Справа № 2/1416/76/2012
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

6 грудня 2012 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання кредитного договору недійсним, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2010 р. ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач вказує на те, що 22 червня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 014/08-112/64661. Згідно договору Банк надав ОСОБА_3 кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 47200,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,5 % річних. Кінцевий термін повернення кредиту 22 червня 2017 року.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальником перед банком між сторонами укладено договір іпотеки від 22 червня 2007 року, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 6 квітня 2010 року існує заборгованість перед банком в сумі 65541,93 дол. США, що еквівалентно 519419 грн. 79 коп.

Посилаючись на викладене, а також на положення ст.ст. 526, 651, 1050 ЦК України, позивач просив розірвати достроково кредитний договір № 014/08-112/64661, укладений 22 червня 2007 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 та стягнути на свою користь з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 65541,93 дол. США, що еквівалентно 519419 грн. 79 коп., а також сплачені позивачем судові витрати.

В подальшому позивач позовні вимоги уточнив, просив суд стягнути на свою користь з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 58448,31 дол. США, що еквівалентно 466814 грн. 96 коп., 407985 грн. 55 коп. пені, а всього - 874800 грн. 51 коп. заборгованості, а також сплачені позивачем судові витрати.

В липні 2011 року ОСОБА_3 подав зустрічну позовну заяву до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання кредитного договору недійсним, посилаючись на те, що зазначений договір вводить позичальника в оману, оскільки укладений з використанням нечесної підприємницької практики, внаслідок ненадання достовірної інформації про наявні форми кредитування, сукупну вартість кредиту та послуг з його оформлення, переваги та недоліки пропонованих схем кредитування, підстави зміни процентної ставки. Посилаючись на те, що умови укладеного кредитного договору є несправедливими і такими, що порушують положення Закону України «Про захист прав споживачів», просив суд визнати недійсним кредитний договір.

Ухвалою суду від 11 липня 2011 року обидва позови об'єднані в одне провадження.

В подальшому відповідач збільшив вимоги зустрічного позову, просив суд визнати кредитний договір недійсним, стягнути з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 20000 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Зустрічний позов не визнала, просила у його задоволенні відмовити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

В судовому засіданні 29 травня 2012 року представник відповідача проти позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заперечував. Посилався на те, що позивачем невірно проведено розрахунок заборгованості, в тому числі з порушенням вимог Закону нараховано пеню за прострочення виконання зобов'язань, розмір якої перевищує збитки банку. Просив суд задовольнити зустрічний позов про визнання кредитного договору недійсним.

Заслухавши пояснення представника позивача, беручи до уваги пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 22 червня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 014/08-112/64661. Згідно договору Банк надав ОСОБА_3 кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 47200,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,5 % річних (п.1.4). Кінцевий термін повернення кредиту 22 червня 2017 року.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальником перед банком між сторонами укладено договір іпотеки від 22 червня 2007 року, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог п.1.3 кредитного договору погашення кредиту здійснюється згідно графіку погашення кредиту в розмірі 1/200 від суми ліміту отриманого кредиту, погашення відсотків за користування кредитом здійснюється щомісячно

Згідно п.1.5.2 кредитного договору сторони домовились, що процентна ставка збільшується на 5 % від ставки, вказаній в п. 1.4, при настанні таких умов: невиконання позичальником будь-якої з умов цього договору, в тому числі несвоєчасного погашення кредиту та процентів за цим договором; невиконання або неналежне виконання умов договорів, які є забезпеченням зобов'язань позичальника за цим договором.

Відповідно п.5.1 кредитного договору позичальник зобов'язався здійснювати безготівковим платежем або готівкою в касу кредитора часткове погашення кредиту, сплату процентів за фактичне використання кредитних коштів.

Згідно п. 5.5 кредитного договору позичальник зобов'язався достроково здійснити повернення кредиту, процентів та інших платежів, що визначені цим договором, у разі: невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього договору та/або договору іпотеки.

Згідно п. 10.1 кредитного договору за порушення строків повернення кредитної заборгованості, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених положеннями цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення.

Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує.

Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 27 лютого 2012 року існує заборгованість перед банком, яка складається з: залишку за кредитом - 25136,00 дол. США, що еквівалентно 200756 грн.20 коп.; несплаченої заборгованості за тілом кредиту - 15668,74 дол. США, що еквівалентно 125143 грн. 09 коп., поточної заборгованості за відсотками - 180,61 дол. США,що еквівалентно 1442 грн. 50 коп., несплаченої заборгованості за відсотками - 17462,96 дол. США, що еквівалентно 139473 грн. 17 коп..

Загальними умовами виконання зобов'язань встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст..526 ЦК України).

За таких обставин суд вважає, що позов Банку про стягнення заборгованості по кредиту є обґрунтованим та на підставі ст.ст. 526, 536, 549, 553, 610, 611, ч. 2 ст. 651, 1050 ЦК України підлягає задоволенню.

З матеріалів справи слідує, що за неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором Банк в межах строку позовної давності, встановленої п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, нарахував відповідачу пеню за тілом кредиту в розмірі 194019 грн. 10 коп., та пеню за несплачені відсотки - 213966 грн. 45 коп.

В силу ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи те, що розмір неустойки перевищує розмір збитків, беручи до уваги заперечення представника відповідача, суд вважає за можливе зменшити нарахований відповідачу розмір пені з 407985 грн. 55 коп. до 45000 грн. 00 коп..

Що стосується вимог зустрічного позову, то вони задоволенню не підлягають.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 червня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 014/08-112/64661.

Будучи вільним у виборі банку та умов отримання кредиту, відповідно до положень ст..627 ЦК, позичальник погодився на укладення кредитного договору.

Відповідно до п.3 ст.3 та ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до змісту ч.1 ст.230 ЦК України правочин визнається судом недійсним, якщо одна сторона навмисно замовчує існування обставин, які мають істотне значення і можуть перешкодити вчиненню правочину.

Істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч.1 ст.638 та ст.1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Згідно з текстом укладеного між сторонами кредитного договору такі умови договором передбачено.

При укладенні зазначеного кредитного договору позивач був ознайомлений з його умовами. На момент його укладення позичальник усвідомлював, що його умови є справедливими по відношенню до нього та що перед його укладенням він отримав від банку усі необхідні документи, у тому числі і відомості про наявні форми кредитування та їх відмінності.

Зазначене відповідає положенням ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та приписам п.3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168.

Відповідно зі ст.ст. 88, 89 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст.14, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» 25136,00 дол. США, що еквівалентно 200756 грн. 20 коп., залишку за кредитом, 15668,74 дол. США, що еквівалентно 125143 грн. 09 коп., несплаченої заборгованості за кредитом, 180,61 дол. США, що еквівалентно 1442 грн. 50 коп., поточної заборгованості за відсотками, 17462,96 дол. США, що еквівалентно 139473 грн. 17 коп., несплаченої заборгованості за відсотками, 45000 грн. 00 коп. пені.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» 1700 грн. 00 коп. судового збору та 120 грн. інформаційно-технічних витрат.

В іншій частині в задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання кредитного договору недійсним, відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.А. Спінчевська