Справа 22ц-1323/12 Головуючий в суді 1 інстанції ОСОБА_1
Доповідач в суді 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Воробйової Н.С.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Семенцова Ю.В.,

при секретарі: Бобку О.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 28 грудня 2011 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2011 року до суду звернулась ОСОБА_3 з позовною заявою до ОСОБА_4 про поділ спільного майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя та просила суд ухвалити рішення про визнання за позивачкою право власності на ? частину земельної ділянки, площею 0,4400 га,, що знаходиться на території Абрамівської сільської ради, села Савченка, вулиця Комсомольська, Вишгородського району, Київської області та стягнути з відповідача судові витрати, мотивуючи тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 2002 року до 22 грудня 2009 року. За час спільного подружнього життя сторонами було придбано квартиру АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу від 29 травня 2002 року та земельну ділянку площею 0,4400га за договором купівлі-продажу від 27 квітня 2007 року. Оскільки подружнє життя між сторонами припинилось, сторони не ведуть спільного господарства, живуть кожний своїми інтересами, позивачка бажає провести розподіл спільного майна.

В жовтні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_3 про поділ спільного майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, та просив суд стягнути з відповідачки в рахунок погашення відшкодування різниці вартості автомобілів 32 985 грн. та судові витрати, мотивуючи тим, що за час перебування в любі з Барановсько.О.О. подружжя придбали два автомобілі Нundai Santa Fe 2006 року випуску вартість 68 330грн. та Suzuki Grand Vitara 2008 року випуску вартість 134 300 грн..

Після розірвання шлюбу автомобіль Нundai Santa Fe залишився в ОСОБА_4, а автомобіль Suzuki Grand Vitara у ОСОБА_3, але в даний час відчдужений третій особі, тому він просить стягнути різницю вартості автомобілів в розмірі 32 985 грн.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 28 грудня 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 різницю вартості автомобілів в сумі 32 985 грн. та судові витрати в сумі 329,85 грн. та 120 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_3 оскаржує його в повному обсязі та просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог і відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що зявились в судове засідання, перевіривши матеріалами справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, районний суд виходив з того, що право власності на земельну ділянку у сторін не виникло, оскільки державний акт на земельну ділянку відповідачем ОСОБА_4 не отримано, а тому відсутні підстави для визнання за ОСОБА_4. О.О. права власності на ? частину земельної ділянки, як обєкта права спільної сумісної власності подружжя.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та сторонами не заперечується, що сторони перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з 2002 року до 22 грудня 2009 року придбали квартиру АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу від 29 травня 2002 року (а.с.23) та земельну ділянку площею 0,4400га за договором купівлі-продажу від 27 квітня 2007 року, що знаходиться в с.Савенка вул..Комсомольська Абрамівської сільської ради, Вишгородського району, Київської області (а.с.11-12), але державний акт на земельну ділянку відповідачем ОСОБА_4 не отримано.

Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України (у редакції 2001 року ) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право постійного користування посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою, право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України (у редакції 2001 року) приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

У матеріалах справи відсутні документи, які свідчать про те, що ОСОБА_4 набув право власності або оренди на спірну земельну ділянку.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Тому колегія суддів, перевіряючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 125,126 Земельного кодексу України, ст. ст. 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319, 209, 218 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 28 грудня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Н.С. Воробйова

Судді: Н.В. Ігнатченко

ОСОБА_5