Справа № 1319/2-2448/11 Головуючий у 1 інстанції: Борейо С.В.
Провадження № 22-ц/1390/4139/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів Богонюка М.Я., Шашкіної С.А.

з участю секретаря Рванцової О.О.

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 12 квітня 2012 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» до ОСОБА_2, з участю третьої особи «Страхова компанія «ВУСО», про відшкодування майнової шкоди ,-

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення в його користь з ОСОБА_2 2 351,39 грн. майнової шкоди в порядку регресу та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 18 грудня 2010 року, було пошкоджено автомобіль «ТОYОТА Согоllа», реєстраційний номер НОМЕР_1, який на момент ДТП був застрахований у ЗАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», правонаступником якої є ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту № 640565968 від 3 жовтня 2008 року та додаткових угод до нього. Відповідно до страхового акту №56776 від 10 березня 2011 року визначено страхове відшкодування в розмірі 13 903, 40 грн., яке перераховано на рахунок ТзОВ «Сервісний центр «Діамант» згідно платіжного доручення №2431 від 30 березня 2011 року. Згідно висновку експертного дослідження вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 13 904, 24 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія, з вини якого сталася ДТП, була застрахована у «Страховій компанії «ВУСО», то позивач на адресу «СК «ВУСО» скерував претензію про відшкодування витрат, понесених на ремонт, у сумі 13 903, 40 грн. 29 вересня 2011 року «СК «ВУСО» перераховано на рахунок позивача кошти у сумі 11 552, 01грн. Різниця становить 2 351,39 грн. Просить позов задовольнити.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 12 квітня 2012 року позов задоволено. Стягнуто з відповідача в користь позивача 2 351,39 грн. страхового відшкодування в порядку регресу, а також судові витрати в сумі 171 грн.

Рішення оскаржив ОСОБА_2

Посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, яке ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким передати справу на розгляд господарського суду, оскільки спір виник між двома юридичними особами; стягнути в його користь судові витрати. Вказує, що відповідно до страхового полісу ліміт відповідальності становить 25 500 грн., що більше від суми страхового відшкодування. Тому вимога про стягнення з нього (апелянта) 2 351,39 грн. є безпідставною.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене у справі судом першої інстанції рішення в частині задоволених вимог про стягнення з ОСОБА_2 Д.П.2 351,39 грн. даним вимогам не відповідає.

Встановлено, що 3 жовтня 2008 року між ЗАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», правонаступником якої є ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», та ОСОБА_3 укладено договір №640565968 про добровільне страхування наземного транспорту, а саме автомобіля марки «ТОYОТА Согоllа», реєстраційний номер НОМЕР_1.

18 грудня 2010 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої з вини відповідача було пошкоджено вказаний автомобіль «ТОYОТА Согоllа».

Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 31 січня 2011 року, відповідача визнано винним у порушенні Правил дорожнього руху, що призвело до ДТП, внаслідок якої застрахований автомобіль отримав технічні ушкодження. ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно із ст.993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Із змісту ст. 1194 ЦК України та Закону України «Про страхування» випливає, що шкода, завдана особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, відшкодовується за рахунок страхового відшкодування (страхової виплати) і лише у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до страхового акту №56776 від 10 березня 2011 року визначено страхове відшкодування у звязку з пошкодженнями автомобіля «ТОYОТА Согоllа», в розмірі 13 903, 40 грн. Ця сума перерахована позивачем на рахунок ТзОВ «Сервісний центр «Діамант», де проводився ремонт вказаного автомобіля.

ОСОБА_2 3 січня 2010 року уклав договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів із «Страховою компанією «ВУСО» з терміном дії до 5 січня 2011 року (поліс № СВ/8838445). Ліміт відповідальності за цим полісом становить 25 500 грн., франшиза 510 грн. (а.с.44).

Згідно висновку експертного дослідження №3529/11 від 7 лютого 2011 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 13 904, 24 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія, з вини якого сталася ДТП, була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ВУСО», то 9 серпня 2011 року позивачем на адресу цієї страхової компанії скеровано претензію про відшкодування витрат, понесених у звязку з ремонтом застрахованого автомобіля в сумі 13 903, 40 грн., що не перевищує ліміту відповідальності «Страхової компанії «ВУСО». 29 вересня 2011 року ПАТ «СК «ВУСО» перераховано на рахунок позивача кошти у сумі 11 552, 01грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням (а.с.32). Згідно із вказаним вище договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів обовязковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, становить 25 500 грн. Отже, «Страхова компанія «ВУСО» несе відповідальність в межах вказаного ліміту і повинна була перерахувати позивачу вартість відновлювального ремонту автомобіля за вирахування франшизи, оскільки позивач в повному обємі сплатив вартість відновлювального ремонту, яка не перевищує ліміту відповідальності «Страхової компанії «ВУСО».

Франшиза відповідно до полісу № СВ/8838445 становить 510 грн., то виплаті «Страховою компанією «ВУСО» в користь позивача підлягала сума з різницею 510 грн., а не з різницею 2 351,39 грн. Різниця у виплаті в розмірі 2 351,39 грн. є необґрунтованою. Тому з висновком суду про стягнення з відповідача на користь позивача 2 351,39 грн. погодись не можна. Суму стягнення слід зменшити до 510 грн. Питання про компенсацію решти суми позивачу слід вирішувати страховим компаніям між собою.

Розподіл судових витрат судом вірно проведено відповідно до вимог ст.ст. 79,88 ЦПК України.

Керуючись ст. 303, п.п. 1, 2 ч.1 ст.307, ст. ст. 308, 309, ст. 313, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 12 квітня 2012 року в частині стягнення з ОСОБА_2 в користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 2 351,39 грн. змінити та зменшити стягнення до 510 (пятсот десяти) грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене безпосереднього до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: