Справа № 1003/149/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2012 року Білоцерківський міськрайоний суд у складі:

головуючого судді Примаченко В. О. ,

при секретарі Третьякова Т. С., Бараєвій А.В., Ліснівській О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білій Церкві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Перша Білоцерківська міська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Перша Білоцерківська міська державна нотаріальна контора про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним визнання права власності на частину квартири, стягнення моральної шкоди

В С Т А Н О В И В :

8 серпня 2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа Перша Білоцерківська міська державна нотаріальна контора, у якому просить усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 16 липня 2007 року, як таку, що ухиляється від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік та каліцтво був у безпорадному стані.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 16.07.2007 помер її чоловік ОСОБА_3 Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1. Відповідач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Вважає, що відповідач повинна бути усунена від спадкування як така, що умисно ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік та каліцтво був у безпорадному стані. Після розірвання шлюбу з матір'ю відповідача остання перестала взагалі спілкуватися зі своїм батьком. Знаючи, що він вже не молодий, ІНФОРМАЦІЯ_1, переніс операцію, хворів на ряд хронічних захворювань( гіпертонію, простатит, хворобу нирок, органів травлення, остеохондроз та інші), постійно потребував лікування, відповідач ніколи не поцікавилась станом його здоров'я, потребами, ніколи не допомагала та не відвідувала. ОСОБА_3 отримував невелику пенсію, позивач також пенсіонер, але відповідач жодного разу не допомагала своєму батькові у придбанні ліків чи продуктів харчування та не підтримувала його морально. 05.07.2007 внаслідок дорожньо - транспортної пригоди ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, від яких помер 16.07.2007. Позивач телефонувала відповідачу, та просила відвідати батька і допомогти у фінансуванні лікування, але відповідач відмовилася. На похорон не прийшла, участі у похованні не брала.

Відповідач ОСОБА_2 подала зустрічну позовну заяву, у якій просить стягнути з позивача моральну шкоду в сумі 1000 грн., витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн. та судові витрати в сумі 7 грн. 50 коп. В ході судового розгляду відповідач збільшила позовні вимоги та просить визнати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Першою міською Білоцерківською державною нотаріальною конторою 17 квітня 2009 року ОСОБА_1 частково недійсним. Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2.

Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 вказує на безпідставність позовних вимог за основним позовом та у своїх доводах зазначає, що до 05.07.2007 її батько постійно торгував на базарі запчастинами, одержував пенсію і ніколи при зустрічах з нею не говорив про те, що потребує допомоги. Час від часу давав відповідачу кошти, але так, щоб дружина - позивач по справі про це не знала. Вони часто зустрічалися, оскільки відповідач також торгувала на базарі. Про те, що батько потрапив в ДТП позивач її не повідомила, хоча знала адресу. Тільки 20.07.2007 від сусідки батька відповідач дізналася про його смерть. Вважає, що діями позивача їй заподіяно моральну шкоду, оскільки позивач не повідомила відповідача про смерть батька, у звязку з чим вона була позбавлена можливості попрощатися з рідною людиною, що завдало їй тяжку моральну травму, а звертаючись до суду з позовом про усунення від права на спадкування намагається показати її особу з негативного боку.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовну заяву та просять відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на обставини викладені у первісному позові.

В судову засіданні відповідач та її представник проти задоволення первісного позову заперечують з викладених у зустрічній позовній заяві підстав.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

05.07.2007 сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було скоєно наїзд на пішохода ОСОБА_3, який від отриманих тілесних ушкоджень 16.07.2007 помер у лікарні. ОСОБА_3 був чоловіком позивача ОСОБА_1 та батьком відповідача ОСОБА_2.

Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

До моменту дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3, будучи пенсіонером та людиною похилого віку (ІНФОРМАЦІЯ_1) мав ряд хронічних захворювань та задовільний стан здоров'я, вів як для свого віку активний спосіб життя, здійснював торгівлю на базарі.

До потрапляння у дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_3 не перебував у безпорадному стані тобто у стані безпомічності, неспроможності своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у звязку з чим не потребував стороннього догляду, допомоги та піклування.

Після потрапляння у дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_3 перебував у безпорадному стані тобто у стані безпомічності, та потребував медичної допомоги, яка йому надавалася.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

В судовому засіданні позивачем та його представником не надано доказів у спосіб та у порядку, передбаченому законом, що до дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 перебував у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу.

Відповідно до оцінки результатів тестування станом на 01.03.2002 за життя ОСОБА_3 хворів на вегето-судинну дистонію по змішаному типу, гіперплазію щитовидної залози, туговухості (неврит слухового нерва), хронічний гастрит, хронічний панкреатит, функціональна перенапруга печінки, сечосолевий діатез, нефропатію, хронічний простатит, остеохондроз хребта (а.с.14 т.1)

Відповідно до виписки від 23.01.2008 з медичної карти стаціонарного хворого, ОСОБА_3 був госпіталізований 21.11.1991 з діагнозом: правобічна пряма пахова кила. Виконана операція. Виписаний в задовільному стані (а.с.16 т.1).

Допитаний в судовому засіданні спеціаліст лікар-терапевт ОСОБА_5, розяснила значення медичних термінів захворювань ОСОБА_3 та повідомила, що вищеназвані захворювання характерні для людини похилого віку, ряд яких носять хронічний характер. При вищевказаних хворобах людина може себе обслуговувати, хоча при загостренні хвороб може потребувати сторонньої допомоги.

Відповідно до довідки управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві від 22.01.2008 року ОСОБА_3 отримував пенсію (а.с.9-10 т.1). З довідки видно, що середній розмір пенсії за останніх 7 місяців 2007 року до моменту смерті складав 442 грн. 01 коп.

Відповідно до пояснень позивача ОСОБА_3 рідко виходив на базар торгувати старими речами.

Відповідно до пояснень відповідача ОСОБА_3 постійно у базарні дні три рази на тиждень виходив торгувати на базар.

З показань свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 встановлено, що ОСОБА_3 регулярно відвідував базар кожні базарні дні в середньому тричі на тиждень, де торгував різними деталями, мав своє місце для торгівлі.

Таким чином судом приходить до висновку, що ОСОБА_3 до 05.07.2007 року часу дорожньо-транспортної пригоди, не перебував у безпорадному стані тобто у стані безпомічності, неспроможності своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у звязку з чим не потребував стороннього догляду, допомоги та піклування.

Судом також не встановлено і факту ухилення відповідача ОСОБА_2 від надання спадкодавцеві допомоги. При цьому суд виходить з того, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обовязок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

При цьому суд виходить з наступного.

З пояснень позивача ОСОБА_1 видно, що під умисним ухиленням відповідача від надання допомоги померлому вона розуміє в тому, що коли він хворів відповідач «до нього ні разу не прийшла та з ним не спілкувалася». Вважає, що відповідач повинна була сама проявити ініціативу. Позивач до дорожньо транспортної пригоди не телефонувала і не повідомляла що ОСОБА_3 потребує допомоги відповідача (судове засідання 31.01.2012, час запису15:14-15:17 т. 1) Позивач ніколи не запрошувала відповідача по місцю їх проживання з ОСОБА_3, оскільки відповідач ніколи не до нього не приходила (судове засідання 31.01.2012, час запису15:22:47-15:22:53 т. 1)

Відповідно до пояснень відповідача вона торгувала на базарі кавою та чаєм саме у тому ряду, де торгував її батько ОСОБА_3 Вони постійно спілкувалися, вона цікавилася його життям та здоровям, а він її. ОСОБА_3 додому до відповідача не заходив бо боявся зустрітися з колишньою дружиною. До себе додому також не запрошував відповідача, щоб не було конфліктів з позивачем ОСОБА_1. Після 05.07.2007 року відповідач не виходила на базар, бо була сильна спека, а вона хворіє на вегето-судинну дистонію. Про смерть батька вона дізналася від сусідки, яка прийшла до неї додому та повідомила про його смерть. Дійсно, ніколи не приходила до батька додому, щоб не створювати йому проблем у його новій сім'ї. Батько нерідко підтримував її морально та давав їй кошти 30-50 грн., знаючи, що вона самостійно виховує двох дітей (судове засідання 31.01.2012, час запису15:31-15:38, 15:52 т. 1).

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу від 22.05.2002 відповідач ОСОБА_2 розірвала шлюб з ОСОБА_16 26.03.1996 року (а.с.31 т.1).

Відповідно до копій свідоцтв про народження VІІ-БК №267198, І-БК № 088136 ОСОБА_2 має двох дітей ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_3, один з яких на час смерті ОСОБА_3 був неповнолітнім, а інший малолітнім (а.с.32, 33 т.1).

Відповідно до копії висновку лікарняно-відбіркової комісії №50 від 08.06.2007 року ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_3, є часто хворіючою дитиною на гостре респіраторне захворювання, реконвалісцент правобічної середньодольової пневмонії. Дитина потребує домашнього догляду строком на 1 рік. (а.с. 34 т.1).

Відповідно до довідок Управління соціального захисту населення від 17.01.2008 року № № 319, 320 ОСОБА_2 отримує допомогу як одинока мати на ОСОБА_18 в сумі 155 грн. 52 коп. з 01.07.2003 по 31.07.2020 рік, та державну соціальну допомогу малозабезпеченій сімї на ОСОБА_17 в сумі 257 грн. 82 коп. з 01.10.2007 по 31.03.2008 рік (а.с.35, 36 т. 1)

Вищевказані докази свідчать, що відповідач ОСОБА_2 є малозабезпеченою особою, на утриманні якої перебували двоє дітей, а тому не мала змоги надавати матеріальну допомогу спадкодавцю.

Допитаний як свідок ОСОБА_19 дав показання, що він є сином позивача. ОСОБА_3 був чоловіком позивача, який прожив з нею 20 років. Вважає, що ухилення відповідача від надання допомоги батькові полягає в тому, що відповідач не приходила ніколи до батька, не цікавилась його життям, не поздоровляла з Днем народження, відповідач навіть не знала як збили її батька бо їй було все рівно. Відповідач навіть не знала як збили батька (судове засідання 21.03.2012, час запису15:46 т. 1).

Аналогічні показання дала свідок ОСОБА_10 - дружина свідка ОСОБА_9

Допитана як свідок ОСОБА_11 дала показання, що коли ОСОБА_3 попав в ДТП вона була присутня у реанімації разом з ОСОБА_1 Про те, що у ОСОБА_3 є дочка вона вперше почула в судовому засіданні. (судове засідання 11.04.2012, час запису15:25:36 т. 2) Стверджує, що особисто не чула телефонної розмови ОСОБА_1 з ОСОБА_2, а про суть розмови їй розповіла сама ОСОБА_1, яка повідомила, що розповіла ОСОБА_2 що батько в реанімації, на що вона сказала що з батьком не спілкувалася і допомагати не буде (судове засідання 11.04.2012, час запису15:26 т. 2).

Суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_11, які є суперечливими та оскільки вона, будучи неодноразово допитаною судом дала різні за змістом показання. Зокрема, як вказано у рішенні Білоцерківського міськрайонного суду від 01.12.2008 свідок особисто чула як ОСОБА_1 телефонувала відповідачу та просила у дочки ОСОБА_3 кошти, але та їй відмовила (а.с.79 т.1).

Допитані свідки ОСОБА_8, ОСОБА_20, ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15, дали показання, що відповідач постійно спілкувалася з ОСОБА_3 на базарі.

Суд критично оцінює показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_21, оглошені в суді, в частині, ОСОБА_3 перебував у безпорадному стані, але торгував на базарі, що ОСОБА_2 не спілкувалася з батьком та відмовилася йти до нього в реанімацію, коли їй повідомили про дорожньо - транспортну пригоду, оскільки вони суперечать сукупності інших доказів, досліджених в суді. (судове засідання 16.05.2012, час запису 15:06-15:29, т. 2)

У сукупності з вищевказаними доказами суд вважає доводи та заперечення відповідача обґрунтованими та такими, що підтверджуються доказами у справі.

Проаналізувавши надані сторонами докази суд також приходить до висновку, що ні до дорожньо-транспортної пригоди, ні після цього спадкодавець не потребував допомоги від відповідача, оскільки мав свою сімю, його дружина позивач у справі має сина, який постійно допомагав матері та вітчиму.

Вказаний факт підтверджується з поясненнями позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, показаннями усіх допитаних в судовому засіданні свідків, що ОСОБА_3 до своєї смерті проживав з позивачем у зареєстрованому шлюбі. Їм також постійно надавали допомогу син позивача ОСОБА_19 та його дружина ОСОБА_10

Як вбачається з виписки з історії хвороби №8252 ОСОБА_3 був доставлений до лікарні у важкому стані без свідомості, відразу прооперований, постійно перебував на апараті штучної вентиляції легень. Протягом лікування динаміка негативна, стан хворого з кожним днем погіршувався, щодо ОСОБА_3 аж до 16.07.2007 року вживались реанімаційні заходи. (а.с.11 т.1).

Таким чином ОСОБА_3, отримавши тілесні ушкодження внаслідок ДТП, перебував у край тяжкому стані та потребував лише інтенсивної медичної допомоги, яка йому могла бути надана та безперервно надавалася лише фахівцями в галузі медицини. На цьому етапі, на думку суду, відповідач фізично не могла б забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, оскільки не мала такої можливості.

В той же час позивачем не надано доказів, що вона несла значні витрати на лікування ОСОБА_3, та які б обєктивно підтверджували посилання позивача на скрутне матеріальне становище у звязку з цим, та потребу у матеріальній підтримці з боку відповідача.

З огляду на вищевикладене, суд не знаходить підстав для задоволення основного позову.

Враховуючи, що у задоволенні основного позову слід відмовити суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги в частині визнання свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою міською Білоцерківською державною нотаріальною конторою 17 квітня 2009 року ОСОБА_1 частково недійсним підлягають задоволенню. За таких обставин свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.04.2009 року, зареєстроване в реєстрі №1-1139, видане Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою ОСОБА_1 на спадкове майно, після смерті ОСОБА_3, яке складається з 1/2 частки квартири АДРЕСА_3 слід визнати недійсним.

Суд також вважає обґрунтованими доводи відповідача у зустрічних позовних вимогах в тій частині, що діями позивача їй було заподіяно моральну шкоду тим, що позивач не повідомила відповідача про смерть батька, у звязку з чим вона була позбавлена можливості попрощатися з рідною людиною, що завдало їй певних моральних страждань. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує матеріальне становище відповідача, яка є особою похилого віку, пенсіонером та отримує невеликий розмір пенсії.

За таких обставин, виходячи з вимог розумності і справедливості суд оцінює спричинену моральну шкоду позивачу в розмірі 500 грн.

Суд не знаходить підстав для задоволення зустрічних позовних вимог в частині визнання права власності на частку квартири АДРЕСА_3 та стягненні витрат на правову допомогу. При цьому суд виходить з того, що здійснення особою права на спадкування регулюється Главою 87 ЦК України, зокрема ст. 1269 ЦК України, яка передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Як вбачається з копії спадкової справи, дослідженої в суді, відповідач ОСОБА_2 31.07.2007 року звернулася до Першої Білоцерківської міської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

В частині стягнення витрат на правову допомогу позовні вимоги також не підлягають задоволенню оскільки представником відповідача суду не надано розрахунку обґрунтованості понесених відповідачем витрат на роботу по наданню правової допомоги.

На підставі викладеного, керуючись ст.23, 1167, 1224, 1269 Цивільного кодексу України, ст.ст.10, 11, 60, 61, 174, 209, 213-215, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Перша Білоцерківська міська державна нотаріальна контора про усунення відповідача від права на спадкування за законом відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Перша Білоцерківська міська державна нотаріальна контора про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним, визнання права власності на частину квартири, стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.04.2009 року, зареєстроване в реєстрі №1-1139, видане Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою ОСОБА_1 на спадкове майно, після смерті ОСОБА_3, яке складається з 1/2 частки квартири АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 грн. та судові витрати в сумі 7 грн. 50 коп., а всього 507 (пятсот сім) грн. 50 коп.

В задоволенні зустрічних позовних вимог в частині визнання права власності на частку квартири АДРЕСА_3 та стягненні витрат на правову допомогу відмовити. Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 13.06.2012 року.

Суддя ОСОБА_22