Справа № 22-ц-173/12 Головуючий у 1 інстанції: Цюмрак М.Д.
Провадження № 22-ц/1390/173/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Д. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2012 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Зубарєвої К.П., Бакуса В.Я.,

секретаря Мариняк О.І,

з участю ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 29 грудня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Зобовязано ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканку АДРЕСА_1 вибачитися перед ОСОБА_4 в присутності мешканців підїзду № 5 даного будинку за нанесену їй образу.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 800 грн. (вісімсот гривень) завданої моральної шкоди, а також судові витрати в сумі 92 грн./17 грн. держмито та 72 грн. ІТЗ/, а всього 892 грн./вісімсот девяносто дві гривні/.

Рішення суду оскаржила відповідачка ОСОБА_2

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення незаконне, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд взяв до уваги лише пояснення позивачки та її свідків, при цьому, не прийняв до уваги пояснення другої сторони та свідків які виступали на її стороні, письмові докази.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Позивачка ОСОБА_4, будучи належним чином повідомлена, в судове засідання апеляційної інстанції не зявилася, матеріалів справи достатньо для розгляду справи у її відсутності.

Вислухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, зазначеним вимогам дане рішення не відповідає.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_4 районний суд виходив з того, що відповідачка 11 травня 2010 року біля 13-14 години принижувала гідність та честь позивачки, оскільки ображала її брутальними словами в присутності свідків, плювала в її сторону, тому своєю поведінкою нанесла їй моральну шкоду, яку повинна відшкодувати та вибачитися перед нею в присутності сусідів мешканців підїзду їхнього будинку.

Проте погодитись з такими висновками не можна.

Згідно ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав і полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до розяснень, даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди, обовязковому зясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Судом установлено, що ОСОБА_4 звернулася із зазначеним позовом 16 червня 2010 року посилаючись на те, що 29 березня 2007 року задоволено її позов до ОСОБА_2 про захист честі і гідності та стягнено в її користь з неї моральну шкоду. Однак, і після цього відповідачка час від часу при зустрічі з нею обзиває її грубими образливими та лайливими словами, завідомо неправдиво звинувачує її в легковажному способі життя, плюється в її сторону. Таке ж мало місце і 11 травня 2010 року в середині дня десь між 13 і 14 годиною.

Висновком від 27.05.2010 року, який знаходиться в матеріалах перевірки проведеної Жидачівським РВ ГУМВС України у Львівській області 25-27 травня 2010 року № С-15 по заяві ОСОБА_4, - подальшу перевірку по заяві припинено, з ОСОБА_2 проведено бесіду профілактичного характеру. В описовій та мотивувальній частині цього висновку є лише посилання на те, що: з пояснення ОСОБА_6 (вірно ОСОБА_4) М.Д. встановлено, що 11.05.2010 року близько 12.30 год. ОСОБА_2, побачивши ОСОБА_6 почала обзивати різними вульгарними словами. При цьому слід зазначити, що у позовній заяві ОСОБА_4 вказує, що таке мало місце між 13 і 14 годиною (а.с. 3).

Також судом першої інстанції не дано належної оцінки тому, що відповідачка 11 травня 2010 року знаходилася у Львівській обласній клінічній лікарні, де їй проводилось ультразвукове обстеження, що підтверджується письмовими доказами, зокрема повідомленням № 2128/с від 08.09.2010 року в.о. головного лікаря обласної клінічної лікарні, довідкою лікаря ОСОБА_7 з кабінету літотрипсії та ультразвукової діагностики Львівської обласної клінічної лікарні (а.с. 13, 14).

Про те, що відповідачка 11 травня 2010 року о 06 год. 15 хв. поїздом їхала в м. Львів та о 17.00 год. поверталась з міста Львова в м. Жидачів ствердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_8, яка разом з нею їздила та поверталась даного числа цим маршрутом.

Спростовуючи показання свідка ОСОБА_8, районний суд послався на показання свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_10, які є протиречивими по суті, дані свідки перебувають з відповідачкою в неприязних відносинах.

Тому, враховуючи те, що доказів, які б свідчили про приниження гідності та честі позивачки відповідачкою 11 травня 2010 року, не встановлено, у суду першої інстанції не було достатніх підстав для задоволення позову.

Крім того, суд не мав права зобовязувати відповідачку вибачитися перед позивачкою в зазначеній в рішенні формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності та честі за поширення недостовірної, образливої інформації не передбачено ст. ст. 16, 297 ЦК України.

Оскільки судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, ухвалене у справі судове рішення відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову про захист честі та гідності та відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 303, 304, ч. 1 п. 2 ст. 307, ч. 1 п. 4 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 29 грудня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким:

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Монастирецький Д.І.

Судді: Зубарєва К.П.

ОСОБА_11