Справа № 2515/7484/2012 Провадження № 22-ц/2590/2871/2012 Головуючий у I інстанції Ченцова С. М.
Категорія цивільна Доповідач - Лакіза Г. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2012 року
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:відповідача ОСОБА_5, прокурора Кравченко А.А., представника позивача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 липня 2012 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальність фірми „ТехНова до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за теплопостачання,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 липня 2012 року, яким задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальність фірми „ТехНова та стягнуто з ОСОБА_5 на користь вказаного Товариства заборгованість за теплопостачання в сумі 5421 грн. 83 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач ОСОБА_5 має пільгу на оплату комунальних послуг в розмірі 50%, не сплачує послуги з теплопостачання з 01.10.2008 року, внаслідок чого станом на 01.04.2012 року виникла заборгованість в сумі 5459 грн. 47 коп., але з урахуванням строку позовної давності позивач зменшив розмір позовних вимог, і місцевий суд визначився, що позовні вимоги підлягають задоволенню за період з 01.11.2008 року по 01.04.2012 року в сумі 5421 грн. 83 коп.

Згідно з доводами апеляційної скарги, при винесенні зазначеного рішення суд першої інстанції не взяв до уваги, що вона є вдовою інваліда 2 групи ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС, а тому має право на пільги, передбачені ст..13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, зокрема, на 100% знижку плати за користування комунальними послугами. Крім того, суд з врахуванням ст.ст.256-257 ЦК України повинен був на підставі її заяви застосувати строки позовної давності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_5, прокурора Кравченко А.А., яка представляла інтереси відповідача, представника позивача ОСОБА_6,, перевіривши та дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що відповідач ОСОБА_5 у спірний період зареєстрована та проживає одна в ІНФОРМАЦІЯ_1.

З матеріалів справи вбачається, що чоловік відповідачки ОСОБА_5 - ОСОБА_7 був інвалідом 2 групи внаслідок захворювання, повязаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.15). До дня смерті 28.05.2004 року він був зареєстрований і проживав разом з ОСОБА_5 за вказаною вище адресою (а.с.29). Відповідно до п.9 ч.2 ст.7 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, ОСОБА_7 належав до кола осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, повязаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, а тому за життя він мав 100-процентну знижку плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання на підставі п.5 ч.1 ст.13 цього ж Закону.

Після смерті ОСОБА_7 його дружина ОСОБА_5 втратила право на 100-процентну знижку плати за користування комунальними послугами, оскільки передбачені статтею 13 Закону пільги надаються лише інвалідам війни та прирівняним до них особам, перерахованим у статті 7 Закону, а відповідачка ОСОБА_5 не має статусу інваліда війни та не належить до кола осіб, зазначених у статті 7 Закону як особи, прирівняні до інвалідів війни.

Згідно посвідчення та його дубліката, ОСОБА_5 має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих ветеранів війни (а.с.27,50), а тому відповідно до статті 10 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту вона належить до кола осіб, на яких поширюється чинність цього Закону.

Пільги особам, на яких поширюється чинність Закону „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, визначені у статті 15 Закону.

Згідно п.5 ч.1 ст.15 названого вище Закону, ОСОБА_5 має право на 50-процентну знижку плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання; при цьому площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сімю.

З врахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що вона має 100-процентну знижку плати за користування комунальними послугами, є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги щодо незастосування судом першої інстанції строку позовної давності, також не можна визнати обґрунтованими, зважаючи на таке.

Відповідач вважає, що строк позовної давності належить обчислювати за три роки до звернення ТОВ „Фірма ТехНова до суду з позовом 28 травня 2012 року.

З матеріалів справи вбачається, що за заявою ТОВ „Фірма ТехНова Новозаводським районним судом м. Чернігова 28.10.2011 року був виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_5 4215 грн.73 коп. заборгованості за послуги з теплопостачання, але на підставі заяви ОСОБА_5 про скасування судового наказу з посиланням на те, що вона має 100% знижку на оплату комунальних послуг та що заявлена сума виходить за межі строку позовної давності, ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 березня 2012 року судовий наказ був скасований (а.с.5). Після цього ТОВ „Фірма ТехНова звернулось до суду з позовом 28 травня 2012 року (а.с.2).

Зважаючи на наведене вище та враховуючи положення ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України про те, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, належить вважати, що стягнення заборгованості за період з 01.11.2008 року по 01.04.2012 року визначено з врахуванням положень закону щодо застосування строку позовної давності.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 липня 2012 року.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 липня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: