Справа № 22-ц-625/2012 Головуючий у I інстанції Логвіна Т.В.
Категорія цивільна Доповідач - Шитченко Н. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2012 року

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:позивача ОСОБА_5,

відповідача ОСОБА_6,

представника відповідача ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 грудня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 грудня 2011 року, яким відмовлено в задоволенні його позову до ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуване судове рішення є незаконним, оскільки не відповідає дійсним обставинам справи. Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції проігнорував надані позивачем докази, які свідчать про те, що померлий спадкодавець ОСОБА_8 страждала на тяжке захворювання, що, на думку апелянта, позбавило її можливості усвідомлювати в момент складання заповіту значення своїх дій та керувати ними.

Апелянт зазначає, що останні три місяці до своєї смерті ОСОБА_8 перебувала у безпорадному стані, не впізнавала близьких людей та увесь час знаходилась під дією сильнодіючих знеболюючих наркотичних засобів.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що складений ОСОБА_8 заповіт повністю відповідав волевиявленню заповідача і позивачем не було доведено наявності передбачених ч. 2 ст. 1257 ЦК України підстав, за яких заповіт має бути визнаний недійсним.

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом по справі встановлено, що 11 березня 2010 року померла ОСОБА_8, яка була дружиною позивача та власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 8, 9).

За свого життя, зокрема 10 лютого 2010 року, ОСОБА_8 склала заповіт, за яким заповіла належну їй вказану квартиру відповідачу ОСОБА_6 (а.с. 45).

Відповідно до положень ст. 1257 ЦК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Разом з тим, у наданих до суду письмових поясненнях приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_9 вказувала, що посвідчений нею заповіт ОСОБА_8 відповідав волі заповідача, був підписаний нею особисто, свідомо і добровільно, без будьякого примусу та прочитаний особисто вголос, про що свідчить відповідна розписка у заповіті. На час посвідчення заповіту заповідач розуміла значення своїх дій, в дієздатності обмежена не була, не знаходилась в алкогольному, токсичному чи наркотичному стані, ніяких сумнів стосовно дієздатності останньої у нотаріуса не виникало (а.с. 44).

Вказане узгоджується з висновком посмертної судово-психіатричної експертизи № 400/546 від 19 жовтня 2011 року, за яким у ОСОБА_8 на час складання заповіту 10 лютого 2010 року мав місце органічний розлад особистості внаслідок дисфункції головного мозку, обумовленого раковим процесом, однак за психічним станом вона могла розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с. 97-103).

Зважаючи на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що позивачем, як вірно зазначив суд першої інстанції, не було жодним чином доведено наявність передбачених ЦК України підстав недійсності складеного померлою ОСОБА_8 заповіту, в звязку з чим судом було обґрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що судом першої інстанції були проігноровані надані позивачем докази недійсності заповіту внаслідок відсутності вільного волевиявлення заповідача через тяжку хворобу, є необґрунтованими та спростовуються наявними матеріалами справи, зокрема наведеним вище висновком посмертної судово-психіатричної експертизи, в якому експертами дана чітка відповідь щодо усвідомлення ОСОБА_5 значення своїх дій на момент складання заповіту, та, який на думку суду, має визначальне значення і в ході розгляду справи, і позивачем відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України жодним чином спростований не був. Інших беззаперечних доказів відносно того, що спадкодавець помилялась в суті заповіту, склала його на невигідних умовах, чи мала інше волевиявлення ніж те, яке в ньому вказано, ОСОБА_5 не наведено.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Сукупність обставин справи приводить апеляційний суд до переконання, що судом першої інстанції правильно встановлені правовідносини між сторонами і їм надана вірна юридична оцінка. Оскаржуване рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених доказах, оцінка яких проведена у відповідності до положень ст.ст. 57-66 ЦПК України і доводи апеляційної скарги їх не спростовують та не містять передбачених законом підстав для скасування вірного по суті рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 грудня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: