Справа № 2 4084/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2012 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді - Григор`євої А.О.,

за участю секретаря - Виставной А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до відкритого акціонерного товариства Інноваційно-промисловий банк, третя особа: підрозділ примусового виконання рішення відділу державної виконавчої служби в Харківській області про стягнення шкоди,

установив:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовною заявою, в якій просять стягнути з відкритого акціонерного товариства Інноваційно-промисловий банк на користь позивача ОСОБА_1 55 230,23 грн. проіндексованої на індекс інфляції суми неповернутого вкладу за договором банківського вкладу, 179 617 грн. не виплачених процентів на вклад, 30 867,07 грн. 3% річних від неповернутої суми вкладу, 94 404,94 грн. штрафу, що разом складає 362 120,09 грн. та 20 000 грн. на відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди, а також стягнути на користь позивачки ОСОБА_2 51 074,52 грн. проіндексованої на індекс інфляції суми неповернутого вкладу за договором банківського вкладу, 194 726,44 грн. не виплачених процентів на вклад, 32 985,69 грн. 3% річних від неповернутої суми вкладу, 101 475,18 грн. штрафу, що разом складає 380 171,83 грн. та 20 000 грн. на відшкодування заподіяної позивачці відповідачем моральної шкоди, а також стягнути з відповідача всі понесені позивачами судові витрати.

18.02.2012 року позивачі звернулися до суду із заявою про зміну підстав позову, якою позивачі, підтримавши заявлений позов в повному обсязі, змінили підстави для стягнення на користь ОСОБА_1 179 617,85 грн. та на користь ОСОБА_2 194 726,44 грн. В цій заяві позивачі просять стягнути 179 617,85 грн. на користь ОСОБА_1 та 194 726,44 грн. на користь ОСОБА_2 в якості збитків, що були завдані відповідачем порушенням договорів про банківський вклад, визначивши розмір збитків на рівні процентів, які позивачі мали б отримати за розміщення своїх коштів на вкладному рахунку.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_3 підтримала позовні вимоги в повному обсязі з урахуванням заяви про зміну підстав позову та просить позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 позов не визнав, обґрунтувавши свої заперечення відсутністю у відповідача зобов`язань перед позивачами у зв`язку з припиненням договорів банківського вкладу, що були укладені між позивачами та відповідачем. Крім того, представник відповідача вважає необґрунтованими вимоги про стягнення штрафу на підставі норм Господарського кодексу України, оскільки на його думку між сторонами не існує ніяких господарських відносин, у зв`язку з чим норми Господарського кодексу не можуть бути застосовані до правовідносин, що виникли між сторонами по цій справі.

Третя особа підрозділ примусового виконання рішення відділу державної виконавчої служби в Харківській області в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, будь-яких заяв та заперечень від третьої особи до суду не надходило.

Суд, вислухавши представника позивачів, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

01.07.2008 року між позивачем ОСОБА_1 і відповідачем ВАТ Інноваційно-промисловий банк у письмовій формі був укладений договір № Д010708 банківського вкладу (депозиту) строковий з видачею ощадної книжки, відповідно до якого позивач протягом декількох місяців вносив, а відповідач приймав на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 на строк з 01 липня 2008 р. до 02 липня 2009 р. належні позивачу кошти в сумі 905 413,50 грн., що підтверджується відповідними записами в ощадній книжці. 02.07.2008 р. між ними була укладена додаткова угода до договору, якою в новій редакції було викладено деякі пункти договору.

25.07.2008 року між позивачкою ОСОБА_2 та відповідачем у письмовій формі був укладений договір № Д250708 банківського вкладу (депозиту) строковий з видачею ощадної книжки, відповідно до якого ОСОБА_2 протягом декількох місяців вносила, а відповідач приймав на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_2 на строк з 25 липня 2008 р. до 27 липня 2009 р. кошти в сумі 837 287,34 грн. Внесення коштів підтверджується відповідними записами в ощадній книжці. 28.07.2008 р. була укладена додаткова угода до цього договору, якою були змінені деякі положення договору.

Згідно з п. 1.3. вище зазначених договорів відповідач повинен нараховувати позивачам проценти від сум вкладів із розрахунку 18% річних на строк розміщення вкладу.

Відповідно до пункту 1.1. договору, укладеного з позивачем ОСОБА_1 , його вклад розміщений на строк з 01 липня 2008 року по 02 липня 2009 року.

Пунктом 1.1. договору, укладеного з позивачкою ОСОБА_2 , її вклад розміщений на строк з 25 липня 2008 року по 27 липня 2009 року.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 29 вересня 2009 року по справі № 2-6902/2009, яке набрало чинності 12.10.2009 року, з відповідача стягнуто на користь позивача ОСОБА_1 1 090 020,60 грн., в тому числі: вклад в розмірі 905 413,56 грн., 94 658,00 грн. не виплачених процентів на вклад, нарахованих станом на 28.09.2009 року, 7 813,84 грн. - 3% річних від суми вкладу за прострочення виконання грошового зобов`язання, нарахованих станом на 28.09.2009 року, 31 255,37 грн. штрафу за прострочення виконання грошового зобов`язання, нарахованого станом на 28.09.2009 року.

На користь позивачки ОСОБА_2 цим же рішенням суду стягнуто 985 820,27 грн., в тому числі: вклад в розмірі 837 287,34 грн., 61 523,41 грн. не виплачених процентів на вклад, нарахованих станом на 28.09.2009 р., 7 255,90 грн. - 3% річних від суми вкладу за прострочення виконання грошового зобов`язання, нарахованих станом на 28.09.2009 р., 28 903,62 грн. штрафу за прострочення виконання грошового зобов`язання, нарахованого станом на 28.09.2009 року.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

23.10.2009 року Дзержинським районним судом м. Харкова позивачам були видані виконавчі листи, за якими Відділом державної виконавчої служби в Дзержинському районі міста Харкова відкриті виконавчі провадження з примусового стягнення грошей.

Відповідно до рішення суду від 29 вересня 2009 року з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 стягнуто 1 090 020,60 грн., в тому числі 905 413,56 грн. складає безпосередньо вклад. Як зазначив позивач ОСОБА_1 в позовній заяві, на виконання рішення Дзержинського районного суду від 29 вересня 2009 року відповідачем було сплачено на користь ОСОБА_1 809 549,00 гривень, в тому числі: 25.08.2010 року - 250 000,00 гривень, 02.11.2010 року - 120 000,00 гривень, 09.11.2010 року - 20 000,00 гривень, 12.11.2010 року. - 79 549,00 гривень, 16.11.2010 року - 120 000,00 гривень, 23.11.2010 року 120 000,00 гривень.

Відповідно до рішення суду від 29 вересня 2009 року з відповідача на користь позивачки ОСОБА_2 стягнуто 985 820,27 грн., в тому числі 837 287,34 грн. складає безпосередньо вклад. На виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.09.2009 року на користь ОСОБА_2 відповідачем сплачено 321 848,42 гривні, в т.ч.: 25.08.2010 року - 250 000,00 гривень, 12.11.2010 року - 71 848,42 гривень.

Відповідно до ст.. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторонами (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із ч.2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦК України крім договорів та інших правочинів, цивільні права та обов`язки можуть виникати з актів цивільного законодавства.

Зокрема, відповідальність за порушення грошового зобов`язання встановлена ст. 625 ЦК України, яка передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Закінчення строку договору, згідно із ч. 4 ст. 631 ЦК України, не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час його дії.

Так, згідно рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 29.09.2009 року з відповідача на користь позивачів були стягнути суми вкладів, процентів по ньому та санкції за прострочення виконання грошового зобов`язання, моральна шкода (а.с.36-42).

Відповідно до вказаного рішення суду від 29.09.2009 року судом відмовлено у задоволенні вимог позивачів про розірвання договорів банківського вкладу, оскільки строк їх дії сплив.

Таким чином, приймаючи до уваги викладене, те, що строк дії договорів банківського владу між сторонами у справі сплив, тобто між позивачами та відповідачем договірні відносини припинені з часу спливу строку договорів банківського вкладу, рішенням суду від 29.09.2009 року стягнуті з відповідача на користь позивачів суми вкладів, процентів по ньому та санкції за прострочення виконання грошового зобов`язання, на теперішній час частково виконано рішення суду від 29.09.2009 року, що визнано сторонами у справі та не підлягає доказуванню, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову.

Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди, суд вважає вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про стягнення з відповідача на їх користь по 20 000 грн. кожному такими, що не підлягають задоволенню на підставі наступного.

Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. (Пункт 4 частини другої статті 23 в редакції Закону N 3261-IV ( 3261-15 ) від 22.12.2005);

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до положень статті 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка заподіяла її, за наявності її вини.

Так, суду не надано жодного доказу на підтвердження заподіяння моральної шкоди позивачам з боку відповідача та про причинний зв`язок між діями або бездіяльністю відповідача та завданням такої шкоди.

На підставі ст. ст.11, 16, 22, 23, 386, 509, 625, 631, 633, 1058, 1167 ЦК України ст. ст. 8, 10, 11 ,14, 60, 88, 209, 212 215, 224 226 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до відкритого акціонерного товариства Інноваційно-промисловий банк, третя особа: підрозділ примусового виконання рішення відділу державної виконавчої служби в Харківській області про стягнення шкоди в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя