Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22ц - 3994 / 2012 р. Головуючий у 1 інстанції: Редько О.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

18 липня 2012 року м. Запоріжжя.

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Пільщик Л.В.,

Суддів: Сапун О.А.,

ОСОБА_2,

При секретарі: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 травня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3, третя особа Мелітопольська міська державна нотаріальна контора, про зміну черговості одержання права на спадкування, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та визначення додаткового строку на прийнятті спадщини,-

В С Т А Н О В И Л А:

23 травня 2011 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - Мелітопольська міська державна нотаріальна контора, про зміну черговості одержання права на спадкування, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, визначення додаткового строку на прийнятті спадщини.

Зазначали, що є рідними сестрами ОСОБА_7, яка померла 08 березня 2008 року.

Після її смерті відкрилася спадщина на ? частку домоволодіння № 184-а, яке розташоване по вул. Ворошилова у м. Мелітополі і належало ОСОБА_7 на підставі договору дарування від 21 травня 1990 року.

Інша ? частка у домоволодінні належала на праві власності чоловіку ОСОБА_7 ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності від 14 липня 1981 року, виданого Мелітопольським держкомунгоспом., який фактично прийняв спадщину після померлої дружини, однак належним чином право на спадщину не оформив, так як помер 26 травня 2007 року.

Оскільки у подружжя ОСОБА_8 дітей не було, вони за життя ОСОБА_7, яка доводилася їм старшою сестрою, постійно опікувалися нею, допомагали здійснювати поточний та капітальний ремонт будинку, провели газове опалення, забезпечували продуктами харчування, ліками, поралися на присадибній ділянки та городі.

Відповідач ОСОБА_3, який як племінник є спадкоємцем ОСОБА_8 за правом представлення, не повідомив їх про смерть ОСОБА_8, прийняв спадщину та оформив її у нотаріальній конторі, 14 лютого 2008 року отримав свідоцтво про право на спадщину, реєстраційний № 3-335. Згодом в КП ММБТІ оформив право власності на житловий будинок № 184-а по вул. Ворошилова у м. Мелітополі Запорізької області, однак вказаний факт замовчував.

Посилаючись на викладені обставини, просили надати їм право на спадкування за законом після померлої 08 березня 2007 року сестри ОСОБА_7 разом зі спадкоємцем за законом першої черги ОСОБА_8. Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину від 14 лютого 2008 року №3-335 Мелітопольської державної нотаріальної контори, яке видане ОСОБА_3, в частині ? домоволодіння №184-а, що розташоване по вул. Ворошилова у м. Мелітополі Запорізької області. Встановити їм додатковий строк для прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_7

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 травня 2012 року позов задоволено.

Надано ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 право на спадкування за законом разом із спадкоємцем першої черги ОСОБА_8 після смерті ОСОБА_7, померлої 08 березня 2007 року, на 1/2 частину будинку № 184-а по вул. Ворошилова у м. Мелітополі Запорізької області, що належала ОСОБА_7.

Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину від 14 лютого 2008 №3-335, яке видано Мелітопольською державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_3, в частині ? частки домоволодіння, що розташоване за адресою: вул. Ворошилова №184-а у м. Мелітополі Запорізької області, яке належало на праві спільної часткової власності ОСОБА_7, померлої 08 березня 2007 року.

Встановлено ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 додатковий строк тривалістю три місяця з дня набрання цим рішенням законної сили для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася 08 березня 2007 року після смерті ОСОБА_7

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 травня 2012 року скасувати. Ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити в повному обсязі.

У судове засідання апеляційного суду Запорізької області позивачі не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, про причини неявки суд не сповістили.

Колегія суддів вважає за можливе, враховуючи положення статті 305 ЦПК України, розглянути справу у відсутності осіб, які не зявилися.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_3, його представника, перевіривши законність, обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до статей 213, 214 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статей 2,8 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Вказаним вимогам судове рішення не відповідає.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно зі статтею 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, та порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Судом встановлено і не заперечується сторонами, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебували у зареєстрованому шлюбі. Кожному з них належало на праві власності по ? частці домоволодіння № 184-а, розташованого по вул. Ворошилова у м. Мелітополі, в якому подружжя проживало та було зареєстровано. ОСОБА_8 набув право власності на частку будинку на підставі свідоцтва про право власності від 14 липня 1981 року, виданого Мелітопольським держкомунгоспом. ОСОБА_7 набула право власності на частину будинку на підставі договору дарування від 21 травня 1990 ( а. с. 9 ).

08 березня 2008 року ОСОБА_7 померла ( а. с. 12 ).

Спадкоємцем першої черги за законом був чоловік спадкодавця ОСОБА_8, який фактично прийняв, однак не оформив спадщину через те, що помер 26 травня 2007 року.

Позивачі як сестри померлої ОСОБА_7 відповідно до положень статті 1262 ЦК України є спадкоємцями другої черги.

Впродовж передбаченого частиною 1 статті 1270 ЦК України строку заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлої сестри вони не подавали, вимоги щодо права на спадкування разом з ОСОБА_8 не заявляли.

Згідно розяснень п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Будь-яких допустимих та переконливих доказів, які б виправдовували пропуск передбаченого законом строку для подачі до нотаріальної контори відповідної заяви позивачі не надали.

Крім того, в ході вирішення спору зясовано, що ОСОБА_3, який є племінником ОСОБА_8, після смерті ОСОБА_7 вселився та зареєструвався до будинку № 184-а по вул. Ворошилова у м. Мелітополі, доглядав і опікувався дядьком.

26 травня 2007 року ОСОБА_8 помер. Спадкоємцем за законом за правом представлення відповідно до частини 3 статті 1266 ЦК України є ОСОБА_3, який прийняв спадщину, отримав у нотаріальній конторі 14 лютого 2008 року свідоцтво про право на спадщину за законом та оформив право власності на спірний будинок ( а. с. 10 ).

Задовольняючи вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 щодо їх права на спадкування за законом після померлої 08 березня 2007 року ОСОБА_7 разом зі спадкоємцем першої черги ОСОБА_8, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі, які є спадкоємцями ОСОБА_7 другої черги, відповідно до положень частини 2 статті 1259 ЦК України мають право на спадкування із спадкоємцем першої черги, оскільки вони протягом тривалого часу опікувалися, матеріально забезпечували, надавали іншу допомогу старшій сестрі похилого віку ОСОБА_7

З таким висновком колегія суддів погодитись не може, оскільки до нього суд дійшов через порушення норм матеріального та процесуального права.

Згідно частини 2 статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. При цьому під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ході вирішення спору судом не встановлено, що ОСОБА_7 через похилий вік перебувала у безпорадному стані, внаслідок чого потребувала сторонньої допомоги і що допомога, яка надавалася позивачами, була основним засобом до існування спадкодавця.

Та обставина, що сестри за власним бажанням допомагали старшій сестрі, не породжує у них права на зміну черговості та спадкування разом зі спадкоємцем першої черги, оскільки не доведено, що ОСОБА_7Я, потребувала такої допомоги через перебування у безпорадному стані.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_3 зазначав, що ОСОБА_7Я не хворіла і у безпорадному стані не перебувала, почувалася відповідно свого віку, проживала з чоловіком ОСОБА_3, сама себе забезпечувала матеріально й не потребувала сторонньої допомоги до самої смерті. Після смерті ОСОБА_7 позивачі претензій до спадкоємця першої черги ОСОБА_8 щодо прав на спадкове майно не заявляли, цим питанням не цікавилися. Він, як родич, переїхав проживати у срібний будинок для здійснення догляду за дядьком де і проживає до цього часу.

Вказані пояснення в ході вирішення спору не спростовані.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постановлене по справі судом першої інстанції рішення необхідно скасувати, як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. По спору слід ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 залишити без задоволення, оскільки відсутні обставини, які відповідно статті 1259 ЦК України є підставами для зміни черговості одержання права на спадкування й визнання сестер спадкодавця, ОСОБА_7, таким, що успадковують спадщину разом зі спадкоємцем першої черги за законом.

Керуючись ст.ст. 307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 травня 2012 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3, третя особа Мелітопольська міська державна нотаріальна контора, про зміну черговості одержання права на спадкування, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, визначення додаткового строку на прийнятті спадщини залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: