Справа № 22-ц-198/12 Головуючий у 1 інстанції: Гуменна Н. М.
Провадження № 22-ц/1390/198/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів Шашкіної С.А., Федоришина А.В.

з участю секретаря Кубішин І.В..

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 і ОСОБА_5 на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 26 серпня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Славської селищної ради Сколівського району Львівської області, ОСОБА_5 про визнання права власності; позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, Славської селищної ради про визнання права власності,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок № 83 на вулиці Шевченка в селищі Славське Сколівського району Львівської області в порядку спадкування за заповітом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що спірний будинок належав на праві власності ОСОБА_6 Він склав заповіт на користь племінника - ОСОБА_7 9 квітня 2002 року ОСОБА_6 помер і в будинку залишився проживати ОСОБА_7, який прийняв спадщину після смерті спадкодавця, однак не оформив свідоцтво про право власності. ОСОБА_7 склав заповіт, згідно якого заповів їй все належне йому майно. 17 червня 2007 року ОСОБА_7М, помер. В нотаріальній конторі їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7, оскільки правовстановлюючий документ на спірний будинок на імя ОСОБА_7 відсутній. Просить задовольнити її позов.

ОСОБА_5ошинець 1.1. звернувся з позовом про скасування свідоцтва про право власності на спірний будинок, виданого ОСОБА_2 та анулювання запису про реєстрацію права власності на спірний будинок, визнання за ним права власності на вказаний будинок. Свої вимоги мотивує тим, що спірний будинок повинен належати йому з таких підстав: будинок по вул. Шевченка, 83 був збудований ОСОБА_8 Факт проживання ОСОБА_8 в спірному будинку підтверджується: записами в будинковій книзі, відмітками у паспорті. 9 лютого 2009 р. ОСОБА_8 склав заповіт, яким заповів своє майно йому. Вважає, що ОСОБА_2 незаконно заволоділа будинком. Рішення Сколівського районного суду від 20 вересня 2007 року, яким за ОСОБА_2 визнано право власності на спірний будинок, скасоване Апеляційним судом Львівської області. Просить задовольнити його позов.

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 26 серпня 2010 року у задоволенні позовів відмовлено.

Рішення оскаржили ОСОБА_2 і ОСОБА_5

ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення в частині відмови у задоволенні її позовних вимог, просить рішення скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову. Вказує, що є спадкоємцем ОСОБА_7 за заповітом. Спірний будинок ОСОБА_7 успадкував за заповітом після смерті ОСОБА_6 Вона не може оформити право власності за відсутності правовстановлюючих документів про належність будинку ОСОБА_7 як спадкодавцю.

ОСОБА_5 у своїй апеляційній скарзі просить рішення суду в частині відмови у задоволенні його позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позову. Вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права при неповно зясованих обставинах справи. Зазначає, що власником спірного будинку був ОСОБА_8В, який склав заповіт на належне йому майно на час смерті в його (ОСОБА_5І.) користь. ОСОБА_2 незаконно заволоділа будинком на підставі рішення суду, яке скасоване.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_5 слід відхилити, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Прийняте у справі судом першої інстанції рішення в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 даним вимогам не відповідає.

Встановлено, що спір виник щодо права власності на житловий будинок № 83 на вулиці Шевченка у селищі Славське Сколівського району Львівської області.

Відповідно до дозволу № 62 ОСОБА_6 надано дозвіл на будівництво житлового будинку у с.Славське із закінченням будівництва до 1 липня 1957 року (т.2 а.с.82). Із матеріалів інвентаризаційної справи вбачається, що будинок побудований у 1958 році (т.1 а.с.54).

Рішенням виконавчого комітету Славської селищної ради № 1/41 від 13 січня 1962 року за ОСОБА_6 визнано право власності на будиноковолодіння № 79 на вулиці Шевченка у цьому селищі. (т.2 а.с.83,84).

З інформації Стрийського міжрайонного бюро технічної інвентаризації від 5 січня 2009 року вбачається, що згідно даних технічного архіву будинок № 83 на вулиці Шевченка в селищі Славське на підставі рішення № 1/41 від 13 січня 1962 року мав № 79, на підставі рішення Славської селищної ради від 11 грудня 1968 року йому присвоєно номер 69 (т.1 а.с.112).

ОСОБА_6 4 січня 1997 року склав заповіт, яким заповів все належне йому на час смерті майно, ОСОБА_7 (т.а.с.7). Відомостей про скасування або зміну цього заповіту немає. ОСОБА_6 помер 9 квітня 2002 року (т.а.с.5). Після смерті спадкодавця ОСОБА_7 до смерті проживав у спірному будинку, де був зареєстрований. ОСОБА_7 помер 17 червня 2007 року (т.1 а.с.6,119). 13 червня 2007 року ОСОБА_7 склав заповіт на все належне йому на час смерті майно в користь ОСОБА_2 Заповіт не змінено і не скасовано. (т.1 а.с.8). Відповідно до довідок селищної ради ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не мають спадкоємців першої черги (т.1 а.с.18-19).

У спірний будинок 15 травня 2008 року вселився ОСОБА_8, що вбачається з довідки № 3146 від 24 жовтня 2008 року та постанов прокуратури про відмову в порушенні кримінальної справи від 20 червня та 17 вересня 2008 року (т.1 а.с.47, 49,51-52). З довідок № 3123 23 жовтня 2008 року, №6592 від 18 грудня 2008 року, №3681 від 17 грудня 2008 року, №3661 від 15 грудня 2008 року вбачається, що ОСОБА_8 проживає у належному на праві власності його сестрі ОСОБА_9 будинку № 12 на вулиці Зарічній у селищі Славське, у спірному будинку він не зареєстрований (т.1 а.с.48,76-78). Відомості цих довідок не спростовуються копією паспорта ОСОБА_8, яка не посвідчена належним чином, де зазначено місце реєстрації: Славське, Шевченка, 69, 11 листопада 1974 року (т.1 а.с.79 зворот). Оригінал паспорта ОСОБА_8 не надано. З наявної в матеріалах справи будинкової книги, яка містить відомості щодо прописки лише ОСОБА_8, вбачається, що ОСОБА_8 був прописаний на вулиці Шевченка, 79. Другий запис у цій книзі засвідчує, що він прописаний станом на 6 червня 1968 року у Славську на вулиці Шевченка без зазначення номера будинку. Третій запис у цій книзі на штампі про прописку містить стирання з пошкодженням поверхні паперу з наступним записом по стертому про прописку ОСОБА_8 на вулиці Шевченка,83 у м.Славську. Ці виправлення не оговорені належним чином.

В матеріалах справи наявна також інша будинкова книга, яка ведеться з 1974 року.

З наявних у цій будинковій книзі відомостей вбачається, що ОСОБА_6 прописаний у 1974 році у будинку № 69 на вулиці Шевченка у с.Славське, у 1979 році у звязку із обміном паспорта проведено його перепрописку у будинку № 83 на вказаній вулиці. В цій книзі зазначено, про прописку у будинку № 69 на вулиці Шевченка у с.Славське ОСОБА_8 11 листопада 1974 року та про його виписку з цього будинку 10 січня 1980 року. З копії паспорта ОСОБА_8 вбачається, що паспорт виданий йому у 2007 році, однак відомостей у будинковій книзі про обмін паспорта немає. ОСОБА_7 прописаний у спірному будинку 24 лютого 1998 року.

Колегія суддів приходить до висновку, що з міркувань допустимості та належності доказів відомості будинкової книги, де зазначено про прописку лише ОСОБА_8, до уваги не можуть бути взяті у звязку з наявністю в цій книзі не оговорених витирань, виправлень і написів по стертому без зазначення причин таких виправлень. Також у цій книзі наявні відомості щодо прописки лише ОСОБА_8, хоч наявними у матеріалах справи доказами стверджується, що у спірному будинку були прописані та зареєстровані також інші особи. З таких же міркувань не можуть бути взяті до уваги як докази про право власності ОСОБА_8 на спірний будинок копії документів без назви і дат, що містяться на аркушах 214 і 215 тому 1, на які посилається ОСОБА_5 Ці копії належним чином не завірені, оригінали документів не надані. Зі змісту цих документів вбачається, що вони стосуються будинку на вулиці Шевченка 1918 року побудови, надання земельної ділянки ОСОБА_8 та відбудови старого будинку. Правовстановлюючі документи на такий будинок відсутні. Спірний будинок побудований у 1958 році. Правовстановлюючі документи на цей будинок видані ОСОБА_6

Прописка ОСОБА_8 у будинку № 69 (тепер - № 83) на вулиці Шевченка у с.Славсько з 11 листопада 1974 року до 10 січня 1980 року, що вбачається із будинкової книги, не свідчить про наявність у нього права власності на вказаний будинок.

9 лютого 2009 року ОСОБА_8 склав заповіт на все належне йому на час смерті майно в користь ОСОБА_5 (т.1 а.с.115). 10 лютого 2009 року ОСОБА_8 помер (т.1 а.с.117,125). ОСОБА_5 звернувся до нотаріальної контори про прийняття спадщини, зокрема будинку у с.Славсько, після смерті ОСОБА_8 (т.1 а.с.144,145).

Доказів про те, що спірний будинок на час смерті ОСОБА_8 належав спадкодавцеві, не надано. Відтак, до складу спадкового майна ОСОБА_8 не може бути включений спірний будинок.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається таким, що виникло правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Колегія суддів виходить з того, що після смерті ОСОБА_6 9 квітня 2002 року відкрилася спадщина на належний йому на праві власності будинок № 83 на вулиці Шевченка у селищі Славське, яку прийняв ОСОБА_7, що проживав на час відкриття спадщини у цьому будинку і фактично вступив у володіння спадковим майном, а відтак, прийняв спадщину. Від спадщини він не відмовлявся та не усунений, в його користь спадкодавцем складено заповіт, інші спадкоємці, які мають право на обовязкову частку, відсутні.

Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

ОСОБА_7, який помер 17 червня 2007 року, склав заповіт в користь ОСОБА_2 Спадкоємець не могла прийняти спадщину після смерті ОСОБА_7 шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом через нотаріальну контору, оскільки ОСОБА_7 не оформив правовстановлюючих документів на спадковий будинок після смерті ОСОБА_6, хоч фактично прийняв спадщину.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, ст.3 ЦПК України кожна особа має право на звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання. До визначених законом способів судового захисту є визнання права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що за ОСОБА_2 слід визнати право власності на будинок № 83 на вулиці Шевченка у селищі Славсько в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7, який успадкував спірний будинок за заповітом після смерті ОСОБА_6

За таких обставин оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

В частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_5 оскаржуване рішення слід залишити без змін.

На підставі аналізу наявних у справі доказом судом встановлено, що ОСОБА_8 не мав правовстановлюючих документів на спірний будинок. З цих причин ОСОБА_5 не може бути власником будинку, який не входить до спадкового майна. Право власності ОСОБА_2 на спірний будинок зареєстровано на підставі рішення Сколівського районного суду Львівської області від 20 вересня 2077 року, яке скасоване Апеляційним судом Львівської області. Рішення суду є підставою для проведення реєстрації чи внесення змін до неї, що здійснюється уповноваженим на це органом.

При встановленні зазначених фактів судом першої інстанції не було порушено норм матеріального і процесуального права, рішення суду відповідає вимогам закону та обставинам справи. Висновки суду в цій частині ґрунтуються на аналізі зібраних по справі доказів.

З такими висновками суду слід погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 не спростовують висновків суду. Підстави для скасування оскаржуваного рішення в зазначеній частині відсутні, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_5 слід відхилити.

Керуючись ст. 303, п.п. 1, 2 ч.1 ст.307, ст. ст. 308, 309, ст. 313, п. 1 ч.1, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 26 серпня 2010 року в частині відмови у позові ОСОБА_2 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити. Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок № 83 на вулиці Шевченка у селищі Славське Сколівського району Львівської області.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене безпосереднього до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: