АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/491/124/12 Головуючий в суді першої
Категорія № 27 (1) інстанції ОСОБА_1
Доповідач Савіна Г.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2012 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів Турік В.П., Братіщевої Л.А.,

при секретарі Алісовій Т.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 03 листопада 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про внесення змін до договору кредиту, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі ПАТ «Укрсоцбанк») про внесення змін до договору кредиту. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 17 листопада 2005 року між ним та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено договір кредиту, згідно якого він отримав від відповідача кредит у розмірі 65000 доларів США. Пунктом 2.4 укладеного договору передбачено його обовязок сплачувати відсотки за користування кредитом з розрахунку 360 календарних днів. З редакцією даного пункту договору він не згоден, оскільки згідно григоріанського календаря, яким користується весь світ, земний рік становить 365,2425 діб і нарахування відповідачем відсотків за користування кредитом за 360 днів вимушує його переплачувати значну суму коштів за користування кредитом. Вважає, що редакція п. 2.4 суперечить вимогам ст. 3 ЦК України щодо додержання сторонами при укладенні договору принципу справедливості, тому просив суд винести рішення, яким примусити відповідача укласти з ним додаткову угоду до договору кредиту № 120/670-ПК/604 від 17.11.2005 року, виклавши п. 2.4 у наступній редакції: «Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті Кредиту в останній робочий день місяця без урахування останнього робочого та послідуючих неробочих днів місяця, проценти нараховуються з розрахунку 365 календарних днів на рік».

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 03 листопада 2011 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні його позовних вимог.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд в порушення вимог ст. 215 ЦПК України не навів мотивів, з яких вважає встановленою відсутність фактів, якими були обґрунтовані позовні вимоги, та дійшов помилкового висновку щодо відсутності порушення принципу справедливості при укладенні договору. Крім того, вважає, що суд помилково послався на п. 1.18 Постанови Правління Національного банку України «Про затвердження правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України» від 18.06.2003 року № 255, не звернувши увагу, що дана постанова є відомчім нормативним актом, а не законом, тому посилання на її положення суперечить вимогам ст. 215 ЦПК України.

В запереченнях ПАТ «Укрсоцбанк» просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.11.2005 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено договір кредиту № 120/670-ПК/604, згідно якого відповідач надав позивачу кредит у сумі 65000 доларів США.

Відмовляючи позивачу в позові, суд дійшов висновку, що підписи сторін у договорі свідчать про те, що сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору, зокрема щодо редакції п. 2.4 договору, яким передбачено нарахування та сплата відсотків за користування кредитом, тобто методу нарахування відсотків відповідно до п. 1.18 Постанови Правління Національного Банку України № 255 від 18.06.2003 року «Про затвердження правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.07.2003 року за № 583/7904, з подальшими змінами, згідно якого метод «факт/факт» передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці та році; метод «факт/360» передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно у році 360 днів; метод «30/360» передбачає, що для розрахунку використовується умовна кількість днів у році 360, у місяці 30. Оскільки п. 2.4 договору має бланкетний характер, слова «днів» на «рік» у собі не містить, суд вважає, що визначений цим пунктом метод обчислення процентів за користування кредитом не порушує принципу справедливості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обовязків , зокрема, є 1) договори та правочини.

Частиною 1 ст. 12 ЦК України передбачено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох чи більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як убачається із договору кредиту № 120/670-ПК/604 від 17.11.2005 року його було укладено сторонами шляхом підписання, що свідчить про те, що сторони дійшли згоди щодо усіх його умов, у тому числі редакції п. 2.4, яким передбачено метод нарахування відсотків.

Пунктом 7.1 договору передбачено, що усі додатки, зміни та/або доповнення до цього договору мають бути вчинені в письмовій формі та підписані належним чином уповноваженими на те представниками сторін з обовязковим посиланням на цей договір.

Договір кредиту був підписаний сторонами без зауважень.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист же цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів наведено в ст. 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного право може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Статтями 3, 203, 215 ЦК України, на які посилається позивач, не передбачено такий спосіб захисту порушеного права, як примушення відповідача укласти з позивачем додаткову угоду до договору кредиту зі зміною умов конкретного пункту договору. Ці спірні правовідносини регулюються конкретними нормами Цивільного Кодексу України (зокрема главами 53, 71 цього Кодексу).

Не заслуговують на увагу доводи позивача, що посилання у рішенні суду на постанову Правління Національного банку України № 255 від 18.06.2003 року не відповідає вимогам ст. 215 ЦК України, оскільки вони суперечать ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність», згідно якої відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами між клієнтом та банком, а також ст. 4 ЦК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 03 листопада 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: