Справа №
Провадження №22-ц-1742/12
Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія40Доповідач у 2 інстанції Голуб
УХВАЛА

Іменем України

07 березня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Приходька К.П.

суддів: Таргоній Д.О.,Голуб С.А.,

при секретарі : Мариняко М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення з житлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2011 року позивач ОСОБА_2 звернулась із позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення, посилаючись на те, що будинок № 8 по вул. Дачна у с. Жорнівка, Києво-Святошинського району, Київської області належить їй на праві приватної власності за Договором купівлі-продажу незакінченого будівництвом будинку від 20 березня 1996 року. На даний час її батько ОСОБА_3 чинить їй перешкоди у користуванні її власністю та не дає жити їй та її сину ОСОБА_4 у вказаному будинку. Сумісне проживання з ОСОБА_3 неможливе, оскільки це психічно хвора, агресивно налаштована людина, що не усвідомлює значення своїх дій, адже страждає на слабоумство. Зазначені обставини підтверджуються випискою з історії хвороби № 8197 ОСОБА_3, виданої Київським медичним науковим центром «Психіатрія» № 7443 від 14 грудня 2004 року, в якій в графі «діагноз» зазначено органічне ураження ЦНС судинного генеза зі слабоумством, зміна особистості по експлозивному типу; б) актом амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 625 від 5 травня 2005 року, виданого Київським медичним науковим центром «Психіатрія», яким встановлено, що ОСОБА_3 із-за свого психічного стану не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; в) актом № 857 від 12 серпня 2008 року амбулаторної судово-психіатричної експертизи, проведеної за ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 4 квітня 2007 року, відповідно до якого ОСОБА_3 страждає органічним ураженням головного мозку судинного генеза з вираженим порушенням психіки і по своєму психічному стану не усвідомлює значення своїх дій. ОСОБА_5 вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Тому вона як мати, яка несе відповідальність за фізичне і психічне здоров»я дитини, категорично проти сумісного проживання в будинку з ОСОБА_3, враховуючи його психічний стан та агресивну поведінку. В утриманні будинку, його ремонті, оплаті послуг участі він не приймає, чим завдає їй матеріальні збитки. Таким чином ОСОБА_3 своїми протиправними діями порушує її право на вільне користування приватною власністю. Єдиною можливістю відновити її порушене конституційне право на вільне користування своєю власністю позивач вважає є покладення на ОСОБА_3 обов»язку усунути перешкоди в користуванні майном та примушення його звільнити зайняте приміщення.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_2 просила зобов»язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні належним їй на праві приватної власності будинком № 8 по вул. Дачна у с. Жорнівка, Києво-Святошинського району, Київської області шляхом виселення з житлового приміщення.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від31 січня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач оскаржила його в апеляційному порядку з підстав порушення судом при його ухваленні норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь суді-доповідача, пояснення сторін у справі, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу незакінченого будівництвом будинку від 20 березня 1996 року позивач ОСОБА_2 є власником незакінченого будівництвом житлового будинку готовністю 82,8 процентів, що знаходиться в с. Жорнівка, Києво-Святошинського району, Київської області, вул. Дачна, буд. 8. ОСОБА_5 про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» за позивачем ОСОБА_2 зареєстровано право приватної власності на незавершене будівництво за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Жорнівка, буд. 8.

Позивач ОСОБА_2С має сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_3 1-БК № 000945.

Відмовляючи у задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем ОСОБА_2 не доведено в судовому засіданні та не надано суду доказів з приводу того, що відповідач ОСОБА_3 чинить перешкоди у користуванні належним їй на праві власності будинком, судом не встановлено порушення прав позивача ОСОБА_2 проживанням у її будинку ОСОБА_3

Судова колегія погоджується із таким висновком суду виходячи із наступного.

Заявляючи свій позов, позивач виходила із вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном.

ОСОБА_5 вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

В даному спорі позивач мала довести, що відповідач чинить їй, як власнику перешкоди у користуванні належним їй будинком і тільки тоді вимагати усунення перешкод у здійсненні прав власника в обраний позивачем спосіб, а саме шляхом виселення.

До своєї позовної заяви позивач додала лише правовстановлюючий документ на будинок і свідоцтво про народження дитини. Жодного іншого доказу, який би свідчив про проживання відповідача у недобудованому будинку належному позивачу, про наявність у відповідача захворювань, наслідком яких є його агресивна поведінка до оточуючих, а також доказів того, що відповідач створює перешкоди позивачу у користуванні будинку і в чому полягають ці перешкоди, позивач суду не надала. З наданих позивачем доказів, суд першої інстанції не встановив порушення прав власника на користування будинком, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

До апеляційної скарги позивач приєднала листи-відповіді Шевченківського РВГУ МВС України у м.Києві на ім»я ОСОБА_6 та ОСОБА_7, якими повідомлялось, що їх заява розглянута і у порушенні кримінальної справи відмовлено, а також копії рішень Шевченківського районного суду м.Києва. Надані докази не були предметом розгляду в суді першої інстанції, поважних причин ненадання їх до суду першої інстанції позивач не вказала, а тому відповідно до ч.2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд їх не приймає і не розглядає.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. 391 Цивільного кодексу України, ст. ст. 303.307.308 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 січня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді