Справа № 0909/2793/2012
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2012 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

В складі:

Головуючого-судді Веселова В.М.

Секретаря Максимюк М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия заяву голови правління ПАТ "Коломийська швейна фабрика" про скасування судового наказу, -

В С Т А Н О В И В:

30 травня 2012 року за заявою ОСОБА_1 було видано судовий наказ про стягнення з ПАТ "Коломийська швейна фабрика" на його користь нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за липень 2000 року в сумі 142 грн. та 107,30 грн. судового збору на користь держави.

07 червня 2012 року головою ПАТ"Коломийська швейна фабрика" подано до суду заяву про скасування даного судового наказу. Так скаржник заперечує сам факт існування вказаної суми боргу, посилаючись на те, що ОСОБА_1 було звільнено з посади юриста товариства ще 15.08.2000 року за власним бажанням. Заробітна плата за липень 2000 року в розмірі 142 гривні і заробітна плата за серпень, а також компенсація за невикористані дні щорічної відпустки були виплачені при звільнення працівника і проведено повний розрахунок , про що свідчить відмітка в особовому рахунку по нарахуванню заробітної плати за 2000 р.

В судовове засідання скаржник подав клопотання про слухання справи у відсутність представника, вимоги заяви підтримав та просить скасувати судовий наказ від 30 травня 2012 року.

Розглянувши заяву та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних причин. Так у відповідності до рішення Оболонського районного суду м.Києва від 19.03.2012 року,яке залишено в силі Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 18.04.2012 року заявнику ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні позовних вимог до ПраТ «Коломийська швейна фабрика» щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,тобто судом вже розглядався позов заявника з тим самим предметом та підставами.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 дано офіційне тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозвязку з положеннями статей 117, 2371 цього кодексу. Конституційний Суд України визначив, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозвязку з положеннями статей 116, 117, 2371 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Як вбачається з матеріалів справи заявнику було відомо про борг з дати звільнення з роботи у 2001 році.

Оскільки заява про видачу судового наказу не відповідає фактичному стану справи у правовідносинах між ОСОБА_1 та ПрАТ "Коломийська швейна фабрика", тому судовий наказ підлягає скасуванню, оскільки з заяви та поданих до неї документів вбачається спір про право.

Відповідно до ст. 106 ЦПК України у разі подання заяви про скасування судового наказу суд постановляє ухвалу про його скасування.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.73, 105 ч.1, 105-1, 106 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Задовольнити заяву Приватного Акціонерного Товариства "Коломийська швейна фабрика" про скасування судового наказу.

Судовий наказ від 30 травня 2012 року, виданий Коломийським міськрайонним судом за заявою ОСОБА_1 до Приватного Акціонерного Товариства "Коломийська швейна фабрика" про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати - скасувати.

Розяснити ОСОБА_1 про його право на звернення з тією самою вимогою до суду у позовному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Веселов В. М.