РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2012 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді - Великохацької В.В.

при секретарі: - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу по договору позики,

В С Т А Н О В И В:

05.04.2012 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу по договору позики. Позивач обгрунтовує свої позовні вимоги наступним.

11.09.2008 року вона уклала з відповідачем по справі ОСОБА_3 договір позики, за яким відповідач взяв у неї в борг гроші в сумі 78 000 доларів США для особистих потреб. ОСОБА_3 обіцяв повернути кошти протягом року, однак по закінченню зазначеного строку відповідач борг так і не повернув.

Враховуючи вище викладене та з посиланням на ст. ст. 533, 625, 629, 1046-1050 ЦК України та умови договору позики просила стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 124 736 доларів 94 центи США, що складається з суми позики 78 000 доларів США; процентів на рівні облікової ставки НБУ у розмірі 26 098 доларів 48 центів; інфляційні втрати в сумі 14 682 долара 68 центів та 3% річних від простроченої суми у розмірі 5 955 доларів 78 центів, а також судові витрати по справі у розмірі 3 219 грн. 00 коп.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позов підтримала та просила суд його задовольнити, з тих підстав, що у ньому викладені.

Представник позивача ОСОБА_4 повністю підтримав позов та просив його задовольнити, оскільки позов законний та обгрунтований

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, пояснював, що договір позики між сторонами не укладався, гроші дійсно відповідач брав у позивача для вирішення питань її зятя ОСОБА_6 і був лише посередником при передачі грошових коштів, а коли його попросили повернути кошти, які він брав, він їх повернув в повному обсязі ОСОБА_6 на початку жовтня 2008 року в присутності свідка ОСОБА_7 Під час повернення грошей відповідач попросив, щоб ОСОБА_6 повернув йому розписку, на що останній повідомив, що ОСОБА_2 загубила розписку. Крім того, заперечував стосовно стягнення відсотків за користування та застосування штрафних санкцій на підставі ст. 1048 ЦК України. Тому просив відмовити в задоволені даного позову.

Відповідач по справі в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду даної справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи міститься копія судової повістки (а.с.89). Про причини неявки суд не повідомив, доказів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання на 28.11.2012 року суду не надав. Суд, вважає за мажливе розглянути справу у відсутності відповідача.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засідані показав, що є зятем позивача ОСОБА_2 та саме він познайомив свого знайомого ОСОБА_3 з позивачем. 11.09.2008 року він був присутній коли ОСОБА_3 брав у борг гроші в сумі 78 000 доларів США у його тещі ОСОБА_2 ОСОБА_3 власноручно писав розписку та обіцяв повернути кошти напротязі одного року, однак досі він їх не повернув. Крім того, на питання суду зазначив, що відповідач йому ніяких коштів не повертав і не передавав.

Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.09.2008 року позивач уклала з відповідачем по справі ОСОБА_3 договір позики, за яким відповідач взяв у неї в борг гроші в сумі 78 000 доларів США для особистих потреб. Даний правочин сторонами був укладений в письмовій формі, в якому вказана дата та сума позики (а.с.5).

Суд не бере до уваги заперечення представника відповідача в яких він посилається на повернення грошових коштів, оскільки відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доводи представника відповідача щодо невизнання позову спростовуються доказами по справі. Так, з матеріалів справи вбачається, що між сторонами був укладений договір позики на підтвердження чого була написана розписка відповідачем (а.с. 5), в якій викладені всі суттєві умови договору. Факт укладення будь-якого іншого договору не підтверджено стороною відповідача. Доказів на яких грунтуються заперечення, у порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України, представником відповідача надано не було.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

У відповідності до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Законодавство України не передбачає нарахування інфляційних втрат на грошові кошти в іноземній валюті. Тому вимога про стягнення інфляційних втрат є безпідставною. Позивач також просить стягнути з відповідача проценти на рівні облікової ставки НБУ в розмірі 26 098,48 доларів США. Однак ця вимога також не підлягає задоволенню з вищезазначених підстав. Крім того, сторони у письмовій розписці можливість стягнення процентів не передбачили.

На підставі ст. 625 ЦК України у звязку з порушенням грошового зобовязання суд також стягує з відповідача на користь позивача суму боргу з урахуванням 3% річних з простроченої суми.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за договором позики з відповідача на користь позивача підлягають частковому задоволенню, оскільки позика була надана в доларах США, то стягнення заборгованості за договором судом проводиться за курсом Національного банку України на день ухвалення рішення, станом на 17 грудня 2012 року, (100 доларів США = 799,3 гривні), тобто заборгованість відповідача перед позивачем складається з суми позики у розмірі 78 000 доларів США та 3% річних у розмірі 5 955,78; складає 83 955,78 доларів США (83 955,78 х 7,99 гривень = 670 806,68 гривень) дорівнює 670 806,68 (шістсот сімдесят тисяч вісімсот шість гривень 68 копійок) гривень

Суд приходить до висновку, що порушення відповідачем умов договору позики та факт неповернення позивачу грошових коштів порушують її майнові права, які підлягають захисту в судовому порядку.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача грошової суми в розмірі 670 806 грн. 68 коп.

На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, які підтверджені документально у розмірі 3 219 гривень 00 копійок. (а.с.1).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 58, 59, 60, 209, 211-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 524, 533, 612, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу по договору позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який проживає за адресою: 73027, АДРЕСА_1, та зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_1 (гурт.) на користь ОСОБА_2 яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, грошові кошти за договором позики від 11.09.2008 року в сумі 83 955,78 (вісімдесят три тисячі девятсот пятдесят пять доларів 78 центів) доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день винесення судового рішення складає 670 806,68 гривень (шістсот сімдесят тисяч вісімсот шість гривень 68 копійок), яка складається з: 78 000 (сімдесят вісім тисяч) доларів США - розміру позики; та 3% річних від простроченої суми у розмірі 5 955,78 (пять тисяч девятсот пятдесят пять доларів 78 центів) доларів США, а також судові витрати по справі у розмірі 3 219 (три тисячі двісті девятнадцять) грн. 00 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.В. Великохацька

18.12.2012 Справа № 2605/6198/12