Справа № 2033/2/2476/11
Провадження № 2/2033/393/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2012 року Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі :

головуючого - судді Горпинич О.В.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення завдатку, подвійного розміру завдатку та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, яким просив стягнути з відповідача суму завдатку в розмірі 24 240 грн. за порушення виконання зобовязання, подвійну суму завдатку в розмірі 24 240 грн., на відшкодування моральної шкоди 8000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 800 грн.. В обґрунтування позову посилався на те, що 10 листопада 2008 року між ним та ОСОБА_3 було укладено договір завдатку, відповідно до якого відповідач мав намір продати недобудований житловий будинок, що розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Південний, вул. Ленінградська, 64/19, який належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі продажу. Договір купівлі продажу між сторонами повинен бути укладений до 28 лютого 2009 року та до цього часу відповідач зобовязався підготувати усі необхідні документи для продажу. Розписку про отримання завдатку відповідачем було складено власноруч 10 листопада 2008 року. У встановлений термін договір купівлі - продажу укладений не був, так як відповідач не підготував усіх документів, необхідних для продажу. У позові ОСОБА_2 посилався на те, що на час звернення до суду за курсом банку сума завдатку в розмірі 3000 доларів США становить 24 240 грн..

На підставі викладеного позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

У судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав позов у повному обсязі, просивши про його задоволення, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на обставини, викладені у позові.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог. У судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що дійсно він та позивач мали намір укласти договір купівлі продажу будинку № 64/19 по вул. Ленінградській у м. Південний, який належить йому на праві власності, в результаті чого було складено розписку відповідно до якого він дійсно отримав від ОСОБА_2 суму в розмірі 3000 доларів США, проте договір купівлі - продажу так і не було укладено з вини самого позивача, оскільки не були підготовлені документи для продажу будинку. У звязку з чим просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд вислухавши пояснення сторін у справі, дослідивши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до договору купівлі продажу № Н-1122797від 13 червня 1997 року ОСОБА_3 придбав Ѕ частини житлового будинку літ. „А-1 та незавершене будівництво житлового будинку літ „Ж-1 з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: м. Південний, Харківській район, Харківської області, вул. Ленінградська, б. 64/19.

Згідно оригіналу розписки, наданої позивачем вбачається, ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 завдаток у сумі 3000 доларів США за недобудований будинок, який належить йому на праві власності за адресою: м. Південний, вул. Ленінградська 64/19. Повна вартість домоволодіння становить 15 доларів США. Купівля продажу зазначеного домоволодіння повинна бути здійснена до 28 лютого 2009 року.

У судовому засіданні і позивач, і відповідач підтвердили, що дійсно купівля продажу домоволодіння повинна була відбутися саме до 28 лютого 2009 року.

Тобто вищевказаною розпискою сторони зобов'язалися в строк до 28 лютого 2009 року укласти між собою договір купівлі-продажу домоволодіння № 64/19 по вул. Ленінградській у м. Південний Харківської області за ціною еквівалентною 15 000 доларів США.

В забезпечення виконання зобов'язань, ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 аванс в сумі 3000 доларів США.

Відповідач у судовому засіданні пояснив, що до теперішнього часу договір купівлі - продажу будинку не укладено, оскільки не були підготовлені документи для продажу з вини позивача.

Проте стаття 15 ЦПК України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна стороназобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказиподаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Обов'язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Предмет доказування це коло фактів матеріально-правового значення, необхідних для вирішення справи по суті. Доведенню підлягають тільки ті обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, по якій виник спір.

Зміст обов'язку подавати докази полягає в тому, що, в випадку його невиконання суб'єктом доказування і неможливості отримання доказів, суд має право визнати факт, на який посилалась зацікавлена сторона, неіснуючим.

Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що саме ОСОБА_2В, повинен був підготувати документи для продажу домоволодіння. Надана відповідачем довіреність, яка видана на ОСОБА_4, відповідно до якої ОСОБА_3 уповноважив останнього бути його представником з питань підготовки документів для продажу недобудованого житлового будинку, висновків суду не спростовують.

У відповіді Комунальне підприємство „Харківське районне бюро технічної інвентаризації від 17 липня 2012 року повідомляли, що станом на 17 липня 2012 року за ОСОБА_2 не рахується частини або цілого домоволодіння у м. Південний.

Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу, і способом забезпечення виконання зобов'язання.

Правило ч. 1 ст. 571 ЦК України щодо повернення кредитором боржникові завдатку та додаткової сплати суми у розмірі завдатку або його вартості, застосовується судом у випадках, коли між сторонами було укладено договір, але він не виконується з вини якоїсь зі сторін. У разі коли сторони лише домовились укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі вважаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавались.

Оскільки договір купівлі-продажу домоволодіння, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону між сторонами по справі укладено не було, а вони лише виразили свій намір укласти такий договір в майбутньому, то передані ОСОБА_2 гроші ОСОБА_3 в сумі еквівалентній 3000 доларів США є авансом і мають повертатися в тому ж розмірі, в якому вони надавалися.

При цьому суд стягує суму завдатку в еквіваленті до гривні за курсом на день ухвалення рішення по справі.

За даними електронного ресурсу www.bank.gov.ua Національним банком України на 28 серпня 2012 року встановлений офіційний курс гривні відносно доларів США 799,3000 грн. за 100 доларів США, тому з відповідачів на користь ОСОБА_2 належить стягнути 799,3000 грн. х 3000 = 23 979 грн..

Не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди та стягненню витрат на правову допомогу, виходячи з наступного.

Згідно з роз'ясненнями, даними в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди право на відшкодування моральної шкоди виникає у випадках, передбачених Конституцією чи іншими законами, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Складаючи розписку про передачу певної суми грошей, сторони не передбачили право вимагати відшкодування моральної шкоди у разі невиконання кимсь із сторін свого зобов'язання, законодавством у даному випадку також не передбачено можливість відшкодування моральної шкоди.

До складу судових витрат відносяться витрати на правову допомогу (п.2 ч.3 ст. 79 ЦПК України). Витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги (ч.1.ст. 84 ЦПК України).

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.). Позивачем надано витяг з договору про надання правової допомоги, але у ньому не зазначено саме по якій справі ця допомога надавалася. Крім того, на підтвердження цих обставин суду повинні були надані документи, що свідчить про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Проте такого документу суду взагалі не надано.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 570 571 ЦК України, ст.ст. 10,11,15,60,61, 79, 84, 88, 212-215 ЦПК України, суду, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення завдатку, подвійного розміру завдатку та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 23 979 (двадцять три тисячі девятсот сімдесят девять) грн..

В решті позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми подвійного завдатку, витрат на правову допомогу, моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено через Фрунзенський районний суд м. Харкова до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у розгляду справи, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя -