Дата документу 13.01.2012 Справа № 2-1450/11
Я Справа № 2-1450/11
Октябрський районний суд м.
головуючого –судді
за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3,
представника третьої особи ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у м. Полтаві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «АХА Страхування»,
третя особа –публічне акціонерне
товариство «ОТП Банк», про визнання
договору недійсним, визнання випадку
страховим та стягнення грошових
Позивач ОСОБА_1 у грудні 2009 року
звернувся до суду із позовною заявою до
відповідача –ПрАТ «Страхова компанія
«АХА Страхування», визначивши третьою
особою по справі ПАТ «ОТП Банк»,
прохаючи суд визнати недійсним
укладений 22 червня 2009 року між ним та
ПрАТ «Страхова компанія «АХА
Страхування»договір про умови
здійснення страхової виплати за
договором добровільного страхування
від нещасного випадку позичальника
банку № 055-на/08п від 15 квітня 2008 року;
визнати подію, яка мала місце 31 березня
2009 року і наслідком якої є ушкодження
ОСОБА_1 здоров’я з втратою
працездатності, страховим випадком по
договору страхування від нещасного
випадку позичальника банку за №
055-нс/08п, укладеного між ним та ПрАТ
«Страхова компанія «АХА Страхування»15
квітня 2008 року; стягнути із ПрАТ
«Страхова компанія «АХА
Страхування»на його користь страхову
виплату у обсязі, передбаченому п. 7.4
договору страхування від нещасного
випадку позичальника банку від 15
квітня 2008 року за № 055-нс/08п, укладеного
між ним та ПрАТ «Страхова компанія «АХА
гривень 80 копійок; стягнути судові
витрати по справі (а.с. 5-8).
В обґрунтування своїх позовних вимог
зазначив наступне. На вимогу ПАТ «ОТП
Банк», у якому він отримав кредит, 15
квітня 2008 року він уклав із ЗАТ
«Страхова компанія «Веско»(зараз ПрАТ
«Страхова компанія «АХА Страхування»)
договір страхування від нещасного
випадку позичальника банку за №
055-нс/08п. Згідно з умовами цього
страхового договору, страхова сума по
якому становить 1225130 гривень, у разі
настання страхового випадку, страховик
узяв на себе зобов’язання виплатити
вигодонабувачу, яким є банк, чи
страхувальнику, яким є він або його
спадкоємцям, страхову виплату у межах
страхової суми згідно з умовами
договору. Предметом страхування є
майнові інтереси, які не суперечать
закону та пов’язані із його життям,
здоров’ям та працездатністю.
Страховим випадком є нещасні випадки,
які сталися під час дії договору та
призвели до стійкої втрати ним
працездатності, або до його смерті. При
настанні страхового випадку він або
вигодонобувач повинен повідомити
страховика, як тільки це стане можливим
та протягом 30 календарних днів після
закінчення лікування чи встановлення
групи інвалідності, надати страховику
усі необхідні, належним чином завірені
документи. Зі свого боку страховик
зобов’язаний протягом 2 днів зо дня
надходження до нього заяви про
страхову виплату вжити заходів з
оформлення всіх необхідних документів
для здійснення вчасної виплати,
протягом п’яти днів зо дня надходження
документів прийняти рішення про
страхову виплату чи відмову у виплаті,
скласти страховий акт, після чого на
протязі 10 робочих днів зо дня складання
страхового акту здійснити страхову
виплату. Страхова виплата сплачується
вигодонобувачу у розмірі 0,1% страхової
суми за кожну добу тимчасової втрати
працездатності, починаючи з 6
календарного дня, але не більше 60 днів
за один страховий випадок.
Під час дії страхового договору, 31
березня 2009 року, на власному
виробництві, під час роботи з
використанням інструменту по обробці
каменю, внаслідок нещасного випадку,
він отримав травму: відкритий перелом
ІІ –п’ясної кістки правої кісті зі
зміщенням, рвану рану ІІІ пальця правої
кісті, пошкодження сухожилка розгинача
ІІ-ІІІ пальців. Він переніс три
операції по лікуванню травми, яку
лікував з 31 травня по 05 серпня 2009 року,
тобто протягом 128 днів. На час подачі
позову лікування продовжується і він
подав документи на встановлення
08 травня 2009 року його представник
підписала, так як підписувати сам він
не міг, та направила страховику заяву
про страхову виплату. По отриманні цієї
заяви страховик зажадав додаткових
документів, які були йому направлені 18
та 21 травня 2009 року. Згідно з його
підрахунками, страхова виплата повинна
0,1% х 60). Однак, порушуючи умови договору,
страховик протягом 5 днів не прийняв
рішення про виплату та з метою
зменшення страхової виплати надав йому
на підпис додатковий, до раніше
укладеного страхового, договір про
умови здійснення страхової виплати за
договором добровільного страхування
від нещасного випадку позичальника
банку № 055-нс/08п від 15 квітня 2008 року,
умови якого суттєво погіршували його
становище порівняно із законом, який
він підписав 22 червня 2009 року. При цьому
відповідач його попередив, що у випадку
відмови від підписання цього договору,
він не отримає страхового
відшкодування взагалі. Внаслідок того,
що від отриманої травми він не міг
працювати та заробляти, у нього не було
коштів на лікування та на оплату
кредиту, а тому він був змушений
підписати цей договір на вкрай
невигідних для себе умовах, тому що
страхова виплата становила не 73507
гривень 80 копійок, а 33248 гривень 28
копійок, що на 40259 гривень 52 копійки
менше розміру страхової виплати,
передбаченої страховим договором від 15
квітня 2008 року. Про перерахування
вигодонабувачу страхового
відшкодування у розмірі 33248 гривень 28
копійок він дізнався від сторонніх
осіб. Тому, спираючись на норми ч. 1 ст. 233
ЦК України, вважає, що має усі підстави
для визнання договору про умови
здійснення страхової виплати за
договором добровільного страхування
від нещасного випадку позичальника
банку № 055-нс/08п від 22 червня 2009 року
недійсним.

У судовому засіданні позивач свої
позовні вимоги підтримав, прохав
задовольнити позов у повному обсязі.
Пояснення надав аналогічні тексту
позовної заяви. Додатково пояснив, що
він працює один, найманих працівників,
які беруть участь у виробництві не мав
і не має. Має лише бухгалтера.
Зволікання відповідача із здійсненням
страхової виплати у випадку, який явно
був страховим, ставило його у
безвихідне становище, так як він не міг
працювати, а тому не мав за коштів на
лікування та оплату кредиту. Цим
безвихідним становищем і скористався
відповідач, який через банк
запропонував йому підписати
додатковий до страхового договір.
Договір він підписав. Однак, внаслідок
страхової оплати відповідачем у сумі
33248 гривень 28 копійок було погашено
його заборгованість перед банком і
тому він не сплачував банку неустойку,
зміг продовжити лікування.

Представник позивача позов
підтримала, прохала задовольнити у
повному обсязі. Пояснення надала
аналогічні поясненням позивача та
тексту позову. Додатково пояснила, що
ще до 22 червня 2009 року, до дня
підписання оскарженої угоди, позивач
переніс вже дві операції, а 23 червня 2009
року йому зробили третю операцію. Тому
він був змушений погодитися із
пропозицією відповідача, зроблену
шляхом тиску та шантажу на нього, і
таким чином є всі підстави визнати
договір недійсним. Грошові кошти у сумі
73507 гривень 80 копійок слід стягнути з
відповідача саме на його користь, а не
на користь банку, так як з того часу, як
страховий платіж страховою компанією
банку не доплачено, позивач сплачує
кредит і недоплачені, як страховий
платіж, кошти у сумі 40259 гривень 52
копійки сам сплатив за страхову
компанію до банку.

Представник відповідача позов не
визнала у повному обсязі. Пояснила, що
не знає про те, хто і з яких підстав був
ініціатором укладання із позивачем
додаткового договору. Враховуючи те, що
страхова компанія не надавала
позивачеві на підпис оспорений
договір, так як надала його банку, а вже
банк надавав його позивачеві на підпис,
казати про шантаж та тиск з боку
страховика не можна. Крім того, позивач
пропустив встановлений у страховому
договорі п’ятиденний строк на подачу
заяви про страховий випадок і тому
страховик мав усі підстави відмовити у
виплаті страхового платежу, але пішов
йому назустріч, здійснивши такий
платіж. Сам платіж отримав
вигодонабувач, оскільки за умовами
страхового договору страхові платежі
отримує саме він, а не страхувальник.
Страховик здійснив виплату страхового
відшкодування у повній відповідності
до договору –у гривнях та у тому
розмірі, який, як кредитну
заборгованість позивача у валюті
кредиту - у доларах США, надав йому банк,
за курсом НБ України, за період часу у 60
днів. Тому не донарахування розміру
страхового випадку з боку страховика
немає. З тих підстав, що вигодонабувачу
сплачено грошові кошти, сама подія 31
березня визнана страховиком, як
страховий випадок. За договором
страхування від нещасного випадку
позичальника банку за № 055-нс/08п,
укладеним 15 квітня 2008 року, грошові
кошти за страховий випадок
виплачуються саме вигодонабувачу, а не
страхувальнику. Тому позовні вимоги
про стягнення коштів на користь
позивача у сумі 73507 гривень 80 копійок на
користь позивача протирічать умовам
договору і є безпідставними.

Представник третьої особи у
вирішенні спору покладався на розсуд
суду. Пояснив, що банк знаходиться у
договірних правостосунках із
позивачем, так як той отримав у нього
кредит та здійснює його погашення. Під
час погашення кредиту, у 2009 році,
позивач отримав травму і певний період
часу кредитні кошти не повертав,
відсотки не сплачував, тому мав
заборгованість. На звернення страхової
компанії банк надав їй інформацію про
розмір заборгованості у валюті кредиту
–у доларах США, після чого страхова
компанія здійснила виплату страхового
випадку банку, як вигодонабувачу, у
гривнях. Додатковий, до страхового,
договір, який оспорює позивач, банк
отримав від страхової компанії і не
примушував позивача його підписувати.

Заслухавши пояснення учасників
процесу та перевіривши фактичні
обставини справи письмовими доказами,
суд приходить до висновку про те, що
позов задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15 квітня 2008 року
позивач, відповідач та третя особа
уклали трьохсторонній договір
страхування від нещасного випадку
позичальника банку за № 055-нс/08п (а.с.
9-12). Відповідно до п. 3.3 цього договору,
страховими випадками є нещасні
випадки, як сталися під час дії
договору та призвели до стійкої або
тимчасової втрати працездатності
застрахованої особи або до її смерті.
Згідно з п. 7.2 цього страхового
договору, страхувальник зобов’язаний
протягом 5 робочих днів з моменту, як
йому стане відомо про настання
страхового випадку, надати страховику
письмову заяву із зазначенням обставин
випадку. Відповідно до п. 7.4 цього
договору, у разі тимчасової втрати
працездатності внаслідок нещасного
випадку, страховик сплачує страхову
виплату вигодонабувачу у розмірі 0,1%
страхової суми за кожну добу
тимчасової непрацездатності починаючи
з 6 календарного дня непрацездатності,
але не більше 60 днів за випадок, а
загальна сума страхової виплати у разі
тимчасової втрати працездатності не
може перевищувати суми чергових
платежів щодо повернення кредиту
згідно з кредитним договором за період
тимчасової втрати працездатності. 22
червня 2009 року позивач, відповідач та
третя особа уклали договір про умови
здійснення страхової виплати за
договором страхування від нещасного
випадку позичальника банку за №
055-нс/08п від 15 квітня 2008 року (а.с. 13).
Згідно з п. 1 цього договору страховик
має підстави для визнання заявленої
страхувальником події страховим
випадком внаслідок низки обумовлених у
договорі моментів. Відповідно до п. 2
цього договору, страховик визнає подію
страховим випадком і здійснює страхову
виплату у розмірі 33248 гривень 28 копійок.
Згідно з актом № 1 про нещасний випадок
на виробництві позивач 31 березня 2009
року, 31 березня 2009 року позивач отримав
травму на промисловій базі у с.
Супрунівці під час використання
приладу з обробки каменю (а.с. 15). Факт
травмування підтверджено медичними
документами (а.с. 14, 16-18). 13 травня 2009 року
позивач звернувся до відповідача із
заявою про страхову виплату, а 18 та 20
травня 2009 року надав додатки до заяви
(а.с. 19-21). Листом страховика від 05 серпня
2009 року позивача повідомлено про
виплату вигодонабувачеві страхового
відшкодування у сумі 33248 гривень 28
копійок (а.с. 26). Листом банку від 29
травня 2009 року страховику повідомлено
про розмір заборгованості ОСОБА_1 за
кредитним договором для перерахування
страхового відшкодування (а.с. 157-159).
Листом від 22 вересня 2010 року страховик
повідомив ОСОБА_1 про розірвання
страхового договору (а.с. 160-162).

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 11
ЦПК України, суд розглядає цивільні
справи не інакше, як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, у межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у розгляді справи. Згідно
із вимогами ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Відповідно до вимог ст. 202 ЦК України,
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов’язків. Згідно
із вимогами ст. 203 ЦК України, для
чинності правочину, зміст правочину не
може суперечити ЦК України, іншим актам
цивільного законодавства, моральним
засадам суспільства; волевиявлення
учасника правочину має бути вільним та
відповідати його внутрішній волі;
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом; правочин має
бути спрямованим на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК
України, підставою недійсності
правочину є недодержання у момент
вчинення правочину стороною або
сторонами вимог встановлених
частинами третьою (вільність
волевиявлення учасників правочину та
відповідність його їх внутрішній волі),
п’ятою (реальність настання правових
наслідків, що обумовлені ним) ст. 203 ЦК
України. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 233 ЦК
України, правочин, який вчинено особою
під впливом тяжкої для неї обставини і
на вкрай невигідних для неї умовах,
може бути визнано судом недійсним
незалежно від того, хто був ініціатором
цього правочину.

З наведених норм чинного
законодавства України та фактичних
обставин справи випливає наступне.
Позивач прохає визнати недійсним
правочин - укладений 22 червня 2009 року
між ним та ПрАТ «Страхова компанія «АХА
Страхування»за участю ПАТ «ОТП Банку»,
трьохсторонній договір про умови
здійснення страхової виплати за
договором добровільного страхування
від нещасного випадку позичальника
банку № 055-на/08п від 15 квітня 2008 року з
тих підстав, що договір укладено під
впливом тяжкої для нього обставини і на
вкрай невигідних умовах. Тяжкими
обставинами позивач визначає травму
кісті правої руки та відмову
відповідача сплатити йому грошові
кошти за страховий випадок, який стався
з ним. Суд не може погодитися із таким
визначенням тяжкої для позивача
обставини, так як станом на 22 червня 2009
року його право на отримання
страхового відшкодування було
захищено договором страхування від
нещасного випадку позичальника банку
за № 055-нс/08п від 15 квітня 2008 року, і у
випадку відмови у здійсненні такої
виплати, він міг захистити своє право
звернувшись до суду з позовом про
визнання випадку страховим та
стягнення страхового відшкодування.
Також суд не може погодитися із тим, що
договір про умови здійснення страхової
виплати за договором страхування від
нещасного випадку позичальника банку
за № 055-нс/08п від 15 квітня 2008 року
укладено на вкрай невигідних умовах,
так як у судовому засіданні сам позивач
пояснив, що після укладення цього
договору, він погасив свою
заборгованість перед банком та отримав
можливість закінчити лікування травми.
Страхові виплати здійснюються
страховиком лише внаслідок настання
страхових випадків, тому факт
здійснення страхувальником виплати
страхового відшкодування
вигодонабувачу внаслідок нещасного
випадку, який стався 31 березня 2009 року,
свідчить про те, що грошові кошти
сплачено саме внаслідок страхового
випадку. Тому підстав для визнання
нещасного випадку, який стався із
позивачем 31 березня 2009 року, страховим
випадком, немає. Також, внаслідок того,
що згідно з п. 7.4 цього договору
страхування від нещасного випадку
позичальника банку за № 055-нс/08п від 15
квітня 2008 року, у разі тимчасової
втрати працездатності внаслідок
нещасного випадку страховик сплачує
страхову виплату саме вигодонабувачу,
а не страхувальнику, немає підстав і
для стягнення на користь позивача
грошових коштів у сумі 73507 гривень 80
копійок.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 11, 16, 202-203, 208-209, 215, 233 ЦК України,
ст.ст. 3, 10-11, 15, 30, 60, 88, 208, 212-215, 218, 293 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене
шляхом подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Полтавської області
через суд першої інстанції протягом 10
днів зо дня його проголошення особами,
що брали участь у судовому засіданні, а
особами, які не брали участь у судовому
засіданні –протягом 10 днів зо дня
отримання ними копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
протягом 10 днів зо дня його
проголошення, або протягом 10 днів зо
дня отримання його копії учасниками
процесу, які не брали участь у судовому
засіданні, якщо не буде оскаржено у
встановленому порядку.

Суддя
І.Ю. Литвиненко