Справа № 0807/858/2012
Провадження № 2/0807/280/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" травня 2012 р. Енергодарський міський суд

Запорізької області

у складі головуючого судді: Бульби О.М.,

при секретарі: Малихіній І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Енергодар цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про стягнення аліментів на утримання матері, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з даною позовною заявою, в якій просила стягнути з ОСОБА_5 аліменти щомісячно в розмірі ј частки від суми заробітку на утримання матері ОСОБА_1.

У обґрунтування позовних вимог в позовній заяві зазначено, що 06.01.1973 року позивач народила сина ОСОБА_2 та займалась його вихованням, дбала про його моральний, фізичний та духовний розвиток.

В 1996 році ОСОБА_1 досягла пенсійного віку та отримує пенсію. Станом на лютий 2012 року пенсія складає 875 грн. 06 коп., яких ледве вистачає на сплату комунальних послуг, які складають більш ніж 100 грн., закупівлю продуктів харчування та ліків, а також на купівлю інших речей.

Позивач сильно хворіє: перенесла два ішемічних інсульти (один в 2005 році, а інший у 2010 році); перенесла хірургічне втручання на щитовидній залозі. У звязку з цим, вона потребує постійного медикаментозного лікування, курс якого щомісяця складає 2453 грн. Позивач не працює, інших джерел існування немає, у звязку з чим перебуває у скрутному матеріальному становищі. Їй допомагають сторонні люди сусіди та фахівці Управління праці та соціального захисту населення.

Вона неодноразово зверталась до сина, який працює в ВП «Запорізька АЕС»ДП «НАЕК «Енергоатом»та має стабільну заробітну плату, з проханням надавати їй відповідну матеріальну допомогу, але жодного разу він їй не надав, хоча, на її думку, має таку можливість.

Від третьої особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 надійшло заперечення проти позовної заяви про стягнення аліментів на утримання матері, в яких вона просила відмовити ОСОБА_1 в повному обсязі у задоволені її позову. Зазначене заперечення ОСОБА_3 обґрунтоване тим, що розмір пенсії, яку отримує позивач перевищує встановлений законом прожитковий мінімум та, на її думку, не дає право вимагати стягнення аліментів на своє утримання. Крім того, на думку ОСОБА_3 відповідач не має можливості надавати позивачу таку матеріальну допомогу, оскільки на теперішній час з його доходу щомісяця проводиться стягнення по двом виконавчим документам, а саме: на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_6 у розмірі ј частини та на її користь на утримання ОСОБА_7 у розмірі 1/5 частини. ОСОБА_3 вважає, що подання ОСОБА_1 позову відбулося на прохання самого відповідача з метою в подальшому мати можливість на зменшення розміру аліментів на утримання своїх дітей.

Позивач та його представник ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити, надавши при цьому пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Крім того, позивач на уточнюючі запитання суду та представника третьої особи повідомила наступне: в звязку з отриманням нею соціальних виплат (субсидії) розмір комунальних платежів щомісяця в неї складають приблизно 100 грн. розмір коштів, які вона витрачає щомісяця на харчування, лікування, а також на інші потреби їй не відомий. В 2000, 2002 та 2005 роках вона перенесла хірургічні втручання. Розмір заробітної плати відповідача, вона також не знає. З 01.05.2012 року збільшились пенсійні виплати, які вона отримає, але їх розмір вона не знає. Крім відповідача у неї є також ще повнолітні діти: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає в м. Харків та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка мешкає в м. Енергодар. Всі її діти працездатні. Звернулась вона з даним позовом лише до ОСОБА_2, оскільки вважає, що він має найкраще матеріальне забезпечення. Мешкає вона одна в двокімнатній квартирі. До відповідача з проханням добровільно надавати матеріальну допомогу перед предявленням позову не зверталась.

Відповідач в судове засідання не зявився, надавши заяву про слухання справи без його участі, цивільний позов про стягнення аліментів на утримання матері визнає в повному обсязі, проти його задоволення не заперечує.

Треті особи також в судове засідання не зявились. Від ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи без її участі; від ОСОБА_4 будь-які заяви не надходили.

Представник третьої особи ОСОБА_3 ОСОБА_11 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, надавши пояснення, аналогічні змісту наданих заперечень проти позовної заяви.

У звязку з тим, що визнання відповідачем позову в подальшому може порушити інтереси третіх осіб по даній цивільній справі ОСОБА_3, ОСОБА_4, суд відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України вважає за необхідне відмовити у прийнятті визнання відповідачем позову.

Вислухавши пояснення позивача, його представника та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 народилась 22.10.1946 року (а.с.3-4) та є матірю відповідача ОСОБА_2 (а.с.5).

Станом на лютий 2012 року позивач заходиться на обліку в УПФУ в м. Енергодар Запорізької області та отримає пенсію за віком за списком №2 в розмірі 875 грн. 06 коп. (а.с.6).

08.08.2001 року постановою Енергодарського міського суду Запорізької області з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі ј частки всіх видів заробітку щомісяця (а.с.46).

16.01.2012 року рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1/5 частини із усіх видів доходу щомісяця (а.с.44-45).

Відповідно до ч.1 ст.202 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Статтею 205 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не предявлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами по справі доказів.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на яві вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть учать у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Однак, позивачем та її представником в порушення зазначених норм не надано до суду в обґрунтування своїх позовних вимог доказів, що підтверджують матеріальний стан сторін, потребу позивача в лікуванні, вартість цього лікування, наявність в позивача інших необхідних фінансових витрат, а також можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не предявлено позову про стягнення аліментів. Разом з цим, ні позивачем ні його представником не заявлено клопотання про забезпечення та витребування зазначених доказів.

Сума коштів, зазначена в позовній заяві, яка нібито щомісяця необхідна позивачу для її лікування (2453 грн.) не тільки не доведена, а взагалі й необґрунтована. Також, в підтвердження фактів, викладених в позовній заяві, щодо надання їй допомоги сусідами та фахівцями Управління праці та соціального захисту населення Енергодарської міськради не надано будь-яких доказів, не заявлено клопотання про забезпечення та витребування доказів, в тому числі про виклик та допит цих осіб.

Копію розрахунку, наданого позивачем разом з позовною заявою, що міститься в матеріалах справи (а.с.17) суд не може взяти до уваги, оскільки в ньому не зазначено, хто саме та коли його складав, відносно якої особи він складений, період часу, на протязі якого має прийматись зазначена вартість медикаментів, тощо. Оригінал цього розрахунку до суду не надавався.

Крім того, ні позивачем ні її представником не надано суду доказів її непрацездатності. Так, разом з позовною заявою до суду від позивача надійшли медичні документи (а.с.8-16), які свідчать про проходження позивачем лікування на протязі 2005-2011 років. Даних щодо непрацездатності позивача на час розгляду справи наведені документи не містять. Разом з цим, позивачем не надавалось до суду оригінали зазначених медичних документів, в звязку з чим суд також не може зробити висновок щодо їх достовірності. Суд вважає, що сам факт заходиться позивачем на обліку в УПФУ в м. Енергодар Запорізької області та отримання пенсії за віком не може однозначно свідчити про її непрацездатність.

Оскільки позивач в позовній заяві не ставить вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат, коштів на покриття витрат, повязаних з лікуванням та доглядом за нею, у відповідності до ст.ст. 203, 206 СК України, суд відповідно до ст.11 ЦПК України не вирішує це питання в судовому засіданні.

Крім того, за результатами розгляду даної цивільної справи суд приходить до висновку, що зазначена позовна заява предявлена до суду не з метою стягнення на користь матері аліментів, а з метою в майбутньому зменшити розмір аліментів, які вже сплачує ОСОБА_12, оскільки на даний час з його доходу щомісяця проводиться стягнення по двом виконавчим документам, а саме: на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_6 у розмірі ј частини та на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_7 у розмірі 1/5 частини. Враховуючи те, що ч.4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження»встановлено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати пятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, в разі навіть часткового задоволення даної позовної заяви, розмір аліментів, що вже сплачує відповідач на утримання своїх дітей, підлягає зменшенню.

В підтвердження даних висновків суду свідчить той факт, що дана позовна заява була направлена до суду одразу після набрання чинності рішенням суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_7 (а.с.44-45), не дивлячись на те, що відповідно до позовної заяви, позивач з 1996 року заходиться на обліку в УПФУ в м. Енергодар Запорізької області та отримає пенсію за віком, а її чоловік помер в 1980 році. Згідно наданих позивачем разом з позовною заявою медичних документів (а.с.8-16), позивач проходить лікування починаючи з 2005 року.

Про звернення до суду з метою обмеження в майбутньому інтересів неповнолітніх дітей відповідача також вказує те, що позивач звернувся до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів, обґрунтовуючи її тяжким матеріальним становищем, в звязку з проходження лікування, хоча на думку суду більш доцільним виходячи з обґрунтування позову, в якості позовних вимог необхідно було визначити стягнення коштів на покриття витрат, повязаних з лікуванням та доглядом за матірю, у відповідності до ст.206 СК України.

Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що обставини, викладені в позовній заяві, дещо відрізняються від пояснень позивача наданих в судовому засіданні, що разом з небажанням позивача зявлятись в судове засідання по даній цивільній справі (а.с.40), а також однотипністю клопотань, наданих до суду як з боку позивача так і відповідача (а.с.27, 37, 38, 40) може свідчити про підготовку зазначеного позову відповідачем.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволені позовних вимог необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 202-205 СК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення в повному обсязі буде виготовлено на протязі пяти днів.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. М. Бульба