АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/8961/12 Справа № 412/3335/2012 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Калиновський А.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2012 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого Калиновського А.Б.

Суддів Каратаєвої Л.О., Лисичної Н.М.

При секретарі Бабенко Г.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах»про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2012 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк», ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах»про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія судді вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до укладеного між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк»договору № SІ80АК000022979 від 27 грудня 2007 року ОСОБА_2 27 грудня 2007 року отримав кредит у розмірі 186 972,82 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26 грудня 2012 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором був укладений договір застави рухомого майна № SІ80АК000022979 від 27 грудня 2007 року.

Між ЗАТ «Страхова компанія «Інгосстрах»(після зміни організаційно-правової форми Приватне акціонерне товариство) та позивачем (відповідно до заяв позивача) буди укладені договори особистого страхування та страхування наземного транспорту від 27 грудня 2007 року.

Згідно п. 2.1.3 кредитного договору № SІ80АК000022979 від 27 грудня 2007 року кредит позивачу надавався, зокрема, на сплату чергових страхових платежів, згідно з договором страхування, укладеним відповідно до п. 2.2.7 цього кредитного договору. У відповідності до п. 2.1.3 кредитного договору позивач доручив ПАТ КБ «ПриватБанк»щорічно перераховувати необхідну для цього суму коштів, згідно договору страхування. Відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк»в свою чергу зобов'язався здійснювати таку сплату лише в разі ненадання позивачем документів, що підтверджують сплату чергових страхових платежів до дат їх сплати.

Відповідно до п. 2.2.7 кредитного договору № SІ80АК000022979 від 27 грудня 2007 року позивач зобов'язався надати ПАТ КБ «ПриватБанк»належним чином оформлений Договір страхування наземного транспорту; під «оформленням договорів»сторони розуміють письмове узгодження з ПАТ КБ «ПриватБанк»договорів страхування, у т.ч. вибір страхувальника, переліку страхових ризиків, що підлягають страхуванню, надання ПАТ КБ «ПриватБанк»підписаних позивачем договорів страхування та документів, що підтверджують сплату страхових платежів.

Письмовим узгодженням ПАТ КБ «ПриватБанк»є віза уповноваженого представника Банку на договорах страхування. Теж саме зазначено і в п. 17.1 договору застави № SІ80АК000022979 від 27 грудня 2007 року, відповідно до якого заставодавець зобов'язується за вимогою заставодержателя на день укладання цього Договору застрахувати предмет застави на суму, термін, на користь заставодержателя від ризиків, зазначених у п. 34.7 цього Договору, та надати заставодержателю договір страхування та докази сплати страхового платежу. Страхування предмета застави на користь заставодержателя здійснюється у страховій компанії, вибір якої узгоджується із заставодержателем не пізніше дня укладання цього Договору. Не пізніше дати закінчення договору страхування продовжити термін його дії або укласти новий договір страхування на користь заставодержателя у страховій компанії, узгодженій із заставодержателем, та надати заставодержателю докази сплати страхового платежу в той самий термін. До повного виконання заставодавцем зобов'язань за кредитним договором заставодавець зобов'язується не визначати будь-яку іншу особу вигодонабувачем за договором страхування предмета застави.

Відповідно до п. 3.1 договору страхування вигодонабувачем є ПАТ КБ «ПриватБанк», який, відповідно до п. 15.19.1 договору страхування, має виключне першочергове право на отримання страхового відшкодування. Тобто, у розумінні норм ст. 16 Закону України «Про страхування», ст. 985 ЦК України вказаний договір є укладеним на користь третьої (іншої) особи.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що твердження позивача про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк»не вправі здійснювати погодження страхової компанії, не ґрунтується на жодній нормі чинного законодавства України.

При укладенні зазначених договорів було дотримано всі передбачені законом істотні умови договорів, котрі були обумовлені згодою сторін, як узгоджені сторонами, так і прийняті ними. На момент укладення вказаних договорів усі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами та печатками сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, при укладенні договорів позивачу були відомі усі їх умови та не існувало ніяких інших умов, які б примусили позивача прийняти ці умови.

При укладенні договорів між позивачем та відповідачами було досягнуто згоди з усіх істотних умов. Умови даного договору погоджені сторонами і мають вважатися як прийняті до виконання.

Крім того, позивачем було укладено договори добровільного страхування транспортного засобу з ПАТ «УСК «Дженералі Гарант»строком дії з 28 грудня 2009 року по 27 грудня 2010 року та з 28 грудня 2010 року по 27 грудня 2011 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Одним із загальних принципів цивільного законодавства є принцип свободи договору, який знайшов своє відображення у ст.ст. 3, 627 ЦК України, відповідно до яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору включає в себе й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, суд дійшов висновку, що позивачем не виконані умови кредитного договору № SІ80АК000022979 від 27 грудня 2007 року, а тому укладання позивачем договорів добровільного страхування транспортного засобу з ПАТ «УСК «Дженералі Гарант»є недоречним, а списання страхових платежів ПАТ КБ «ПриватБанк»з рахунку позивача є правомірним.

Крім того, суд зазначив, що ніякого примусу щодо страхування позивача в ПАТ СК «Інгосстрах»норми вищевказаних договорів не містять. Ніхто не обмежує право позивача укласти договір страхування автомобіля з іншою компанією (що ним і було зроблено), однак кредитування було здійснене саме після отримання банком договору страхування з ПАТ СК «Інгосстрах», з яким банк погодився, та прийняв на себе доручення позивача здійснювати чергові страхові платежі за вказаним договором, що укладений в його інтересах. Кредитний договір не містить жодних норм щодо одностороннього відкликання такого доручення (на перерахування страхових платежів погодженій банком страховій компанії).

За викладених обставин, суд визнав позовні вимоги необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

Доводи позивача про те, що йому було навязано укладення договору страхування з ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах», а також про те, що за цим договором банком безпідставно перераховані грошові кошти, необґрунтовані та спростовуються вищезазначеним висновком суду першої інстанції.

Таким чином, рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення; може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: