АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/3865/12 Справа № 2/401/923/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Болтунова Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2012 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Болтунової Л.М.

суддів - Козлова С.П., Тамакулової В.О.

при секретарі - Куць О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційним скаргам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2012 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про виключення майна з акту опису і звільнення його з-під арешту та стягнення моральної шкоди , -

в с т а н о в и л а:

У травні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів і просив виключити з акту опису та звільнити з-під арешту 1/2 частину домоволодіння за адресою вул. Грінченка, 459а в м. Дніпропетровську та стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на його користь моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. та судові витрати.

Обґрунтовуючи свої вимоги, посилався на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 05.06.1990 року, укладеного між ним та ОСОБА_5 вказана частина домоволодіння належить йому, і даний договір рішенням суду від 30.09.2009 року визнаний дійсним та за ним визнано право власності. Однак відділом державної виконавчої служби дана частина домоволодіння була описана і на неї накладено арешт у зв'язку з примусовим виконанням судового рішення про стягнення з ОСОБА_5 грошових коштів на користь ОСОБА_6

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2012 року в задоволенні позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення , яким задовольнити його вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційні скарги також були подані ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які вважають рішення суду не законним та необґрунтованим і ставлять питання про його скасування за задоволення позову ОСОБА_2

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скарги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції , виходив із того, що державна реєстрація ? частини спірного домоволодіння за рішенням суду від 30.09.2009 року та реєстрація права власності ОСОБА_2 на дану частину не була проведена, тому згідно статей 182, 334 ЦК України у позивача, не виникло право власності на це майно, й на час опису його та накладення на нього арешту власником була саме ОСОБА_5, а тому відсутні підстави для виключення ? частини домоволодіння з акту опису та звільнення її з-під арешту.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Статтею 182 ЦК України передбачена необхідність державної реєстрації прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості.

Разом з тим відповідно до пункту 1 частини першої статті 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Судом встановлено, що згідно акту Амур-Нижньодніпровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 20.08.2010 року описана та накладено арешт на ? частину спірного домоволодіння, у зв'язку з примусовим виконанням судового рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2008 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 36 650,60 грн., оскільки за даними КП «ДМБТІ» зазначена частина будинку належить ОСОБА_5

Також встановлено, що 05 червня 1990 року ОСОБА_5 продала вказану частину домоволодіння ОСОБА_2, про що був складений договір купівлі-продажу в простій письмовій формі . Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2009 року зазначений договір купівлі-продажу ? частини домоволодіння № 459а по вул. Грінченка в м. Дніпропетровську, був визнаний дійсним та за ОСОБА_2 визнано право власності на цю частину домоволодіння, але державну реєстрацію правочину та реєстрацію права власності позивачем проведено не було.

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_5 скористалася визначеними статтями 316, 317, 319 ЦК України правами, розпорядилася своїм майном (1/2 частиною домоволодіння) на власний розсуд, а позивач з дотриманням вимог ст.ст.47,220 ЦК України (в редакції 1963 року) звернувся до суду з позовом, за яким було ухвалено рішення від 30.09.2009 року на його користь, яке не оспорене та є чинним.

Таким чином, з огляду на положення статті 346 ЦК України право власності ОСОБА_5 на ? частину домоволодіння припинилося з моменту ухвалення рішення суду від 30.09.2009 року й станом на час опису даної частини та накладення на неї арешту державним виконавцем вона власницею її не була. Сам по собі факт відсутності державної реєстрації рішення суду про визнання договору купівлі-продажу дійсним від 30.09.2009 року та реєстрації права власності позивача на вказану частину домоволодіння обмежує саме його права, як власника, однак з урахуванням особливості та характеру спірних правовідносин такий факт не є підставою для накладення на частину будинку арешту як на майно ОСОБА_5

За таких обставин,колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню, й безпідставно відмовив у задоволенні позову про виключення ? частини домоволодіння з акту опису та звільнення її з-під арешту.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в зазначеній частині вимог підлягає скасуванню на підставі п.4 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_2

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачів моральної шкоди, то в цій частині колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його ухваленим без порушень норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303,307,308,309 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2012 року в частині виключення майна з акту опису і звільнення з-під арешту скасувати.

Виключити з акту опису державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 20 серпня 2010 року серія АА № 420013 1/2 частину домоволодіння по вул. Грінченка № 459а м. Дніпропетровська та звільнити її з-під арешту.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: