Справа № 2-262/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2012 року року Подільський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Захарчук С.С.

при секретарі - Власенко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа комунальне підприємство «Куренівське», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Зазначала, що є власником квартири АДРЕСА_1. Протягом багатьох років відповідач систематично заливає її квартиру. Лише актом від 27 вересня 2009 року було встановлено, що залиття квартири № 3 відбулося з квартири № 35. Відповідачу було надано припис від 24 вересня 2009 року про надання дозвільної документації на перепланування ванної кімнати, а також зобовязано провести герметизацію.

З зазначеного припису вбачається факт самовільного втручання в систему ХВП, ГВП, а також в каналізаційні труби та постійне залиття її квартири.

Відповідно до листа КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району» від 26 жовтня 2009 року ОСОБА_2 виконано перепланування без проектно-дозвільної документації та зобовязано останнього облаштувати доступ до труб холодного та гарячого водопостачання і каналізації для обслуговування інженерних комунікацій працівниками експлуатуючої організації.

Систематичність залиття квартири була встановлена актом, приписом та листом.

Згідно договору про надання послуг від 5 жовтня 2007 року, укладеного між нею та ТОВ «Буденергокомплекс», акту виконаних ремонтно-відновлювальних робіт та згідно договорів від 18 серпня 2008 року та від 24 листопада 2009 року розмір матеріального збитку, завданого їй внаслідок залиття квартири складає 27 657 грн.

До того ж, зазначала, що внаслідок дій відповідачів їй було завдано моральну шкоду, яку оцінює в 10 000 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, просила стягнути з відповідача на її користь 27 657 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та судові витрати.

У подальшому позивачем було збільшено розмір позовних вимог та визначено співвідповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

У заяві про збільшення розміру позовних вимог, позивач, крім іншого, зазначала, що для визначення розміру матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, нею було замовлено проведення оцінки вартості матеріального збитку у ТОВ «Київоблпроектсервіс», згідно складеного висновку розмір матеріального збитку, завданого їй внаслідок залиття квартири складає 53 944 грн.

Крім того, нею було сплачено 1 500 грн. за проведення незалежної оцінки.

Посилаючись на зазначені обставини, просила стягнути солідарно з відповідачів на її користь 55 444 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та судові витрати.

У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали з викладених у ньому підстав та просили позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач - ОСОБА_2, у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що залиття квартири позивача відбувається не з його вини та вини інших відповідачів.

Вислухавши пояснення осіб, як беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що позивачка є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Відповідачі проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 29).

Відповідно до акту від 27 вересня 2009 року, складеного КП «Куренівське», під час обстеження квартири АДРЕСА_2 на предмет залиття квартири № 3 було встановлено, що залиття квартири № 3 відбулося з квартири № 35. Мешканцю квартири № 35 наданий припис на надання дозвільної документації та на перепланування ванної кімнати, а також зобовязано провести герметизацію (а.с. 9). Крім того, відповідно до акту від 17 березня 2011 року комісією КП «Куренівське» встановлено, що залиття квартири № 3 сталося з вище розташованої квартири № 35, яка межує з квартирою № 3 (а.с. 145). Згідно з актом від 1 лютого 2011 року залиття квартири № 3 сталося з вище розташованої квартири № 35, яка межує з квартирою № 3. На даний час витоку води не виявлено, для більш детального обґрунтування причин залиття мешканцю квартири № 35 запропоновано зробити демонтаж сантехнічних приладів та надати доступ до каналізаційної мережі квартири (а.с. 146).

Згідно з листом КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району» комісійним обстеженням від 24 вересня 2009 року встановлено, що власником квартири ОСОБА_2 виконано перепланування без проектно-дозвільної документації. З цього приводу власнику квартири АДРЕСА_3 припис про термінове надання проектно-дозвільної документації на виконання перепланування квартири, та облаштувати доступ до труб холодного та гарячого водопостачання і каналізації для обслуговування інженерних комунікацій працівниками експлуатуючої організації (а.с. 10).

Відповідно до припису від 24 вересня 2009 року відповідача зобовязано надати дозвільну документацію на перепланування ванної кімнати та встановлення душової кабіни так як останній самовільно втрутився в системи ХВП, ГВП, а також каналізаційні труби і постійно заливає квартиру № 3, а також зобовязано провести герметизацію (а.с. 11).

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи (а.с. 180-188) квартира № 3 знаходиться на другому поверсі будинку в частині будинку, що розташована вздовж АДРЕСА_4 розташована на третьому поверсі в частині будинку, яка примикає до першої частини, приміщення санвузла квартири № 35 розташовано над одним з приміщень квартири № 3. При проведенні обстеження квартири № 35 було встановлено, що приміщення кухні, яке позначено в технічному паспорті № 12, переобладнано в приміщення ванної кімнати, в якому залишено умивальник, демонтовано газову плиту та додатково встановлено сантехнічне обладнання, а саме: душову кабіну та ванну. При проведенні візуального обстеження, яке проводиться через тривалий час після залиття приміщень, встановити технічну причину залиття та чи є самовільне встановлення сантехнічного обладнання у квартирі АДРЕСА_2 причиною залиття квартири АДРЕСА_1 не вбачається можливим.

Як вказали у судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, які складали акт про залиття квартири № 3, позивачка декілька разів зверталася до ЖЕКУ з приводу залиття її квартири. При проведенні комісійного обстеження квартир № 3 та № 35, було виявлено залиття квартири № 3, при проведенні обстеження квартири № 35 виявлено самовільне перепланування, а причиною залиття є погана герметизація труб та самовільне перепланування з кухні у ванну кімнату.

Свідок ОСОБА_9, яка прибирає квартиру позивача, вказала на те, що залиття квартири відбувалося протягом року, про причину залиття їй не відомо.

Згідно зі звітом про оцінку вартості матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок залиття її квартири, розмір матеріального збитку складає 53 944 грн. (а.с. 89-102).

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови від 27 березня 1992 року N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Суд, оцінюючи зібрані докази у справі в їх сукупності дійшов висновку про те, що залиття квартири позивача відбувається з вини відповідачів, що підтверджено актами, складеними КП «Куренівське», згідно яких також вбачається самовільне перепланування кухні у ванну кімнату, дозвільних документів на проведення перепланування відповідачем не надано, до того ж, при проведенні судової будівельно-технічної експертизи відповідачем було надано частковий доступ до огляду квартири (а.с. 186-187).

Відповідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України докази повинні бути належним та допустимими.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Заперечуючи проти позову відповідач вказував на те, що перепланування він не проводив та вселився у квартиру разом із сімєю після капітального ремонту.

Однак, у порушення ст. ст. 58-60 ЦПК України відповідачем не надано належних доказів того, що перепланування було проведено під час капітального ремонту. Суд не приймає до уваги як належний доказ того, що відповідач не здійснював перепланування акт від 4 лютого 2003 року, оскільки з його змісту вбачається, що комунальну квартиру № 35 було переобладнано в ізольовану, під час ремонту будівельниками було демонтовано два електролічильника та встановлено на квартиру № 35 один електролічильник (а.с. 196).

До того ж, відповідно до листа КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району» від 18 червня 2010 року вбачається те, що інформація про проведення капітального ремонту квартири АДРЕСА_5 відсутня (а.с. 106).

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про солідарне стягнення з відповідача на користь позивача 53 944 грн. на відшкодування матеріальної шкоди.

У частині стягнення витрат на проведення оцінки вартості матеріального збитку у розмірі 1 500 грн. позов задоволенню не підлягає як такий, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Разом з тим, позов в частині солідарного стягнення з відповідачів 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення солідарно з відповідачів 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, позивачка посилалася на те, що у зв'язку з залиттям її квартири, вона зазнала душевних страждань.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У п. 5 зазначеної постанови розяснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 зазначеної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оскільки залиття квартири позивачки відбулося з вини відповідачів, остання зазнала внаслідок цього душевних страждань, суд, враховуючи характер та тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості дійшов висновку про стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача 1 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача по 109 грн. 58 коп. судового збору з кожного, по 24 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи з кожного, по 592 грн. 85 коп. витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи з кожного.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 57, 56, 58, 60, 79, 88, 209, 212-215, 223 ЦПК України, ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа комунальне підприємство «Куренівське», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 53 944 (пятдесят три тисячі девятсот сорок чотири) грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 1 000 (одну тисячу) грн. на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 по 109 (сто девять) грн. 58 коп. судового збору з кожного, по 24 (двадцять чотири) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи з кожного, по 592 (пятсот девяносто дві) грн. 85 коп. витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи з кожного.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ Захарчук С. С.