Справа № 2-6362/11
(2/401/1890/12)
Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Спаї В.В.,
при секретареві - Коломієць Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування,
Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09.03.2008 р., було пошкоджено належний ОСОБА_2 транспортний засіб Hyundai Getz (р/н НОМЕР_1); пригода сталася за участі водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (останній керував транспортним засобом ГАЗ 3302-02 (р/н НОМЕР_2). Зазначаючи у позові про те, що постановою судді від 11.07.2007 р. встановлена вина ОСОБА_4 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, та за договором добровільного страхування наземного транспорту, укладеного 28.04.2007 р. між ОСОБА_3 та позивачем, було виплачено страхове відшкодування в розмірі 3 877, 40 грн., зазначене й стало приводом для цього звернення до суду та заявлення у позові вимоги на підставі ст. 27 ЗУ «Про страхування», а також приписів чинного ЦК України про стягнення з відповідача на користь позивача суми виплаченого страхового відшкодування у зазначеному вище розмірі.
У судовому засіданні представник позивача за довіреністю посилався на обставини, зазначені в позовній заяві, надав пояснення, аналогічні викладеному, та просив суд повністю задовольнити поданий позов.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутності, позивачем предмет та підстава позову не змінювалися, справа ухвалою суду від 18.05.2011 р. розглядалася у порядку заочного розгляду.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши докази, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю з огляду на такі встановлені обставини.
Згідно з ч. 3 ст. 62 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; відповідно до ч. 4 зазначеної вище статті вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про страхування»до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
За ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Виконуючи даний обовязок доказування, з боку позивача було доведено здійснення підстав та факту самої виплати страхового відшкодування, утім, відповідач не скористався правом надання заперечень проти позову, не зявився до суду тощо, та, як було встановлено судом, страховиком було виплачено страхове відшкодування на користь страхувальника, що підтверджується матеріалами цивільної справи, через що, на переконання суду, доводи позивача щодо наявності в нього права (на виконання ст. 27 ЗУ «Про страхування»та ст. 993 ЦК України, відповідно до якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки) зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого страхового відшкодування є слушними, та через що для суду вбачаються підстави для ухвалення рішення про присудження зазначеної вище суми виплаченого страхового відшкодування з відповідача на користь позивача.
Вирішуючи в обовязкову порядку відповідно п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при подачі позову позивачем було належним чином оплачено судові витрати, у звязку з чим, зважаючи на те, що на виконання ч. 1 ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, з відповідача на користь позивача підлягають присудженню сплачені позивачем при подачі позову судові витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 200 грн. 80 коп.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, ч. 1 ст. 88, ст.ст. 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд
Позов Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО» задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО» в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 17 271 грн. 81 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО» судові витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 200 грн. 80 коп.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя