Справа №22-ц-732/12Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Категорія44Доповідач у 2 інстанціїОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 лютого 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Сержанюка А.С.,

суддів - Верланова С.М., Білоконь О.В.,

при секретарі - Хворостяній А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 8 листопада 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: Управління держкомзему у Вишгородському районі Київської області про визнання державного акту недійсним,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що він з відповідачкою є власниками суміжних земельних ділянок. Він є власником земельної ділянки площею 0,25 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельної ділянки 0,0694 га - для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за адресою: вул. Київська, 32 в с. Вища Дубечня Вишгородського району Київської області, на підставі державних актів, які він отримав 8 липня 2005 року. В електронну базу вказані ділянки внесені не були. Відповідачка є власником земельної ділянки площею 0,200 га, що знаходяться за адресою: вул. Київська, 27 в с. Вища Дубечня Вишгородського району на підставі державного акту, який вона отримала 5 березня 2010 року. Зазначеними земельними ділянками вони користуються більше 40 років, між якими встановлено паркан. Позивач зазначає, що 11 вересня 2010 року за заявою відповідачки землевпорядною організацією складено акт про встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, яким встановлено, що він самовільно захопив частину земельної ділянки, що належить відповідачці. Однак відповідачка фактично користується більшою за площею земельною ділянкою ніж вказано у державному акті та становить 0,2180 га. Це повязано з тим, що у державний акт невірно було внесено контури земельної ділянки. У звязку з цим позивач вважає, що відповідачкою порушено його право на користування належною йому земельною ділянкою у розмірах, встановлених у державному акті, а тому просив визнати недійсним державний акт серії ЯЖ №24314 на право власності на земельну ділянку площею 0,2000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, виданий ОСОБА_3 та скасувати його державну реєстрацію.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 8 листопада 2011 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд серії ЯЖ №24314, виданий ОСОБА_3 та скасовано його державну реєстрацію.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 повністю, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що державні акти сторін не відповідають визначеним в натурі межам. При виготовленні кадастрового плану для видачі державного акту на право приватної власності на землю для відповідачки геодезистами не були враховані реально існуючі тривалий час межі земельних ділянок, що потягло виготовлення державного акту з неправильними межами. Оскільки Інструкцією про порядок складання , видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею не передбачено можливості внесення змін у державний акт шляхом його виправлення, тому суд дійшов висновку, що для внесення змін у державний акт слід його визнати недійсним, а потім виготовити новий державний акт.

Проте з такими висновками суду першої інстанції не можна погодитись з наступних підстав.

Згідно із ст.126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Відповідно до положень ст.91 цього ж Кодексу власники земельних ділянок зобовязані, зокрема, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони є власниками суміжних земельних ділянок.

Позивач ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,2500 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0694 га для ведення особистого селянського господарства, розташованих за адресою: вул. Київська, 32, с.Вища Дубечня, Вишгородського району Київської області. Вказані земельні ділянки належать позивачу на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯА №411883 і серії ЯА №411884, виданих йому 8 липня 2005 року

Відповідачка є власником земельної ділянки площею 0,2000 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованої за адресою: вул. Київська, 27 в с. Вища Дубечня, Вишгородського району, яка належить їй на підставі державного акту серії ЯЖ №247314, виданого 5 березня 2010 року.

З матеріалів справи вбачається, що вказану земельну ділянку відповідачка отримала в спадщину після смерті її чоловіка ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14 червня 2007 року (а.с.22), яка належала йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії I-КВ №072444, виданого 26 вересня 2000 року (а.с.24-25, 36).

Тобто межі земельної ділянки відповідачки були встановлені на місцевості ще в 2000 році, в той час, як позивач отримав державні акти на належні йому земельні ділянки у 2005 році.

Встановлено, що 11 вересня 2011 року директором ТОВ «І.Г.А. 2010»були встановлені на місцевості та погоджено зовнішні межі належної відповідачці земельної ділянки згідно з виданим їй державним актом, що підтверджується даними акту про встановлення (відновлення) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків (а.с.37). Внаслідок виконання робіт по встановленню меж земельної ділянки встановлено, що ОСОБА_4 самовільно захватив частину ділянки ОСОБА_3 площею 0,0097 га., що підтверджується абрисом меж земельної ділянки.

Також встановлено, що згідно зведеного кадастрового плану земельних ділянок, розташованих по вул.Київська в с.Вища Дубечня, межі земельних ділянок, які належать позивачу і металева огорожа, яка проходить між належними сторонам земельними ділянками, накладені на межі земельної ділянки, яка належить відповідачці (а.с.32, 95).

Тобто в даному випадку права позивача, як суміжного землевласника, не порушені відповідачкою.

Позивач не надав доказів, що відповідачка фактично користується більшою за площею земельною ділянкою ніж вказано у державному акті та становить 0,2180 га. Не містять таких даних і матеріали справи.

До того ж доводи позивача, що відповідачка користується належною йому частиною земельної ділянки не можуть бути підставою для скасування державного акту, оскільки в даному випадку йдеться про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Однак суд першої інстанції на вказані обставини справи належної уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про визнання недійсним державного акту, виданого позивачці та скасування його державної реєстрації.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а рішення суду підлягає скасування на підставі ст.309 ЦПК України у звязку з порушенням судом норм матеріального права, з ухваленням нового рішення про відмову в позові повністю.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 8 листопада 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: Управління держкомзему у Вишгородському районі Київської області про визнання державного акту недійсним та скасування його державної реєстрації відмовити повністю.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді