УКРАЇНА
Апеляційний суд міста Києва

Справа №22-1867 Головуючий у 1-й інстанції Волков С.А.
Доповідач Волошина В.М.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2012 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :
Головуючого Волошиної В.М.
Суддів Котули Л.Г., Волкової Л.О.
при секретарі Вендоліної А.М.
Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 квітня 2011 р. в справі за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання договорів недійсними.
Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -
В с т а н о в и л а :
В грудні 2010 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості в розмірі 290 436,49 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 2 297 807,57 грн.
Свої позовні вимоги позивач обгрунтовував тим, що 12.06.2007 р. між позивачем та відповідачкою було укладено кредитний договір за умовами якого позивач надав відповідачу кредит на суму 247 500 доларів США, які відповідачка зобовязалась повернути до 27 вересня 2037 р. та сплатити 11,99%. Щомісячний платіж оплати сторонами був визначений у розмірі 2575,38 доларів США та нарахованих відсотків. Оскільки відповідачка порушила п.4.2.4 кредитного договору, то позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.
Заперечуючи проти основного позову, відповідачка предявила до суду зустрічний позов, в якому просила визнати кредитний договір та договір іпотеки недійсними, посилаючись на порушення позивачем при укладенні цих договорів чинного законодавства та видачу кредиту в іноземній валюті не маючи при цьому індивідуальної ліцензії на право використання такої валюти. В порядку застосування наслідків недійсності договору іпотеки від 12.06.2007 р. виключити із Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна записи №822 та №823 щодо нерухомого майна ОСОБА_2
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12 квітня 2011 р. позовні вимоги Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний банк «Надра» задоволені.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний банк «Надра» 2 297 807,57 грн. заборгованості та судових витрат.
В зустрічному позові ОСОБА_2 відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу та просив його скасувати в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог та ухвалити нове рішення. При цьому зазначав, що судом при ухваленні рішення були допущені порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору. Зокрема вказував, що відповідно до ст.227 ЦКУ, правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Зазначав, що банк не мав ні генеральної, ні індивідуальної ліцензії на здійснення валютних операцій, а тому і законного права на укладання споживчого кредиту в іноземній валюті та відповідно і договору іпотеки з ОСОБА_2 не мав. Окрім того зазначав, що посилання представника Банку на банківську ліцензію є нікчемним, так як ця ліцензія не є ні індивідуальною, ні генеральною на здійснення валютних операцій.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.
Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.
Відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, про що надійшли від них письмові розписки, причину неявки суду не повідомили, тому колегія суддів у відповідності до вимог ст.. 305 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у їх відсутності.
Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.
Згідно ст.227 ЦК Ураїни правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.
Ч.2 ст. 192 ЦКУ визначено, що іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Ч.1 п.3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг, зокрема розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик.
П.1,2 ст. 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» передбачає, що НБУ видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим декретом.
Пункт «в» ч.4 вказаної статті Декрету передбачає обовязок отримання індивідуальної ліцензії НБУ на здійснення операції щодо надання і одержання резедентами кредитів в іноземній валюті лише в тому випадку, якщо термін і суми таких кредитів перевищують встановлені законом межі.
Згідно ч.2 ст. 524 ЦК України встановлює, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.
Відповідно до ст. 628 ЦК України погоджені та визначені на розсуд сторін умови договору є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтями 629, 638 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦКУ зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.2 ст. 533 ЦК України передбачено, що в разі якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент іноземної валюти, сума, що підлягає сплаті у гривнях визначається за відповідним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦКУ якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього
Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені
родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно
до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦКУ якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що на час укладання спірного кредитного договору ВАТ «КБ «Надра» (на даний час ПАТ «КБ «Надра») мав банківську ліцензію та письмовий дозвіл НБУ щодо здійснення операцій з валютними цінностями, а ОСОБА_2Є укладаючи кредитний договір добровільно погодилась з усіма його умовами, про що свідчить її підпис під самим договором. З цих же самих підстав суд першої інстанції правомірно задовольнив первісний позов ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Таких висновків суд дійшов вірно виходячи з дійсних обставин справи, наданих суду доказів, вимог процесуального та матеріального права ст.ст. 525,526,626,627,629,1049,1054,1055 ЦКУ, Закон України «Про захист прав споживачів» та «Про банки і банківську діяльність», Декрет КМУ № 15-93 від 19.02.1993р. «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», Постанова НБУ № 275 від 17.07.2001р. «Про затвердження положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій», а тому з ними необхідно погодитися.
Як вбачається з матеріалів справи 12.06.2007 р. між позивачем та відповідачкою за первісним позовом було укладено кредитний договір за умовами якого позивач надав відповідачу кредит на суму 247 500 доларів США, які відповідачка зобовязалась повернути до 27 вересня 2037 р. та сплатити 11,99%. Щомісячний платіж оплати сторонами був визначений у розмірі 2575,38 доларів США та нарахованих відсотків. Оскільки відповідачка порушила п.4.2.4 кредитного договору, тобто порушила умови повернення кредитних коштів, то почала утворюватися заборгованість за договором, яка станом на 02.07.2010 р. складала 290,436 доларів США 49 центів США (в гривневому еквіваленті складає 2, 295, 987 грн. 57 коп.). Тому Банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за даним кредитним договором. Натомість ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом про визнання спірного кредитного договору від 12.06.2007 року та договору іпотеки від 12.06.2007 р. недійсними.
Договір іпотеки квартири №10 будинку №6 корпус 8 по пр. Героїв Сталінграду в м.Києві був укладений в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором від 12.06.2007р. Також в порядку застосування наслідків недійсності договору іпотеки від 12.06.2007 р. відповідач просила виключити із Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна записи №822 та №823 щодо нерухомого майна ОСОБА_2
Так, відповідно до п.4.2.4 оспорюваного кредитного договору позивач має право вимагати дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій, якщо відповідач не вніс чегровий платіж у встановлений договором термін. Банк виконав взяті на себе за договором зобовязання, тобто надав відповідачу кредит на суму 247 500 доларів США, натомість відповідач не виконанням своїх обовязків, а саме не поверненням кредитних коштів вчасно, спричинила утворення заборгованості в розмірі 290,436 доларів США 49 центів США (в гривневому еквіваленті складає 2, 295, 987 грн. 57 коп.) станом на 02.07.2010 р.
Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦКУ зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно матеріалів справи ПАТ «КБ «Надра» наділений повноваженнями для надання кредиту в іноземній валюті, що підтверджується наявними в матеріалах справи копією банківської ліцензії та письмового дозволу НБУ на здійснення операцій з валютними цінностями. А тому, твердження представника ОСОБА_2 про відсутність таких повноважень є безпідставними та не можуть послугувати причиною для розірвання чи зміни договору, що оспорюється.
Судом першої інстанції, виходячи з того, що не було надано доказів, які б свідчили про наявність підстав для визнання вищевказаного кредитного договору недійсним, було правомірно відмовлено в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом. Виходячи з цього підстав для визнання недійсним договору іпотеки квартири 10 будинку 6 корпус 8 по пр. Героїв Сталінграду в м.Києві від 12.06.2007 р., укладеного для забезпечення виконання зобовязання ОСОБА_2 за кредитним договором, також не вбачається.
Між тим, вірно вирішено судом першої інстанції, первісні позовні вимоги до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі складає 2295 987,57 грн., а також судові витрати по справі всього загальна сума 2297807 грн. 57 коп. підлягають задоволенню відповідно до ст.ст. 1054, 525-527, 610-612 ЦК України та як такі, що обгрунтовані належним чином та допустими доказами.
З урахуванням вищевикладеного, а також того, що Банком було виконано всі умови кредитного договору, надано кредит ОСОБА_2 у відповідності до його умов, а відповідачем було добровільно підписано кредитний договір, попередньо було ознайомлено з усіма його умовами, суд вірно дійшов висновку про те, що у задоволенні зустрічного позову слід відмовити, задовольнивши первісний позов повністю.
Розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги за основним позовом підлягають задоволенню, а в задоволені зустрічного слід відмовити.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, були предметом дослідження в суді першої інстанції, отримали належну оцінку і висновків суду не спростовують.
Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги є не суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права які призвели або могли призвести до неправильного вирішення цього спору.
Оскільки рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального закону, колегія суддів вважає, що підстав до його скасування не вбачається.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-
У х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 відхилити.
Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 квітня 2011 р. залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.
Головуючий:
Судді: