Справа № 0910/858/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2012 м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді: Бельмеги М.В.

секретаря: Сусак В.М.

З участю позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому, судовому засіданні в залі суду в м. Косові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що сімя розпалася і надії на її збереження немає.

В судовому засіданні позивач, ОСОБА_1, позовні вимоги підтримав суду пояснив, що 14.03.1991 року одружився із ОСОБА_1 (д.п. Козловська) ОСОБА_3, відповідачкою по справі, зареєструвавши шлюб у виконкомі Рожнівської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області, актовий запис №6. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей немає. Спочатку сімейні стосунки були нормальні, але згодом стосунки між ними погіршились, почали виникати сварки, непорозуміння. Вони зрозуміли, що в них різні характери і різні погляди на життя та сімю. Тривалий час вони проживають окремо. За таких умов вони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного, надії на збереження сімї нема ніякої, шлюб між ними носить формальний характер. За таких обставин він не має ніякого бажання зберігати сімю, оскільки їх сімя як така перестала існувати. А також оскільки в подальшому зберігати подружні відносини та миритись із відповідачкою не має наміру, то просить не надавати термін на примирення. Просить позов задоволити.

Відповідачка, ОСОБА_2, в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи в її відсутності. Позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечує щодо задоволення позову.

Суд, вислухавши позивача та вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сімя розпалася повністю, надії на її збереження немає, сторони на примирення не згодні, позивач наполягає на розірванні шлюбу.

Як вбачається із матеріалів справи сторони зареєстрували шлюб 14 березня 1991 року у виконкомі Рожнівської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області, актовий запис №6. Неповнолітніх дітей немає. Причиною розпаду сімї стало те, що між сторонами часто виникають сварки, непорозуміння. На даний час сторони разом не проживають та не підтримують подружніх відносин, на примирення не згідні, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу.

Згідно ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року № 11, охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

З урахуванням того, що сторони продовжувати подальше спільне подружнє життя не бажають, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу та просить не надавати термін на примирення, тому суд вважає, що в інтересах сторін позов слід задоволити.

Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачкою не заявлено клопотання про відновлення дошлюбного прізвища, а тому після розірвання шлюбу відповідачці слід залишити прізвище «Волощук».

На підставі наведеного, ст.ст. 109-112 Сімейного Кодексу України, керуючись ст. ст. 213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (д.п. Козловська) ОСОБА_4, зареєстрований 14.03.1991 року у виконкомі Рожнівської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області, актовий запис №6 розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці, ОСОБА_1 (д.п. Козловська) ОСОБА_4, залишити прізвище «Волощук».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського Апеляційного суду через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Бельмега М.В.