Справа № Провадження №22-ц-513/12 22-ц/1090/3126/12 Головуючий у І інстанції Ковальчук Л.М.
Категорія41Доповідач у 2 інстанціїГолуб
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 січня 2012 року колегія судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі :

головуючого Приходька К.П.

суддів Голуб С.А., Таргоній Д.О.

при секретарі Мариняко М.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Ірпінського міжрайонного управління водного господарства на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 3 листопада 2011 року у справі за позовом Ірпінського міжрайонного управління водного господарства до ОСОБА_2 про виселення.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2011 року Ірпінське міжрайонне управління водного господарства звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про виселення із кімнати АДРЕСА_2 посилаючись на те, що вказана кімната була надана відповідачці на підставі договору від 8 червня 2006 року строком на 1 рік. Дія договору могла бути продовжена за заявою ОСОБА_2, але остання із такими заявами до позивача не зверталась. Після закінчення терміну дії договору відповідач добровільно із гуртожитку не виселяється, на пропозиції позивача звільнити кімнату не реагує. На час звернення до суду з даним позовом відповідач у гуртожитку не зареєстрована, у трудових відносинах із підприємством не перебуває. Позивач просив виселити ОСОБА_2 із кімнати АДРЕСА_2 без надання іншого житла.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 3 листопада 2011 року у задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі Ірпінське міжрайонне управління водного господарства ставить питання про скасування судового рішення, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Судове рішення не відповідає цим вимогам.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 є одинокою особою, разом з якою проживає неповнолітня дитина, а тому відповідно до ст. 125 ЖК України її не може бути виселено без надання іншого жилого приміщення.

Проте з таким висновком суду повністю погодитися не можна.

Судом встановлено, що Ірпінське міжрайонне управління водного господарства та ОСОБА_2 Уклали Договір на проживання в гуртожитку №17 від 8 червня 2006 року, згідно якого позивач передав, а відповідач ОСОБА_2 як користувач прийняла у тимчасове володіння кімнату АДРЕСА_2 терміном на 1 рік з моменту його підписання. (а. с. 5).

29 вересня 1997 року відповідач була прийнята на посаду диспетчера Ірпінського управління меліоративних систем і водного господарства і наказом № 37к від 19 липня 2006 року звільнена з роботи з власним бажанням.

На час розгляду справив відповідач проживає у спірній кімнаті та сплачує комунальні послуги.

Разом із нею проживає її неповнолітня дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

26 березня 2004 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 розірвано ( а.с. 55).

Відповідно до ст. 125 ЖК України без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у ст. 124 цього Кодексу, не може бути виселено одиноких осіб з неповнолітніми дітьми, які проживають разом з ними.

Відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам" одинока особа - особа, яка не має працездатних родичів, зобов'язаних за законом її утримувати.

Одинокою матір'ю (одиноким батьком) вважається особа, яка

відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" має право на призначення допомоги на дітей одиноким матерям, крім вдів та вдівців з дітьми, матерів (батьків) дітей у разі смерті одного з батьків, шлюб між якими було розірвано до дня смерті (Порядок надання

державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства фінансів України 30 квітня 2002 року № 226/293/169).

Згідно зі ст. 18-1 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі

матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у

свідоцтві про народження дитини (рішенні про усиновлення дитини)

відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір)

проведено в установленому порядку державним органом реєстрації

актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача)

дитини.

Ураховуючи наведене, суд не врахував, що відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, та в рішенні не зазначив, чому вважає ОСОБА_2 одинокою особою, яка не може бути виселена без надання іншого жилого приміщення.

Також суд не дав оцінки тому, що відповідач має право на користування іншим житлом, а саме АДРЕСА_1, в якому вона і її дочка зареєстровані.

Крім того, суд не врахував також того, що відповідно до ст.ст. 128, 129 ЖК України єдиною підставою для вселення в гуртожиток є спеціальний ордер, що видається на підставі спільного рішення адміністрації установи та профспілкового комітету.

Між сторонами був укладений договір найму кімнати. Разом із тим матеріали справи не містять ні спільного рішення адміністрації підприємства та профспілкового комітету про надання цієї кімнати відповідачу, ні даних про видачу їй спеціального ордеру. Таким чином поза увагою суду залишилось те, що відповідач була вселена у гуртожиток без дотримання встановленого порядку, а тому на неї не можуть розповсюджуватись гарантії, встановлені ст. 125 ЖК України.

За таких обставин ухвалене у справі судове рішення вважати обґрунтованими немає підстав. Таке рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 309 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Ірпінського міжрайонного управління водного господарства задовольнити .

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 3 листопада 2011 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов Ірпінського міжрайонного управління водного господарства задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 із кімнати АДРЕСА_2 без надання іншого жилого приміщення.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.