ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2012 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Чернов Д. Є.

при секретарі Радзівон С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ірпінського міського суду при судовому розгляді цивільну справу за позовом ТОВ Укррост ЛТДдо ОСОБА_1 про повернення майна, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю Укррост ЛТДта ОСОБА_1 (далі-Відповідач) 30.10.2011 року було укладено договір відповідального зберігання № 361 (далі-договір) відповідно до умов якого Відповідач прийняв обовязок зберігати та повернути у схоронності майно зазначене в акті приймання-передачі №1 від 30.10.2011 року, що є невід'ємною частиною Договору Позивачу. Пунктом 2.1.8 Договору передбачено обов'язок Відповідача на першу вимогу Позивача повернути майно передане на зберігання, навіть якщо строк зберігання зазначений в Договорі не закінчився. 16 березня 2012 року Відповідачу було направлено листа №24/12 з вимогою на виконання пункту 2.1.8. Договору повернути майно, що знаходиться у нього на зберіганні. Але відповіді на даний лист Позивач так і не отримав. Листом №23/12 від 16 березня 2012 року Відповідача було повідомлено про розірвання Договору з 10 квітня 2012 року. Таким чином, на сьогоднішній день склалися обставини, за яких Відповідач безпідставно та протиправно заволодів майном Позивача. В ході тривалих переговорів між посадовими особами Позивача та Відповідачем, щодо повернення майна, останній відмовляється повернути майно, передане йому на зберігання. Право власності Позивача на майно передане Відповідачу за Договором підтверджується видатковими накладними, що підтверджують факт придбання Позивачем товару у третіх осіб.

В звязку з вищевикладеним просили зобов'язати Відповідача повернути Товариству з обмеженою відповідальністю Укррост ЛТДз незаконного володіння майно в комплектності згідно з актом приймання - передачі №1 від 30.10.2011 року, яке було передане йому на зберігання за договором відповідального зберігання № 361 від 30.10.2011 року та стягнути на їх користь з Відповідача судові витрати.

В судове засіданні представник позивача зявився, позов підтримав в повному обсязі, просив його задоволити.

Представники Відповідача в судове засідання зявилися, позов не визнали в повному обсязі, просили відмовити в його задоволені.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю Укррост ЛТДта ОСОБА_1 30.10.2011 року було укладено договір відповідального зберігання № 361 відповідно до умов якого Відповідач прийняв обовязок зберігати та повернути у схоронності майно зазначене в акті приймання-передачі №1 від 30 жовтня 2011 року, що є невід'ємною частиною Договору Позивачу (а.с.5-14). Однак, відповідно до висновку спеціаліста ПП Науково-дослідна лабораторія судових експертиз№ 253 від 12.10.2012 року в акті прийому передачі № 1 від 30.10.2011 року є зміни першочергового змісту документа, внесені шляхом зміни останньої, шостої сторінки документа. Перші пять сторінок документа і шоста сторінка надруковані за допомогою знакосинтезуючого друкуючого пристрою з різних компютерних наборів (електронних файлів) і мають різні джерела походження. За таких умов, суд приходить до висновку, що договір відповідального зберігання № 361 між сторонами не укладався, матеріальні цінності відповідно до нього не передавалися позивачем і не отримувалися відповідачем, та що він сфальсифікованим Позивачем. Крім того, до суду надано нотаріально завірені заяви директора Товариства з обмеженою відповідальністю Укррост - ОСОБА_2 та ОСОБА_1, якими вони засвідчують той факт, що акт приймання-передачі №1 від 30.10.2011 року вони не підписували, будівельних матеріалів та товарів на загальну суму 2 231 234,80 грн., що перелічені в акті, не передавали і не отримували, а сам Акт підробка, а в якості останньої сторінки Акту використана сторінка з іншого документа.

Крім того, суд критично ставиться на посилання позивача, що Відповідач безпідставно та протиправно заволодів майном Позивача, оскільки видаткові накладні, що підтверджують факт придбання Позивачем товару у третіх осіб (а.с.19-71), видані через півтора місяці після укладення договору відповідального зберігання. Таким чином, станом на 30.11.2011 року на балансі Позивача вказані матеріальні цінності були відсутні, і відповідно, не могли бути передані на відповідальне зберігання Відповідачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ч.ч.1, 2 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Згідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Оскільки в судовому засіданні, було встановлено, що сторони не підписували акт № 1 прийому-передачі, від 30.10.2011, висновок спеціаліста підтвердив той факт, що в ньому є зміни першочергового змісту документа, станом на 30.11.2011 року на балансі Позивача вказані матеріальні цінності були відсутні, і відповідно не могли бути передані на відповідальне зберігання Відповідачу, за таких умов суд відмовляє в задоволенні позову.

Наведені вище обставини стверджуються копією договору відповідального зберігання № 361 від 30.10.2011 р., актом приймання-передачі № 1 від 30.10.2011 р., видатковими накладними, висновком спеціаліста № 253 від 12.10.2012 року та іншими матеріалами справи.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст. ст. 387, 936 ЦК України, керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 15, 30, 57, 58, 60, 61, 64, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Відмовити в позові повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_3