АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2012 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Городничої В.С.

суддів - Глущенко Н.Г., Баранніка О.П.

при секретарі - Біленькій О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2011 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачів, в обґрунтування якого посилався на те, що відповідно до укладеного між банком та ОСОБА_2 30 березня 2007 року кредитного договору № DNHLGA00000689, остання отримала кредит у вигляді невідновлюваної кредитної лінії в розмірі 400 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,24% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення до 30 березня 2010 року. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за вказаним кредитним договором, 12 січня 2009 року між позивачем та ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» було укладено договір поруки №467, відповідно до якого останнє взяло на себе зобов'язання за виконання обов'язків по договору тільки у загальному розмірі 200 грн. Відповідачка своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 13 липня 2009 року виникла заборгованість в розмірі 435 203,02 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 3 318 161,91 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 394414,17 доларів США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 19181,06 доларів США; пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в розмірі 21607,79 доларів США; просив стягнути з відповідачки вищезазначену суму заборгованості.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2011 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DNHLGA00000689 від 30 березня 2007 року станом на 13 липня 2009 року у розмірі 3 318 161 грн. 91 коп. та вирішено питання про розподіл судових витрат; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідачка просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи /а.с. 98-99/.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 30 березня 2007 року кредитного договору № DNHLGA00000689 остання отримала кредит у вигляді невідновлюваної кредитної лінії в розмірі 400 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,24% річних на суму задишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення до 30 березня 2010 року.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, 12 січня 2009 року між позивачем та ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» було укладено договір поруки №467, відповідно до якого останнє взяло на себе зобов'язання за виконання обов'язків по договору в розмірі 200 грн.

Відповідно до умов кредитного договору позичальник ОСОБА_2 повинна була в порядку та в строки, встановлені договором, повертати кредитні кошти, достатні для погашення суми кредиту, заборгованості за відсотками та винагороди. Оскільки відповідачка належним чином не виконувала своїх обов'язків, станом на 13 липня 2009 року виникла заборгованість в розмірі 435 203,02 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 3318161,91 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 394414,17 доларів США; заборгованості по відсоткам користування кредитом в розмірі 19181,06 доларів США; пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в розмірі 21607,79 доларів США.

Як вбачається з наданої позивачем довідки, на день винесення рішення, тобто на 18 січня 2011 року заборгованість відповідачки перед банком не зменшилася, а навпаки зросла та складає 1046917,49 доларів США, в тому числі, є прострочена заборгованість по кредиту 374414,17 доларів США та відсоткам 133912,94 доларів США.

Проте, в розрахунках ціни позову (судових витрат) суд врахував саме первісну ціну позову, оскільки на день винесення рішення банк позовні вимоги не уточнював.

З урахуванням викладеного, з огляду на те, що відповідачка не виконала належним чином взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, має значну суму заборгованості за договором, в тому числі прострочену по сплаті кредиту та відсотків, суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, при винесені рішення, суд вірно враховував письмову заяву відповідачки ОСОБА_2 від 18 січня 2011року, в якій вона позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості за кредитним договором станом на 13 липня 2009 року визнала, а отже відповідно до положень ст. 61 ЦПК України обставини, які визнані стороною по справі, не потребують доказування судом.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, правильно встановив вищезазначені обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, і згідно вимог ст.ст.526,530,610,1054 ЦК України, ухвалив законне рішення. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями самих сторін.

Приведені в апеляційній скарзі доводи відповідачки не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з цього часу.

СУДДІ: