Справа № 2-408/12
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2012 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі :

Головуючого - судді Кривич Ж.О.,

при секретарі - Сичовій Я.О.,

з участю представників позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, треті особи приватний нотаріус ОСОБА_4 та Перша Кременчуцька державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2011 року в суд звернулася ОСОБА_5 та, посилаючись на статтю 1257 Цивільного Кодексу України, просила суд визнати недійсним заповіт, оформлений її батьком ОСОБА_6 на користь відповідача ОСОБА_3 22 лютого 2010 року.

Позивач та її представники ОСОБА_1 і ОСОБА_2 суду пояснили, що ОСОБА_6, який помер 23 липня 2011 року, за життя страждав тяжкими захворюваннями і за станом свого здоров»я не міг розуміти наслідків своїх дій. Зокрема, сторона позивача зазначала, що у 1997 році ОСОБА_6 отруївся чадним газом, що стало причиною його звільнення із служби в органах внутрішніх справ за станом здоров»я.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, суду пояснив, що брат під час складання заповіту знаходився у нормальному психічному стані, який дозволяв йому зважено та помірковано діяти та висловлювати свою волю. Зауважив, що після отруєння та звільнення з міліції брат періодично працював на різних роботах, в тому числі охоронцем.

Третя особа - приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_4 суду пояснив, що поведінка ОСОБА_6, який чітко висловлював свої наміри, адекватно поводився, не давала йому підстав для сумнівів у прихічному здоров»ї заповідача. Вважав, що посвідчуючи оспорюваний заповіт, він діяв цілком правомірно.

Третя особа - Перша Кременчуцька державна нотаріальна контора просила суд слухати справу без участі її представника.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані ними докази, встановив такі фактичні обставини справи:

Батько позивача та брат відповідача ОСОБА_6 помер 23 липня 2011 року у віці 54 років у селі Шкадрети, Лохвицького району, Полтавської області внаслідок онкологічного захворювання правої легені. За життя він також страждав на сахарний діабет типу 2, а у 1997 році переніс отруєння чадним газом, після чого за станом здоров»я був звільнений із служби в органах внутрішніх справ. З 1997 по 1999 роки ніде не працював; у подальшому періодично працевлаштовувався, зокрема з 07 жовтня 2007 року по 02 липня 2009 року був контролером на контрольно-пропускному пункті автоскладального заводу, звідки звільнився за власним бажанням.

Після розлучення у 2005 році проживав один у належній йому квартирі АДРЕСА_1.

У 2009 році ОСОБА_6 забрав до себе брат відповідач у справі у с. Шкадрети, Лохвицького району.

В разі спадкування за законом у першу чергу після смерті ОСОБА_6 спадкували б його донька ОСОБА_5(позивач) та мати ОСОБА_7

Допитані судом свідки з боку позивача ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_1 повідомляли про неадекватну поведінку ОСОБА_6 після отруєння.

Свідки з боку відповідача ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_7 стверждували, що ОСОБА_6 був психічно здоровою людиною.

За клопотанням сторін суд призначив у справі посмертну судову-психіатричну експертизу, яку доручив провести експертній комісії Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні. Згідно акту №639 від 30 серпня 2012 року експерти дійшли висновку про те, що ОСОБА_6 в період з 12 січня 1997 року по 22 лютого 2010 року страждав на розлад особистості органічного походження (отруєння чадним газом у 1997 році) з помірним астенічним синдромом.

Існуючий у ОСОБА_6 розлад безпосередньо після отруєння міг призводити до втрати чи зниження працездатності підекспертного, проте не позбавляв його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та існувати без сторонньої допомоги.

Станом на 22 лютого 2010 року ОСОБА_6 міг правильно сприймати обставини при складанні заповіту, а також усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до статі 1257 Цивільного Кодексу України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Оскільки висновки експертної комісії узгоджуються з іншими отриманими судом доказами, суд приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, відповідно до статей 212-216, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту, зробленого 22 лютого 2010 року ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 і посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Суддя