АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________
Провадження № 22ц/2090/7368/12
Справа № 2-1777/2011р. Головуючий 1 інстанції Гайдук Л.П.
Категорія:договірні Доповідач: Колтунова А.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Колтунової А.І.,

суддів Гальянової І.Г., Костенко Т.М.,

при секретарі Моторній Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові апеляційну скаргу представника філії «Слобожанське РУ» Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_1 та Кредит»- ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 24 вересня 2012 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_1 та кредит»до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

18 листопада 2010 року публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 та Кредит»(далі ПАТ «ОСОБА_1 фінанси та Кредит») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Позивач посилається на ті обставини, що між ОСОБА_3 та ВАТ «Банк «ОСОБА_1 та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «ОСОБА_1 та кредит»був укладений кредитний договір № М-288-07-ФО від 02 листопада 2007 року, у відповідності з яким ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 50 000,00 грн., з оплатою за процентною ставкою 23% річних із строком користування до 02 листопада 2009 року.

Згідно з умовами договору ОСОБА_3 зобовязалась у встановлений договором строк повернути кредитні кошти і сплатити проценти за користування ними та комісійну винагороду.

Сплату кредиту та процентів за користування наданим кредитом та комісійної нагороди ОСОБА_3 повинна була здійснювати на умовах і в порядку, відповідно до п.п. 2.1, 3.2, 3.3, 4.1. 4.5, 4.7, 4.8 кредитного договору та Графіка погашення заборгованості.

В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_3 за вищевказаним кредитним договором були укладені два договори поруки № М 288/1 -07-П та № М 288/2-07-П, між позивачем та ОСОБА_4, а також ОСОБА_5 відповідно до яких ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Разом з тим, ОСОБА_3 було порушено зобовязання стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитом процентів.

Внаслідок чого, виникла прострочена заборгованість, яка на день звернення до суду склала: 27 813,85 заборгованість за кредитом; 10 828,84 заборгованість за процентами; 140 307,48 пеня за прострочення сплати кредиту; 34 875,37 пеня за прострочення погашення процентів; 736,11 страхова заборгованість по процентам, всього на суму 214 561,65 грн.

Вказану суму заборгованості позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги визнала у сумі основного боргу та заборгованості по процентам у розмірі 5 295,57 грн.

В іншій частині вважала позовні вимоги необґрунтованими.

Представник відповідача ОСОБА_5 позовні вимоги не визнав, посилаючись на ті обставини, що в установлені законом строки вимоги по погашенню заборгованості за кредитом до нього предявлено не було.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 24 вересня 2012 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 та кредит»до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 та кредит»заборгованість за кредитним договором 27 813,85 грн., заборгованість за відсотками 10 828,84 грн., строкову заборгованість за процентами 736,11 грн., пеню за прострочення погашення кредиту 20 000 грн., пеню за прострочення погашення процентів 5000 гривень, судовий збір у розмірі 643 грн. та 120 гривень витрати на інформаційно технічне забезпечення.

В задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5 заборгованості відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк «ОСОБА_1 та Кредит»просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким їх позовні вимоги щодо солідарного стягнення заборгованості з ОСОБА_3, ОСОБА_4, та ОСОБА_5 задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Висновки суду першої інстанції відносно того, що вимоги до поручителя про відшкодування шкоди були предявлені після закінчення перебігу строку з дня настання строку виконання основного зобовязання, спростовуються доказами, що містяться в матеріалах справи. Крім того, судом необґрунтовано, у порушення ч.1 ст. 624 ЦК України, був зменшений розмір неустойки.

В суді апеляційної інстанції представник ПАТ «Банк «ОСОБА_1 та Кредит»підтримував апеляційну скаргу.

Представники ОСОБА_3, та ОСОБА_5 проти задоволення апеляційної скарги заперечували, ОСОБА_4 в судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги і зменшуючи розмір неустойки, який підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОСОБА_1 та кредит»суд першої інстанції виходив із того, що розмір пені за прострочення погашення кредиту та процентів значно перевищує розмір основного боргу, у звязку з чим у відповідності з ч. 3 ст. 551 ЦК України є правові підстави для зменшення розміру пені за прострочення погашення кредиту з 140 307, 48 грн. до 20 000, 00 грн., за прострочення погашення процентів з 34 875,37 до 5 000, 00 грн.

Колегія суддів погоджується з даними висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають зібраним по справі доказам, вимогам ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами і не оспорюється сторонами, що 17 липня 2007 року між ВАТ «Банк «ОСОБА_1 та кредит»в особі Філії «Слобожанське РУ»був укладений кредитний договір № М 288-07-ФО, відповідно до якого ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 50 000,00 грн., строком користування до 02 листопада 2009 року із сплатою 23 % річних (а.с. 15-19).

03 квітня 2008 року були внесені зміни до вищевказаного кредитного договору, у відповідності з яким встановлений Графік зниження розміру заборгованості (а.с. 20 - 22).

Разом з тим, обовязки щодо погашення заборгованості та строки, передбачені змінами до кредитного договору, ОСОБА_3 порушувала, що підтверджується розрахунком суми заборгованості (а.с. 6-7).

Із предявленого розрахунку вбачається, що сума заборгованості за кредитом складає 27 813, 85 грн., за процентами 10 828, 84 грн., строкова заборгованість за процентами 736,11 грн., пеня за прострочення погашення кредиту 140 307, 48 грн., пеня за прострочення погашення процентів 34 875,37 грн.

В суд апеляційної інстанції представник позивача предявив уточнений розрахунок в частині розміру пені за прострочення погашення кредиту та за прострочення погашення процентів, вказав, що вона складає відповідно 101 520, 55 грн. та 28 603, 93 грн. (замість вищезазначених 140 307,48 грн. та 34 875,37 грн.,) а вся сума заборгованості складає 169 389,35 грн.

У відповідності з вимогами ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що були правові підстави у суду першої інстанції для зниження розміру неустойки.

У звязку з чим, колегія суддів не вбачає правових підстав для скасування рішення суду в указаній частині.

Що стосується рішення суду в частині відмови в задоволенні позову про стягнення суми заборгованості з поручителів, то колегія суддів вважає, що рішення суду в указаній частині ухвалене з порушенням норм матеріального права, а саме ч.4 ст. 559, ч.2 ст. 251 та ч.2 ст. 252 ЦК України.

Згідно із ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

У відповідності з роз»ясненнями, які містяться в пункті 24 постанови Пленуму

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобовязання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, мясцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Із матеріалів справи вбачається, що право на повернення кредиту достроково у позивача виникло з моменту істотного порушення ОСОБА_3 обовязків по погашенню кредиту та процентів за користування ним.

Першочергові вимоги про дострокове погашення кредиту було направлено ОСОБА_3 - 27 листопада 2008 року (а.с. 36).

Таким чином, колегія суддів вважає, що з вказаного часу у ПАТ «Банк «ОСОБА_1 та кредит»виникло право на предявлення вимоги до поручителів щодо виконання обовязків по кредитному договору, укладеному з ОСОБА_3, хоча строк дії кредитного договору закінчувався 02 листопада 2009 року (а.с. 3, 15 -19).

Висновки суду першої інстанції відносно того, що на протязі шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання вимог до поручителів надані не були, спростовуються доказами, що містяться в матеріалах справи.

Так, в матеріалах справи є ксерокопія листів про направлення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вимог по виконанню зобовязань по кредитному договору, укладеному з ВАТ «Банк «ОСОБА_1 та кредит»30 січня 2009 року (а.с. 38, 170, 172).

Крім того, в суд апеляційної інстанції позивачем надані докази, що підтверджують, направлення повторних вимог ОСОБА_5 - 14 квітня 2009 року № 10015/4185 від 14 квітня 2009 року, які згідно повідомлення про вручення поштового відправлення були їм отримані 05 травня 2009 року (а.с. 168-169).

ОСОБА_4 повідомлення про усунення порушень умов кредитного договору позивачем направлялось за адресою вказаною в договорі поруки: АДРЕСА_1 (а.с. 171-172). Других відомостей про зміну місця проживання ОСОБА_4 банку не надавав.

У звязку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що в визначений частині 4 статті 559 ЦК України шестимісячний строк від дня настання строку виконання основного зобовязання поручителем було предявлено кредитором вимога про солідарне виконання зобовязання з боржником.

Доводи представника ОСОБА_6 відносно того, що дані вимоги ПАТ «Банк «ОСОБА_1 та кредит»її довірителем ОСОБА_5 не були отримані, спростовуються доказами, що містяться в матеріалах справи, які підтверджують факт отримання їм листа претензії (а.с. 34, 168).

Вважає необґрунтованим колегія суддів і посилання представника ОСОБА_5 на той факт, що докази про вручення ОСОБА_5 претензії про виконання обовязків по кредитному договору, були надані позивачем лише в суд апеляційної інстанції, у звязку з чим не можуть бути взяті до уваги судом апеляційної інстанції, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки в суд першої інстанції було предявлено копію листа №10015/1180 від 30 січня 2009 року про направлення його поручителям (а.с 34).

Разом з тим, суд першої інстанції належним чином дані обставини по справі не дослідив, належної оцінки при розгляді справи їм не надав.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в указаній частині на підставі пунктів 3,4 ч.1 статті 309 ЦПК України підлягає скасуванню.

При ухваленні нового рішення колегія суддів виходить із того, що у відповідності з вимогами ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Таким чином, оскільки боржник ОСОБА_3 не виконала обовязок по кредитному договору № М-22-07-ФО від 02 листопада 2007 року, то заборгованість підлягає стягненню з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в солідарному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 530, 554, ч.4 ст. 559 ЦК України, ст. ст. 303, 304, п.3 ч. 1 ст. 307, п.п. 3,4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч.2 ст. 314, ст. 316, ст. 317, ст. 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника філії «Слобожанське РУ»Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_1 та Кредит»- ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2012 року змінити, скасувавши його в частині відмови у задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_1 та кредит»про стягнення заборгованості за кредитом солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором 27813,85 грн., заборгованість за відсотками 10828,84 грн., строкову заборгованість за процентами 736,11 грн., пеню за прострочення погашення кредиту 20 000,00 грн., пеню за погашення процентів 5 000,00 грн. на користь публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_1 та кредит».

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_1 та кредит»судовий збір по 136,00 грн., та по 40 000,00 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2012 року залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий

Судді: