Справа № 0417/3737/2012
Справа №2/0417/2839/2012
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 серпня 2012 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Слюсар Л.П.

при секретарі Щіголєвій Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності на частку нерухомого майна за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в лютому 2012 року звернувся до суду з позовною заявою до Дніпропетровської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності на частку нерухомого майна за набувальною давністю. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в своїй позовній заяві та представник позивача в судовому засіданні посилалися на те, що квартира АДРЕСА_1 згідно до свідоцтва про право власності на житло належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3. ОСОБА_2, третя особа по справі є дружиною позивача. ОСОБА_3 була його тещею ( її дочка ОСОБА_4 була його першою дружиною, яка померла 01.11.1989 року, спільних дітей не мали). 15 лютого 1998 році у віці 85 років померла ОСОБА_3 . Заповіту вона не залишила. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з 1/3 частки квартири №65, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Косіора, буд.58. Спадкоємці за законом відсутні, до державної нотаріальної контори жодна особа для оформлення спадкових справ не зверталася, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не відкривалася. Починаючи з 1985 року і до дня смерті 1998 року позивач проживав з ОСОБА_3 однією сімєю та вів спільне господарство. На сьогодні він продовжує проживати в вказаній квартирі, добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, доглядає за квартирою та утримує її, постійно робить поточний та капітальний ремонт, сплачує комунальні платежі. Вважають, що позивач більше чотирнадцяти років добросовісно, відкрито, безперервно володіє та користується нерухомим майном, а тому на підставі ст.344 ЦК України просили суд: визнати за ОСОБА_1, право власності на 1/3 частку квартири №65, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Косіора, буд.58, що залишилася після смерті ОСОБА_3.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Вказав, що між сторонами відсутній предмет спору, оскільки позивач не звертався до Дніпропетровської міської ради. Просив в задоволені позову відмовити.

Третя особа в судове засідання не зявилася. Про час і місце слухання справи повідомлялась належним чином. Про причину неявки суд не повідомили .

Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача в судовому засіданні 21 червня 2012 року, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У ході судового розгляду встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 04 липня 1995 року, виданого виконкомом міської Ради народних депутатів, згідно до розпорядження від 04 липня 1995 року за №3/1115-95 квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3. Частки співвласників не визначені (а.с.6-7).

24.02.1998 року ОСОБА_3 померла ( а.с.8) . Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно у вигляді її частини квартири АДРЕСА_2.

Згідно до довідки КЖЕП №26 від 03.01.2012 року №21 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно була зареєстрована з 12.11.1985 року по день своєї смерті за адресою: АДРЕСА_3, зі складом сімї 2 чоловіка на день її смерті: ОСОБА_3 та чоловік дочки - ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с.9).

Як встановлено в судовому засіданні, що підтверджується свідоцтвом про смерть перша дружина ОСОБА_1, донька померлої ОСОБА_3 - ОСОБА_4 померла 3 листопада 1989 року ( а.с.41).

Відповідно до листа Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 12.07.2012 року №1187/01-16 спадкова справа після смерті ОСОБА_3, померлої 15.02.1998 року не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось ( а.с.39).

Після смерті ОСОБА_3, спадковим майном, а саме: часткою квартири АДРЕСА_1, продовжував володіти та користуватися ОСОБА_1 і користується до теперішнього часу, тобто більше ніж 14 років, тобто ОСОБА_1 було відомо про те, що частка квартири №65 в будинку №58 належала ОСОБА_3

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Оскільки у ОСОБА_3, яка померла 24 лютого 1998 року, не було спадкоємців ні за законом , ні за заповітом, то спадкове майно за правом спадкоємства повинно перейти до держави ст.555 ЦК УРСР .

Отже в судовому засіданні встановлено, що дійсно ОСОБА_1 відкрито, добросовісно, безперервно користувався і користується часткою нерухомого майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_3, йому був добре відомий власник, частка якого в спільному сумісному майні не визначена, як було відомо і те, що не було спадкоємців за законом чи заповітом і позивач з заявою до Дніпропетровської міської ради не звертався, хоча до даних правовідносин застосовуються норми спадкового права, а тому виходячи із вищевикладеного суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог та вимушений в позові відмовити.

Згідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з позивача підлягає стягненню на користь держави недоплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 3004 грн. 04 коп.

Керуючись: ст.344 ЦК України, ст. ст.3,7,11, 15, 57, 60, 61, 88, 169, 212- 215 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 3004 грн. 04 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.П. Слюсар