Справа №2/1416/2694/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04 грудня 2012 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва

в складі: Головуючого - судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_1» (далі за текстом - Страховик) до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2012 р. Страховик звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, яким просив стягнути в солідарному порядку в порядку регресу 6068,97 грн. виплаченого страхового відшкодування і судових витрат. Позов обґрунтований тим, що з нього стягнуто страхове відшкодування у 5949,48 грн. і судові витрати - 59,49 грн. судового збору й 60 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи за рішенням суду за позовом страховика потерпілої особи в дорожньо-транспортній пригоді, яку скоїв ОСОБА_3П, керуючи забезпеченим Страховиком автомобілем, який належить ОСОБА_2

В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини.

Із копії полісу №ВВ/4075676 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виданого ЗАТ «Українська страхова компанія «Княжа» на імя ОСОБА_2 строком дії з 20 березня 2008 р. по 19 березня 2009 р., вбачається, що він відноситься до І типу договору, тобто страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах (ст. 15 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції на час видачі полісу). Забезпеченим автомобілем згідно полісу є «Шевроле Авео», державний номер НОМЕР_1, франшиза складає 510 грн. (а.с.8).

Із копії постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 вересня 2008 р. по справі №3-14670/2008, вбачаться, що 07 вересня 2008 р. у м. Миколаєві відбулася дорожньо- транспортна пригода за участю автомобіля «Фіат Добло», державний номер НОМЕР_2, та за участю автомобіля «Шевроле Авео». державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, з вини якого ця подія й сталася (а.с.15). Розмір матеріальної шкоди заподіяної власникові автомобіля «Фіат Добло», державний номер НОМЕР_2 встановлений актом товарознавчого дослідження у 6459,48 грн. (а.с.19)

Згідно рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 квітня 2010 р. по справі №2-279/2010, задоволені позовні вимоги ВАТ НАСК «Оранта» та стягнуто з ЗАТ «Українська страхова компанія «Княжа» (правонаступником якої є позивач) 5949,48 грн. страхового відшкодування за даним ДТП сплаченого ВАТ НАСК «Оранта» власник автомобілю «Фіат Добло», державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_4, а також 59,49 грн. судового збору і 60 грн. оплати ІТЗг а з ОСОБА_3 на користь ВАТ НАСК «Оранта» стягнуто 510 грн. франшизи (а.с.11,12).

Згідно розпорядження від 22 жовтня 2010 р. позивач повинен був сплатити ВАТ НАСК «Оранта» страхове відшкодування в сумі 6068,97 грн.(а.с.б). Однак, 22 жовтня 2010 р. позивач та ВАТ НАСК «ОРАНТ» здійснили зарахування зустрічних вимог на суму 6068,97 грн. (а.с.5).

Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема, з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (суброгація).

У відповідності до пунктів 33.1.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом - Закон), учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати зазначені дії, вони мають підтвердити це документально.

Відповідно до пунктів 38.1. і «ґ» 38.1.1. Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як вбачається з довідки Страховика, ОСОБА_3 про подію ДТП у встановлені законом строки Страховика не повідомляв (а.с.14).

Отже позовні вимоги про відшкодування в порядку регресу сплаченого позивачем страхового відшкодування в сумі 5949,48 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Розмір виплаченого страхового відшкодування та франшизи встановлені рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 квітня 2010 р. по справі №2-279/2010, розмір збитків потерпілого доведений актом спеціаліста - автотоварознавця №100/Д-867-08 від 05 грудня 2008 р. (а.с.18-19).

Вимоги про відшкодування позивачу 59,49 грн. судового збору та 60 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи безпідставні і задоволенню не підлягають. Ці витрати позивач поніс внаслідок ухиляння в досудовому порядку від сплати страхового відшкодування ВАТ НАСК «Оранта» (а.с.17), а перекладання судових витрат на третіх осіб, якими в даному випадку є відповідачі, законом не передбачено.

Вимоги про солідарне відшкодування шкоди відповідачами є незаконними. Частиною 2 ст.1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Отже, відповідальним за відшкодування позивачу 5949,48 грн. є лише тільки ОСОБА_3, який є заподіювачем шкоди, і саме з нього слід стягнути цю суму. У задоволенні позовних вимог до власника забезпеченого страховкою автомобілю - ОСОБА_2 слід відмовити за безпідставністю.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам (98%) слід стягнути 209,72 грн. судового збору на користь позивача.

Керуючись ст. 212-215, 224 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_1» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_1» 5949,48 грн. відшкодування шкоди в порядку регресу і 209,72 грн. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в тому ж порядку і в той самий строк, який обраховується з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Д.Г. Губницький