Справа №
Провадження №22-ц-3929/12
Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія26Доповідач у 2 інстанції Савченко
УХВАЛА

Іменем України

27 вересня 2012 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Іванової І.В., Білоконь О.В.,

при секретарі Соловйову А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 23 травня 2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Універсал Банкдо ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2011 року позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом, який мотивував тим, що 21 березня 2008 року між ВАТ Універсал Банк, правонаступником якого є позивач, і відповідачкою було укладено кредитний договір про використання кредитної картки Visa Classic, згідно якого банк надав відповідачці кредит на споживчі цілі в розмірі 20000 грн. строком до 31 грудня 2009 року із розрахунку 38 % річних, а відповідачка зобовязалася повернути отриманий кредит та сплатити відсотки за його користування і комісію. Вказував, що за умовами кредитного договору укладеного з відповідачкою, остання мала повертати кредит щомісячними платежами, однак не виконала цих обовязків, після закінченя терміну кредиту станом на 28 березня 2011 року має заборгованість в розмірі 35636,07 грн., з яких 18817,93 грн. - тіло кредиту, 16113,61 грн. - відсотки, плата за користування карткою 704,53 грн. Лист-вимога банку про погашення боргу від 18 лютого 2011 року залишена відповідачкою без задоволення. Просив стягнути з відповідачки на його користь борг в розмірі 35636,07 грн. та судові витрати.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 23 травня 2012 року позов задоволено в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції, стягнувши на користь позивача борг в розмірі 25027,87 грн., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов ПАТ Універсал Банк, суд обгрунтовував свої висновки тим, що відповідачка не виконала передбачених кредитним договором обовязків по поверненню кредиту і після закінчення терміну повернення кредиту має заборгованість, що у свою чергу відповідно до закону та умов кредитного договору є підставою для стягнення з відповідачки на користь банку боргу за кредитним договром в повному обсязі.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що 21 березня 2008 року між ВАТ Універсал Банк, правонаступником якого є позивач, і відповідачкою укладено кредитний договір про використання кредитної картки Visa Classic, згідно якого відповідачка отримала в банку на споживчі цілі кредит готівкою в розмірі 20000 гривень строком до 31 грудня 2009 року із розрахунку 28,8 % річних та сплатою комісійних платежів (а.с.4-9). Повернення кредиту згідно розділу 11 кредитного договору та додатку № 1 до договору передбачено шляхом внесення позичальником щомісячних платежів за кредитом і відсотками (а.с.9 зворот).

Також судом встановлено, що позичальниця ОСОБА_2 не виконувала обовязків по щомісячному поверненню кредиту, покладених на неї умовами договору, після закінчення терміну надання кредиту має заборгованість, яка станом на 28 березня 2011 року становить 35636,07 грн., з яких 18817,93 грн. - тіло кредиту, 16113,61 грн. - відсотки, плата за користування карткою 704,53 грн. (а.с.10-11). Наведене порушує права банку, які підлягають до захисту.

За таких обставин суд обгрунтовано задоволив позов і стягнув із відповідачки на користь позивача борг за кредитом в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом вимог ч.4 ст.169, ст.224 ЦПК України, що виразилося в ухваленні рішення на загальних підставах за наявності обставин для ухвалення заочного рішення, колегія суддів не приймає до уваги як необгрунтовані, поскільки проведення заочного розгляду справи можливе лише за наявності всіх пяти умов, визначених у ст. 224 ЦПК, а саме: неявки відповідача в судове засідання; належного повідомлення відповідача про час і місце судового засідання; відсутність поважних причин неявки відповідача; відсутність клопотання відповідача про розгляд справи за його відсутності; відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи.

За таких обставин неявка представника відповідача в судове засідання після оголошеної перерви, не дає підстав для ухвалення заочного рішення, оскільки останній брав участь у попередніх засіданнях, йому розяснювали його права та обовязки, він висловлював свою думку і ставлення до позовних вимог, давав пояснення.

Посилання апелянта на незаконність рішення у звязку з наявністю розбіжностей між розміром боргу вказаним у позовній заяві - 35636,07 грн. та розміром боргу, вказаним у розрахунку 33972,70 грн., суперечать матеріалам справи, з яких вбачається, що зазначений у позовній заяві розмір боргу 35636,07 грн., з яких 18817,93 грн. - тіло кредиту, 16113,61 грн.

- відсотки, плата за користування карткою 704,53 грн., повністю відповідає розрахунку боргу доданому до позову (а.с.10-11). Також цей же розмір повністю відповідає детальному розрахунку боргу, наданому банком під час розгляду справи за клопотанням відповідачки, (а.с.46-53). Апелянт помилково посилається на зазначення банком боргу за тілом кредиту в розмірі 17154,09 грн., з огляду на те, що дана сума згідно розрахунку становить розмір нарахованих до сплати відсотків, а не тіла кредиту (а.с.48).

Твердження апелянта щодо неправомірності підняття банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитом не грунтуються на вимогах закону та положеннях кредитного договору. Стаття 10561 ЦПК України, яка забороняє зміну в односторонньому порядку процентної ставки, набрала чинності в січні 2009 року. З огляду на те, що відповідно до ст.58 Конституції України закон не має зворотньої сили в часі, зміна банком процентної ставки 3 червня 2008 року з 28,8 % до 34 % не суперечитить закону, та відповідає умовам кредитного договору, який надає банку право змінити процентну ставку на власний розсуд.

Доводи апелянта про неправомірність нарахування банком відсотків після 31 грудня 2009 року, тобто після припинення дії кредитного договору, що потягло неправильне визначення суми заборгованості вцілому, суперечать приписам ст.1048 ЦК України, яка покладає на позичальника обовязок по сплаті процентів до дня повного повернення позики.

Крім того, доводи щодо неправильності розрахунку спростовуються детальним та грунтовним (по кожному періоду) розрахунком боргу, наданим банком (а.с.46-53).

З урахуванням наведеного, викладені в апеляційній скарзі доводи колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони матеріалами справи не підтверджуються, не грунтуються на вимогах закону і висновків суду про задоволення позову не спростовують.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 23 травня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий : ___________________

Судді : ___________________ ________________