АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/5412/12 Справа № 2-6594/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Прозорова М.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2012 року

17 липня 2012 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного

суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Пономарь З.М., Ремеза В.А.

при секретарі: Горлаковій Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 (третя особа орган опіки та піклування Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради) про встановлення батьківства,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2012 року та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позов них вимог ОСОБА_3 ЛєК. (а.с. 67-68).

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2012 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення батьківства.

Суд встановив факт, що громадянин ОСОБА_4, 2 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, померлий 23 грудня 2008 року, є батьком дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 51 грн. /а.с. 61-63/.

Як на підстави апеляційній скарги, ОСОБА_2 посилається на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права, а також неповно зясував обставини, що мають значення для справи (а.с.67-68).

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що донька позивачки та мати малолітньої ОСОБА_5 - ОСОБА_6 з 2003 року проживала однією родиною з ОСОБА_4 за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Робоча,24-а/111, а потім по вул. Богданова, 27/1. У зареєстрованому шлюбі вони не перебували.

Малолітня ОСОБА_5, народилась 05.09.2004 року і згідно свідоцтва про народження дитини серії 1-КИ №129429 та витягу державного реєстру актів цивільного стану громадян від 27.05.2010 року мати дівчинки вказана ОСОБА_6, батько записаний на підставі вимог ч.І ст.135 Сімейного Кодексу України - ОСОБА_7 (а.с.6-7).

За рішенням виконкому Красногвардійської районної у м.Дніпроптеровську ради №145/2 від 22.05.2008 року, у зв'язку зі смертю матері дитини ОСОБА_6, яка померла 27.12..2007 року, опікуном малолітніх онуків ОСОБА_8,Об.10.2002 р.н. та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 призначено ОСОБА_3, з визначенням їх місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, де вони зареєстровані та мешкають (а.с.10). Згідно з відмітки у паспорті ОСОБА_3 зареєстрована за даною адресою з 17.03.2008 року. За даною адресою був зареєстрований і проживав померлий 23.12.2008 року ОСОБА_4 (а.с.5, 8-9) .

В амбулаторній картці та первинного патронажу ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, у відомостях про батьків записані: мати ОСОБА_6,1975 р.н,батько ОСОБА_4, 197 6 р.н. (а.с.48).

Згідно довідки головного лікаря КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №7» №224 від 28.03.2012 року малолітня ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_7, з дня народження перебувала під наглядом КЗ «ДЦПМСД №7» та проживала з батьками ОСОБА_6 та ОСОБА_4 (біологічний батько) за адресою: вул.Робоча,24-А/111 (а.с.55) .

Відповідно листа начальника служби у справах неповнолітніх від 19.05.2007 року, ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_8 є матір'ю двох малолітніх дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 і проживає без реєстрації за адресою вул.Робоча,24а/111 м.Дніпропетровськ та станом на 19.05.2007 року не зареєструвала народження своїх дітей, ОСОБА_4, 197 6 р.н. є біологічним батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.44).

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 зазначила, що померлий ОСОБА_4 є батьком її онуки ОСОБА_5, завжди це визнавав, жили вони усі єдиною родиною у його квартирі АДРЕСА_1, де усі і були зареєстровані, а після смерті її доньки ОСОБА_6, ОСОБА_4 також прописав і її у себе в квартирі.

Дані факти і обставини у судовому засіданні підтвердили також свідки ОСОБА_9,о.А. та ОСОБА_10, які також у судовому засіданні пояснили, що померлий ОСОБА_4 завжди визнавав себе батьком малолітньої ОСОБА_5 та називав її донькою,а вона його батьком.

Відповідно листа начальника служби у справах неповнолітніх від 19.05.2007 року, ОСОБА_6 Вікторіана,ІНФОРМАЦІЯ_8 є матір'ю двох малолітніх дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 і проживає без реєстрації за адресою вул.Робоча,24а/111 М.Дніпропетровськ та станом на 19.05.2007 року не зареєструвала народження своїх дітей, ОСОБА_4, 197 6 р.н. є біологічним батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.44).

Згідно довідки Красногвардійського відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції від 14.06.2007 року, відомості про батька у актовий запис за №16 від 14.06.2007 року про народження дитини ОСОБА_5, яка народилась 05.09.2004 року записані за заявою служби у справах неповнолітніх Красногвардійського району (а.с.25).

Відповідно до довідки Красногвардійського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, медичне свідоцтво про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, державна реєстрація якої проведена відділом 14.06.2007 року по реєстрації з пропуском строку актовий запис №16 згідно акту Ю1 від 04.02.2011 року про виділення до знищення справ (документів, що не підлягають зберіганню, знищені шляхом спалення (а.с.58).

За таких обставин, в силу діючого законодавства, а саме: ч. 2 ст.130, ч.1 ст.135 СК України, суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_7 є донькою померлого ОСОБА_4 і правомірно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства.

Наведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_2 не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315,319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді: