АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:22ц/2090/6929/2012р Головуючий 1 інст. Зінченко О.В.
Справа №2026/995/2012 р. Доповідач - Карімова Л.В.
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2012 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного
суду Харківської області в складі:
головуючого - судді Карімової Л.В.,
суддів: Зазулинської Т.П.,
ОСОБА_1,
при секретарі Гопко А.М.
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Люботинського міського суду Харківської області від 14 вересня 2012 року,
ВСТАНОВИЛА:
У серпні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя, придбаного під час шлюбу.
Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 14.09.2012 року позов ОСОБА_2 задоволено частково: поділено спільне майно подружжя та за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого за адресою: м. Люботин, вулиця Робоча, 74/3, Харківська область. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушенням судом норм матеріального права, просить змінити вказане рішення суду першої інстанції, скасувавши його в частині відмови в поділі земельної ділянки та визнання за ним права власності на 1/2 частину цієї земельної ділянки, та ухвалити нове рішення про задоволення його позову в цій частині.
Вказує, що судом не застосовано до спірних правовідносин вимоги ст. 120 Земельного Кодексу України та ст. 377 Цивільного Кодексу України та розяснення постанови №7 від 16.04.2004 року Пленуму верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»про те, що при поділі будинку між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала право власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності в спільному майні.
В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується.
Вислухавши пояснення учасників процесу, що зявилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасуванню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 в частині поділу вищезазначеної земельної ділянки, міський суд виходив з того, що ця земельна ділянка не є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2, оскільки була набута відповідачкою ОСОБА_3 в порядку безоплатної приватизації на підставі ст. 40 ЗК України, є її особистою приватною власністю, тому не підлягає поділу між подружжям відповідно до ст. 69 СК України.
Судова колегія не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають матеріалам справи та вимогам матеріального права.
Судом першої інстанції встановлено, що на підставі рішення Х1Х сесії У скликання Люботинської міської ради від 06.07.2007 року № 319. ОСОБА_3 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0612 га, що розташована за адресою: : Харківська область, м. Люботин, вулиця Робоча, 74/3, призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, про що 18 грудня 2007 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку(а.с. 7).
За таких обставин висновки суду першої інстанції про те, що спірна земельна ділянка була передана відповідачці ОСОБА_3 безкоштовно без залучення коштів подружжя, а тому не є спільною сумісною власністю подружжя, відповідають вимогам ст. 40 ЗК України.
Між тим при розгляді спору про поділ між подружжям (як спільного сумісного майна) будинку, розташованого на спірній земельній ділянці та визнання за позивачем ОСОБА_2 права власності на 1/2 частини цього будинку, суд першої інстанції не врахував вимог ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України, відповідно до яких земельна ділянка, на якій розташований належний сторонам будинок, може перейти у спільну власність другого з подружжя в тій частині, на яку він має право власності в цьому будинку.
Оскільки відповідачем ОСОБА_3 не оспорюється право власності позивача на 1/2 частину жилого будинку, розташованого на спірній земельній ділянці за адресою: Харківська область, м. Люботин, вулиця Робоча, 74/3, за ОСОБА_2 як власником 1/2 частини вказаного жилого будинку, слід визнати право власності на 1/2 частину спірної земельної ділянки на підставі вищевказаних норм права.
У зв'язку з чим рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позову ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на 1/2 частину спірної земельної ділянки.
Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія
ВИРІШИЛА:
Апеляційну скаргу задовольнити.
Рішення Люботинського міського суду Харківської області від 14 вересня 2012 року в оскаржуваній частині скасувати.
Позов ОСОБА_2 про поділ майна подружжя в частині поділу земельної ділянки задовольнити.
Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.
Головуючий : Судді: