Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №1023/1685/12

Провадження №2/1023/469/12

24 жовтня 2012 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Теремецької Н.Ф.,

при секретарі Прядко Н.М.,

за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

УСТАНОВИВ:

24вересня 2012 року до суду звернувся позивач з позовом, у якому просить стягнути з відповідачки борг за договором позики в сумі 6650 гривень та 199 гривень 50 копійок штрафних санкцій, всього 6849,50 гривень.

В обгрунтування своїх вимог позивач послався на нотаріально посвідчений між ними приватним нотаріусом 6 лютого 2012 року договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала від нього у борг грошові кошти в сумі 8 000 гривень, які повинна була повернути не пізніше 20 липня 2012 року, але повернула тільки частину боргу в сумі 1 350 гривень. Залишок боргу в сумі 6 650 гривень не повернуто по цей час.

У судове засідання позивач та відповідачка не з'явилися, подавши заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка позов визнала повністю.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.4 ст.174 ЦГЖ України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову відповідачем не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

З матеріалів справи судом встановлено, що 6 лютого 2012 року ОСОБА_3, позивач у справі, передав ОСОБА_2, відповідачці у справі. у борг 8 000 гривень.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає іншій стороні у власність (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначеними родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ. який посвідчує передання позикодавцем визначеної грошової суми або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позивач надав суду посвідчений 6 лютого 2012 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області договір позики за реєстровим № 146, укладений між позивачем та відповідачкою, зміст і всі істотні умови якого відповідають позиковому зобов'язанню, передбаченому ч.І ст. 1046 ЦК України. Суд вважає даний договір належним та допустимим доказом, який підтверджує відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України укладення між сторонами договору позики зазначеної суми грошей.

Відповідно до п.1 Договору позивач передав, а відповідачка отримала у власність грошові кошти в сумі 8000 гривень, та зобов'язалася повернути їх позивачу згідно графіку, а саме протягом шести місяців, з лютого і по 20 липня 2012 року, рівними частинами, не пізніше 20 числа кожного місяця в сумі 1333 гривень. Як зазначено у п.9 Договорі, у випадку повернення грошових коштів з порушенням термінів, передбачених п.1 Договору, ОСОБА_2 взяла на себе обов'язок сплатити штрафні санкції в розмірі 3 % від суми несвоєчасно повернутих грошових коштів.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику, - грошові кошти, у такій сумі.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка, не виконавши умов укладеного договору позики про його повернення рівними частинами щомісячно, віддала позивачу тільки частину коштів в сумі 1 350 гривень. 8 серпня 2012 року позивач направив на адресу відповідачки лист - пропозицію про повернення залишку боргу, який остання 9 серпня 2012 року отримала, але свої зобов'язання так і не виконала.

За таких обставин, враховуючи, що відповідачка ОСОБА_2 позику повернула тільки частково, то залишок суми боргу підлягає стягненню з неї на користь позивача в сумі 6650 гривень та 199 гривень 50 копійок штрафних санкцій(6650х0,03 %= 199.50 ), всього на загальну суму 6849.50 гривень.

Відповідно до ст.88 ІДПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідачки підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174. 209. 213-215 ЦПК України -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6650 гривень боргу за договором позики та 199 гривень 50 копійок штрафних санкцій, всього на загальну суму 6849 гривень 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 214 гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. Ф. Теремецька