Справа № 2-380/11
Провадження № 2/1412/1847/12
РІШЕННЯ

Іменем України

16.01.2012 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Андрощука В.В., при секретарі Забродській Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про вселення, визначення порядку користування квартирою, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 В позовній заяві вказувала, що є співвласницею квартири АДРЕСА_1. В звязку з тим, що відповідач, створює їй істотні перешкоди в користуванні спірним житловим приміщенням, вона позивач не має обєктивної можливості користуватися та розпоряджатися належним їй на праві власності нерухомим майном.

Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_1 просила виділити в натурі належну їй на праві власності ? частку спірної квартири АДРЕСА_2, встановити порядок користування вказаною спірною квартирою між нею і відповідачем, відкрити на її імя окремий особовий рахунок.

Під час судового розгляду справи ОСОБА_1 уточнила свої позовні вимоги, предявивши їх до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 Просила вселити її в спірну квартиру АДРЕСА_2 та встановити порядок користування зазначеною квартирою, виділивши в її користування житлову кімнату площею 11,93 кв.м, житлову кімнату площею 11,26 кв.м, нежитлову лоджію площею 2,8 кв.м, нежитловий балкон площею 0.9 кв.м; в користування відповідачів виділити житлову кімнату площею 17,22 кв.м, житлову кімнату площею 9,08 кв.м, нежитловий балкон площею 0,9 кв.м, кухню площею 7,6 кв.м, коридор площею 11,9 кв.м, санвузол, ванну кімнату.

Відповідач ОСОБА_2 в своїх письмових запереченнях щодо первісних вимог ОСОБА_1 не визнав їх, стверджуючи, що позивач не є співвласником спірної квартири. Приймаючи участь в судових засіданнях на підготовчій стадії, в подальшому відповідачі до суду не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, письмових заперечень на уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 не надали.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в квартир №18 по вулиці Г.Карпенка 42 в м. Миколаєві, яка належить їй на праві власності.

Крім того, відповідно до рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 23.12.2008 року, залишеного без змін ухвалою Верховного суду України від 02.07.2009 року, позивачем ОСОБА_1 і відповідачем ОСОБА_2 визнано право власності в рівних частках на спірну квартиру АДРЕСА_2 по ? частині за кожним.

Квартири №17 і №18 є суміжними, розташовані в одному тамбурі, на одному поверсі будинку №42 по вулиці Г. Карпенка в м. Миколаєві.

Спірна квартира АДРЕСА_2 складається з чотирьох кімнат, житловою площею 49,5 кв.м, загальною площею 79,5 кв.м.

В зазначеній спірній квартирі проживають відповідачі по справі (довідка ТОВ «Николаевдосервис» за №536 від 26.09.2007 року), які перешкоджають користуватися цим житловим приміщенням позивачу ОСОБА_1, що підтверджується як письмовими запереченнями відповідача ОСОБА_2 так і наявними в матеріалах справи доказами (висновком Заводського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області від 18.03.2009 року, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.07.2011 року).

Таким чином, безспірно встановлено, що позивач ОСОБА_1, внаслідок неприязних стосунків, що склалися між нею і відповідачами та з вини останніх позбавлена можливості, як співвласник спірної квартири, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. ст. 150, 155 ЖК України та ч. 1 ст. 383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Власник такої квартири не може бути позбавлений права користування нею, крім випадків, установлених законодавством України.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою і кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно з роз'ясненнями, що надані в пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 р. з наступними змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Встановлені в судовому засіданні фактичні обставини справи дають підстави суду зробити висновок про те, що права позивача ОСОБА_1, як співвласника спірної квартири, порушено відповідачами і підлягають захисту, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Враховуючи викладені обставини, а також положення Конституції України і ЦК України щодо права власності, наявність у позивача ОСОБА_1 у власності та користуванні іншого житлового приміщення не може бути підставою для відмови у її позові стосовно спірного нерухомого майна, співвласником якого вона є на законних підставах.

Керуючись ст.ст.6,10,11,60,79,88,209,212-215,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_3.

Встановити порядок користування квартирою №17 по вулиці Генерала Карпенка 42 в м. Миколаєві, виділивши - в користування ОСОБА_1 житлову кімнату площею 11,93 кв.м, житлову кімнату площею 11,26 кв.м, нежитлову лоджію площею 2,8 кв.м, балкон площею 0,9 кв.м; - в користування ОСОБА_2, ОСОБА_3 житлову кімнату площею 17,22 кв.м, житлову кімнату площею 9,08 кв.м, нежитловий балкон площею 0,9 кв.м, кухню площею7,6 кв.м, коридор площею11,9 кв.м, санвузол, ванну кімнату.

Рішення набирає законної сили через 10 днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в порядку, передбаченому ст.ст.294-296 ЦПК України.

СУДДЯ: В.В. АНДРОЩУК