АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа№ 2-2008/281/2012 Головуючий 1 інст. Макаров В.О.
Провадження : 22-ц/2090/7128/2012 Доповідач - Малінська С.М.
Категорія : «договірні правовідносини»
Рішення

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого судді Малінської С.М.,

Суддів Швецової Л.А.

ОСОБА_1,

при секретарі Каменській Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 17 вересня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» про визнання кредитного договору в національній грошовій одиниці України ,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» про визнання кредитного договору в національній грошовій одиниці України .

Позивач вказувала на те, що укладений договір не відповідає діючому законодавству, оскільки єдиним законним засобом платежу на Україні є гривня, у Банка відсутня індивідуальна ліцензія на виконання валютних операцій, та посилаючись на ч. 2 ст. 235 ЦК України , позивач вважає , що до даного правочину повинно бути застосовані правила , що регулюють надання гривневого кредиту .

Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 17 вересня 2012 року позовні вимоги залишено без задоволення.

Суд з посиланням на ст. 257 ЦК України , вказав ,що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки правовідносини між сторонами мали місце 04.06.2007 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити рішення суду у звязку з відсутністю підстав застосування строку позовної давності. Апелянт посилається на те , що про порушення договірних правовідносин позивач узнала з листа відповідача від 09.07.2010року , а тому вважає , що нею не порушено строк позовної давності.

Заслухавши суддю-доповідача , осіб , що приймали участь у справі ,дослідивши матеріали справи , судова колегія вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг строку позовної давності починається від дня , коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу , яка його порушила.

Таким чином , перебіг строку позовної давності почався не з моменту укладання сторонами по справі кредитного договору , а від дня , коли позивач узнала про порушення свого права . Як вбачається з листа ПАТ КБ « ПриватБанк» за № 30.1.0.0/2-100624 / 1540 від 09.07.2010року позивач дізналася про порушенні свого права саме з цього моменту.

На підставі наведеного , судова колегія вважає безпідставним відмову суду першої інстанції у задоволенні позовних вимог за пропуском строку позовної давності.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції , судова колегія не знаходить підстав для задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.10 ; ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження позовних вимог.

Відповідно до п. 25 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року за удаваним правочином ( стаття 235 ЦК ) сторони умисно оформляють один правочин , але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину , за удаваним правочином права та обовязки сторін виникають , але не ті , що випливають зі змісту правочину.

Встановивши під час розгляду справи , що правочин вчинено з метою приховати інший правочин , суд на підставі ст. 235 ЦК України має визнати , що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм , що регулюють цей правочин. Якщо правочин , який насправді вчинено , суперечить закону , суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

Посилаючись на ч. 2 ст. 235 ЦК України , позивач вказала на те , що хоча між сторонами укладено договір у валюті , фактично цей договір виконувався у національній валюті гривні , а тому до нього повинно застосовуватись правила гривневого кредиту.

Але з таким висновком позивача судова колегія не погоджується, оскільки згідно п.1.1 Кредитного договору , укладеного між Банком та позивачем( а.с.2-6) ОСОБА_3 забовязується надати «Позичальникові» кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок , зазначений в п.7.1 ОСОБА_3 .Строк , вид кредиту , цілі , розмір кредиту , відсотків , винагород , розмір щомісячного платежу , період сплати , порядок погашення заборгованості за цим ОСОБА_3 , зазначений у розділі 7 ОСОБА_3.

Відповідно до п.7.1 ОСОБА_3 забовязується надати « Позичальникові» кредитні кошти у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 12241,44 доларів США , у тому числі на сплату страхових платежів у розмірі 12 241,44 доларів США у випадках та згідно порядку , передбачених п.п. 2.1.3 , 2.2.7 ОСОБА_3 на строк з 04.06.2007року по 01.06.2012р.

Відповідно до п. 2.1.3 ОСОБА_3 якщо Кредит надається в іноземній валюті , то Позичальник доручає Банку : одержати з каси Банку суму іноземної валюти готівкою , необхідну для сплати чергового страхового платежу на підставі ОСОБА_3 страхування , , укладеного згідно п.22.7 ОСОБА_3 , здійснити продаж у касі банку готівкової іноземної валюти за курсом купівлі банку даної іноземної валюти , встановленому на день виконання даного доручення , отримані від продажу іноземної валюти кошти зарахувати від імені Позичальника на сплату чергового страхового платежу.

Таким чином , позивач погодилась на одержання кредиту в іноземній валюті. Кредитним договором передбачено порядок оплати платежів за договором.

Посилання позивача на те , що укладання договору в іноземній валюті суперечить законодавству України є безпідставним.

Відповідно до п.п.10,11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ " Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів , що виникають із кредитних правовідносин" від 30 березня 2012 року № 5- стаття 99 Конституції України визначає правовий статус гривні , але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК України передбачено , що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку , встановлених законом. Отже , банк отримавши банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (п.2ст.5 Декрету про валютне регулювання). На а.с. 38-42 знаходяться банківська ліцензія за №22 та дозвіл за № 22-2 , підтверджуючі правомірність дій Банку щодо здійснення валютних операцій.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного , судова колегія вважає за необхідне , апеляційну скаргу задовольнити,рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог .

Керуючись ст.ст.10 ; 60 ; 292 ; 294-296; 303 ; 304 ; 307 ; 309 ;313-315 ; 317 ; 319 ; 325 ЦПК України , судова колегія,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити .

Рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 17 вересня 2012 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення , але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

судді :