Номер провадження: 22-ц/1590/9482/12
Головуючий у першій інстанції Васильків
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі Каланжовій Н.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про усунення перешкод у користуванні спадковим майном, визнання права на спадщину за законом, визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 серпня 2012 року,

встановила:

У червні 2011 р. ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно (а. с. 3 4).

22.12.11 р. до суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5, про усунення перешкод в користуванні спадковим майном, визнання права на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно (а. с. 85 87).

ОСОБА_3 в уточненому позові вказала, що 09.09.99 р. помер її батько ОСОБА_7. Спадкоємцями першої черги після його смерті є: 1) дружина ОСОБА_6; 2) донька - ОСОБА_3. 19.07.2000 р. вона отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька на земельну ділянку, площею 1,66 га., яка розміщена на території Таіровської селищної ради. Перед зверненням до суду їй стало відомо, що батько був власником ? частини квартири АДРЕСА_1 (далі Квартира). ОСОБА_6 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/8 частину квартири.

ОСОБА_6 померла 08.02.10 р.. ЇЇ спадкоємиця донька ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/8 частин квартири, а взагалі їй належить 5/8 частин квартири. ОСОБА_5 належить 2/8 частин квартири. 1/8 частини квартири належить їй в порядку спадкування. 21.01.11 р. вона звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/8 частину квартири. Відповідачка відмовляється надати державному нотаріусу правовстановлюючий документ на квартиру. З цих причин вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 16, 392 ЦК України, ОСОБА_3 остаточно просила: 1) зобовязати ОСОБА_4 не чинити їй перешкод у здійсненні права власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_2; 2) визнати за нею, як спадкоємицею першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_7, який помер 09.09.99 р., право на спадкування спадкового майна - 1/8 частини квартири АДРЕСА_2; 3) визнати за нею право власності на спадкове майно - 1/8 частину квартири АДРЕСА_2 після смерті батька ОСОБА_7, який помер 09.09.99 р..

Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Посилався на те, що позивач своєчасно звернулася із заявою до нотаріальної контори.

Представник відповідача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнала. Посилалась на те, що позивач пропустив строк позовної давності.

Представник третьої особи вважала необхідним у задоволенні уточнених позовних вимог відмовити. Підтримала доводи представника відповідача.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15.08.12 р. позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Зобовязано ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_3 у здійсненні права власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_3. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_3, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, який помер 09.09.99 р..

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити. В поясненнях до апеляційної скарги ОСОБА_4 просить ухвалити нове рішення по суті заявлених вимог. Посилається на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального (ст. ст. 71, 76 ЦК УРСР, ст. 1235, 1241 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 57, 215 ЦПК України) права.

Представник ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала доводи та вимоги, які викладені в апеляційній скарзі.

ОСОБА_3 письмових заперечень на апеляційну скаргу не надала. Її представник в судовому засіданні вважав необхідним апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на необґрунтованість скарги.

Відповідно до ст. 303 ЦПК колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу треба відхилити за таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_7 помер 09.09.99 р.. Після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі, на частину квартири АДРЕСА_3. Спадкоємцями першої черги за законом є: жінка ОСОБА_6 та донька ОСОБА_3. ОСОБА_3 протягом встановленого законом строку звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. ОСОБА_4 чинить перешкоди в оформленні права на спадкове майно (а. с. 141 - 142).

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом правильно встановлено наявність між сторонами спадкових правовідносин.

За правилами передбаченими п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (чинним на час відкриття спадщини) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_3 02.11.99 р. (а. с. 42) звернулася до Третьої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а саме частини квартири АДРЕСА_4. Третя Одеська нотаріально контора запропонувала надати правовстановлюючий документ на спірну квартиру (а. с. 65), однак ОСОБА_4 відмовилася від цього (а. с. 66).

Таким чином, позивач своєчасно прийняла спадщину на частину квартири, однак позбавлена можливості оформити право на спадкове майно у державній нотаріальній конторі. Виходячи з вищевказаного, доводи апелянта щодо пропуску позивачкою строку позовної давності є неспроможними.

Колегія суддів вважає доводи апелянта щодо порушення судом ст. ст. 1235, 1241 ЦК України формальними. Оскільки, суд першої інстанції не обґрунтовує ним свої висновки в мотивувальній частині рішення, крім посилання на вказані статі перед резолютивною частиною рішення. Також є формальними доводи апелянта про порушення ст. 215 ЦПК України щодо необхідності наведення у вступній частині імен сторін та інших осіб, які брали участь у справі, оскільки ці порушення не призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 308, ч. 3 ст. 309 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду лише з одних формальних міркувань. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, прийняв рішення на підставі наданих сторонами та досліджених у судовому засіданні доказів, повно і всебічно зясувавши обставини, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову. Рішення суду є справедливим, законним та обґрунтованим, підстави для його скасування, зміни відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 серпня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: М. В. Процик

ОСОБА_1