У Х В А Л А

23 лютого 2012 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді Шеремет А.М.,

суддів: Гордійчук С.О., Хилевича С.В.

секретар судового засідання Панас Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Володимирецького районного суду від 18 листопада 2011 року про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Володимирецького районного суду від 18 листопада 2011 року забезпечено позов ОСОБА_3 шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти співвідповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Вважаючи дану ухвалу незаконною, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Вказує, що не має відношення до даної справи, оскільки його вини у ДТП немає. Винний його брат ОСОБА_2 і тому згідно із ст. 1187 ЦК України і повинен відшкодувати шкоду.

Зазначає, що в судове засідання жодного разу не викликався і достеменно обставинами справи не володіє. Про те, що є стороною у даній справі дізнався з оскаржуваної ухвали.

Вважає, що у суду не було підстав для постановлення такої ухвали.

Також вказує, що ухвала постановлена з порушенням вимог ч. 4 ст. 152 ЦПК України. Вид забезпечення позову не є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу.

ОСОБА_2 також подав апеляційну скаргу на вищевказану ухвалу.

Вказує, що не вчиняв жодних дій, які б спонукали до постановлення такої ухвали.

Зазначає, що ухвала суперечить вимогам ч. 4 ст. 152 ЦПК України. Вид забезпечення позову не є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_2 відхиленню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія судді погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

У звязку з тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та в цілях забезпечення позову, позивач і заявив клопотання, в якому просив накласти арешт майно або грошові кошти, що належаь відповідачам і знаходяться у них або інших осіб до вирішення справи по суті..

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зважаючи на характер спірних правовідносин сторін, суть заявлених позовних вимог, суд першої інстанції, на переконання колегії суддів, прийшов до цілком правильного висновку про необхідність задоволення клопотання позивача та постановив ухвалу про забезпечення позову відповідно до правил ст. ст. 152, 153 ЦПК України.

Позов забезпечено в межах заявлених позовних вимог.

Однак, що стосується оскаржуваної ухвали в частині накладення арешту на майно та грошові кошти ОСОБА_1, то колегія суддів приходить до висновку , що апеляційне провадження в цій частині слід закрити, оскільки ухвалою Володимирецького районного суду від 25 січня 2012 року скасовано заходи забезпечення позову стосовно ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Апеляційне провадження в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою щодо забезпечення позову стосовно ОСОБА_5 закрити.

В решті ухвалу Володимирецького районного суду від 18 листопада 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню не підлягає.

Головуюча

Судді: