків) ст. 186 Сімейного кодексу не вимагає.

Всупереч зазначеним вимогам Закону позивачем зазначено у позовній заяві та заявлено під час пояснень в судовому засіданні 03.02.2012 р. як підстава для задоволення позовних вимог, не підтверджені допустимими, як і будь-якими іншими засобами доказування ніби-то скарги 5-ти річної дитини, що мама - відповідачка сховала іграшки на горі (а може вже сховані іграшки не відповідають віковій категорії), що мама не купляє іграшки (іграшки якої вікової категорії, якої якості та якої вартості може попросити 5-ти річна дитина, а мама - їй відмовити). Чи слід доводити суду, або це загально визнаний факт, який згідно ст..61 ЦІЖ не підлягає доведенню, що якщо в цьому віці дитина просить купити ядуче яскравого, з різким хімічним запахом ведмедика виробництва Китай непомірної вартості, то в 99 відсотках випадків мама відмовить дитині у придбанні цієї іграшки, а дитина, більш за все, буде скаржитися близьким на цей факт.

А тому просить відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 підтримує заперечення представника.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, врахувавши позицію дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав:

- рішенням Хмільницького міськрайонного суду №2-1092/2007 року та свідоцтвом про народження серії 1-АМ №086153 від 30 листопада 2007 року доведено, що ОСОБА_1 було визнано батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- рішенням Хмільницького міськрайонного суду №2-322/2011 року доведено, що з ОСОБА_1 було стягнено аліменти на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму встановленого для відповідного віку дитини;

- довідкою Бердичівського медичного коледжу доведено, що за період з лютого по вересень 2011 року він сплатив аліменти в сумі 10977,08 грн.;

- листом Хмільницької міської ради Вінницької області №945 від 9 серпня 2011 року доведено, що ОСОБА_2 надсилалися листи щодо необхідності щомісячно надавати підтверджуючі документи про цільове використання аліментів;

- довідкою дошкільного навчального закладу №1 від 12 грудня 2011 року №76 доведено, що малолітня ОСОБА_4 систематично відвідує ДНЗ №1, дитина охайна, доглянута, має розвиток відповідно до віку;

- довідкою про доходи ОСОБА_2 доведено, що вона отримує заробітну плату в розмірі 480 грн. на місяць;

- трудовим договором від 23 лютого 2011 року, укладеним між особою, що використовує найману працю та ОСОБА_2 доведено, що обумовлена оплата праці становить 0.5 окладу мінімальної заробітної плати.

А тому, зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що коштів, які отримує відповідач з офіційного джерела доходів,отримуючи заробітну плату і працюючи лише на посаді медсестри для проведення фітосауни у спа-салоні, не може бути достатньо для утримання дитини та створення їй належних умов проживання та навчання, оскільки сума доходу є вдвічі меншою, аніж прожитковий мінімум дитини до 6 років, що становить 893 грн. згідно Закону про Бюджет України на 2012 рік.

Суд, при дослідженні доказів, наданих сторонами, зважив на факт недоведеності позивачем витрат коштів, які були сплачені ним у якості аліментів, на ремонт літньої кухні та зведення паркану, однак відповідач не надав доказів, які б заперечували цей факт, а тому, зважаючи на суттєву різницю між заробітною платою та розміром отримуваних аліментів, суд вважає, що ця обставина є обґрунтованою.

Ше шось.

Керуючись ст. 186 СК України, ст.ст. 15, 30, 84, 88, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовільнити.

Аліменти за рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 7 квітня 2011 року у справі № 2-322/11 в розмірі 70 % відсотків вносити на особовий рахунок ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в територіальному відокремленому безбалансовому відділенні № 10001/0120 міста Хмільника Вінницького обласного управління Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України, використання яких дозволити за письмовою згодою органу опіки і піклування виконавчого комітету Хмільницької міської ради.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення можна оскаржити до апеляційного суду Вінницької області через Хмільницький міськрайонний суд протягом десяти днів після його проголошення.

Суддя Шевчук Л. П.