Справа № 1715/3016/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2012 року Рівненський міський суд

під головуванням судці - Ковальова І.М. при секретарі - Жижчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного Акціонерного Товариства «Вищий Навчальний Заклад ОСОБА_2 Управління Персоналом» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати і відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та завдання моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

В Рівненський міський суд з позовом до Приватного Акціонерного Товариства «Вищий Навчальний Заклад ОСОБА_2 Управління Персоналом» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати і відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та завдання моральної шкоди звернулась ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги повністю підтримала. Просить суд їх задоволити та стягнути з ПАТ «Вищий навчальний заклад «ОСОБА_2 Управління Персоналом» на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 20973 грн. 67 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні на час прийняття рішення та заподіяну моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.

В судове засідання представник відповідача не зявився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про отримання судової повістки рекомендованим листом. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Судом встановлено, що згідно наказу №100/03-к по особовому складу від 20 березня 2008 року ОСОБА_1 призначено на посаду в.о. головного бухгалтера Рівненського інституту МАУП.

Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні наказом по особовому складу №100/03-к від 20 березня 2008 року про звільнення ОСОБА_3В, та призначення ОСОБА_1 з якого вбачається, що призначено ОСОБА_1 на посаду в.о. головного бухгалтера Рівненського інституту МАУП. Підстава: заява ОСОБА_1

10 січня 2012 року позивач ОСОБА_1 була звільнена з Рівненського інституту МАУП у звязку з скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні витягом з наказу е 10 січня 2012 року №2-п по персоналу з якого вбачається: звільнити ОСОБА_1, виконуючого обовязки головного бухгалтера Рівненського інституту МАУП 10 січня 2012 року у звязку з скороченням штату працівників Рівненського інституту МАУП, пункт 1 статті 40 КЗпП України. Сплатити вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку і грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки - 90 календарних днів. Підстава: наказ №112-о від 31 серпня 2011 року.

З дослідженої в судовому засіданні довідки від 10 січня 2012 року №07/02 виданої в.о.- директора МАУП вбачається, що ОСОБА_1 дійсно працювала в Рівненському інституті МАУП. Середньомісячна заробітна плата становила 3154,55 грн.; середньоденна заробітна плата становила 102,87 грн. Станом на 10 січня 2012 року заборгованість із заробітної плати становить 20973,67 грн., а саме: квітень 2010 року - 324,94 грн.; грудень 2010 року - 1135,16 грн.; лютий 2011 року - 963,90 грн.; квітень 2011 року - 2096,64 грн.; липень 2011 року - 1963,81 грн.; серпень 2011 року - 1635,96 грн.; вересень 2011 року - 1237,13 грн.; жовтень 2011 року - 164,28 грн.; листопад 2011 року - 1589,54 грн.; грудень 2011 року - 1942,20 грн.; січень 2012 року - 7920,11 грн., включаючи грошову компенсацію за невикористану відпустку 90 календарних днів у сумі 6121,58 грн. (у тому числі утримання обовязкових платежів у сумі 1138,62 грн.) та вихідну допомогу у сумі 3154,55 грн. (в тому числі утримання обовязкових платежів у сумі 586,74 грн.).

Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, та те, що відповідачем було порушено вимоги ст.115 КЗУпП, а саме не виплачено заробітну плату за період з квітня 2010 року по січень 2012 року в сумі 20973,67 грн., що стверджується дослідженою в судовому засіданні довідкою про заборгованість виданою самим відповідачем, тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати знайшли своє повне підтвердження, є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як встановлено в судовому засіданні відповідач не провів виплати позивачу в день звільнення всіх сум, що належали їй від акціонерного товариства закритого типу та не спростував, що не з їх вини не виплачена сума позивачу у строки передбачені ст. 116 КзПП України, тому позовні вимоги позивача в частині відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають до задоволення.

Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні довідки від 10 січня 2012 року №07/01 виданої в.о. директора МАУП, що середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 становила 3154,55 грн.; середньоденна заробітна плата становила 102,87 грн., отже середній заробіток за весь час затримки по день прийняття рішення судом становить відповідача перед позивачем : (січень 2012 р. - 15 робочих днів; лютий 2012 р. - 21 робочий день; березень 2012 р. - 21 робочий день; квітень 2012 р. - 12 робочих днів, а всього 69 робочих днів) х 102,87 грн. = 7098,03 грн., дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що у звязку з неналежною виплатою відповідачем заробітної плати, позивач вимушена була взяти кредит в банку, протягом тривалого часу не могла використовувати зароблені кошти, тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають до задоволення. Однак, на думку суду, заявлений позивачем розмір моральної шкоди є надто завищеним, і тому з урахуванням вимог розумності та справедливості, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає моральна шкода в розмірі 2000,00 грн.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки рішення прийнято на користь позивача, яка при подачі позовну до суду звільнена від сплати судових витрат, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,60,88,212,213,215,228,294 ЦПК України, ст.ст. 115,116,117 КЗпП України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного Акціонерного Товариства «Вищий Навчальний Заклад ОСОБА_2 Управління Персоналом» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати і відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та завдання моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути з Приватного Акціонерного Товариства «Вищий Навчальний Заклад ОСОБА_2 Управління Персоналом» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 20973 грн. 67 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні на час прийняття рішення в розмірі 7098 грн. 03 коп. та заподіяну моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн.

Стягнути з Приватного Акціонерного Товариства «Вищий Навчальний Заклад ОСОБА_2 Управління Персоналом» судовий збір в розмірі 214 грн. 60 коп. та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України.

Заяву про перегляд заочного рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий :