Справа № 2-1595/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2012 року Білоцерківський міськрайоний суд у складі:

головуючого судді Закаблук О. В. ,

при секретарі Селезень Н. В.,

за участю представників : позивачів ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 м.Біла Церква справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до державних нотаріусів Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, ОСОБА_2, про оскарження дій нотаріуса та внесення змін до свідоцтв про право на спадщину,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись до суду з названим позовом мотивуючи тим, що Державним нотаріусом першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області, ОСОБА_7 30 червня 2005р., були видані свідоцтва про право на спадщину за законом, реєстровий № 4-3412 на ім'я ОСОБА_8, реєстровий № 4-3416, на ім'я ОСОБА_4 на ? частину спадкового майна за кожним, хоч з чого б воно не складалося і де б воно не перебувало, яке залишилось після смерті ОСОБА_9.

21.07.2010р, Державним нотаріусом першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_2, були видані свідоцтва про право на спадщину за законом, реєстровий № 2-2065, на ім'я ОСОБА_5 на ? частку спадкового майна та реєстровий № 2-2063, на ім'я ОСОБА_10 на ? частину спадкового майна, хоч з чого б воно не складалося і де б воно не перебувало, яке залишилось після смерті ОСОБА_9.

В зв»язку з тим, що в свідоцтвах про право на спадщину за законом позивачів державним нотаріусом були допущені істотні помилки, позивачі не мають можливості реалізувати своє право спадкоємців за кордоном, а тому, в зв»язку з тим, що відповідачі протиправно відмовляються внести зміни в свідоцтва про право на спадщину за взаємною згодою всіх спадкоємців, позивачів у справі, просять визнати дії державних нотаріусів неправомірними, зобов'язати державного нотаріуса першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області, видати ОСОБА_3 нове свідоцтво про право на спадщину за законом, де буде вказано наступне: спадкоємцем на 1/4 частку спадкового майна ОСОБА_9, який помер 27 грудня 1997року, хоч з чого воно б не складалось і де б не перебувало, є його: дочка - ОСОБА_3 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі ст. 1261 Цивільного кодексу України: на 1/4 зазначеного спадкового майна, згідно свідоцтва про право на спадщину має син померлого ОСОБА_6, на ? частку зазначеного спадкового майна, згідно свідоцтва про право на спадщину має син померлого ОСОБА_4 та на ? частку зазначеного спадкового майна, згідно свідоцтва про право на спадщину має дочка померлого ОСОБА_5 та просять видати всім спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину за законом з зазначенням в свідоцтвах про право на спадщину вимог, які визначені ст.1296 ч.2 ЦК України із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

В судовому засіданні представник за довіреностями позивачів ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та суду показав, що ОСОБА_3 (прізвище було змінено з ОСОБА_8В.) та інші спадкоємці (ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6В.) не мають можливості реалізувати своє право спадкоємця за кордоном так як відповідачем в свідоцтвах про право на спадщину за законом були вказані дані не передбачені до вказівки, а саме хто отримав чи не отримав свідоцтва про право на спадщину за законом, тоді як необхідні згідно вимог закону дані не були вказані, відповідачі відмовили внести виправлення у видані свідоцтва про право на спадщину, видати нові свідоцтва, чим порушили вимоги ч. 1 ст. 1300, ч. 2 ст. 1296 ЦК України, п. 206 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 20/5 від 03.03.2004року, а тому просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2, одночасно представник Білоцерківської Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори за довіреністю, в судовому засіданні позов не визнала в повному обсязі та суду пояснила, що 30.07.2005 року нотаріус ОСОБА_7, видала свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку спадкового майна після померлого 27 грудня 1997 року ОСОБА_9 - ОСОБА_8 та ОСОБА_11 по ? частці кожному.

1/2 частка спадкового майна залишилась відкритою, яку мати ОСОБА_5, та син ОСОБА_6 на той час не побажали отримувати спадщину.

Свідоцтва про право на спадщину видавались у відповідності до форми 3 Додатку до Правил ведення нотаріального діловодства, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 10.01.2005 № 17/10297, п. 206 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 03.03.2004р. №283/8882 та п. 2 ст. 1296 Цивільного Кодексу України.

21 .07.2010 року відповідач видала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку майна після померлого 27.12.1997 року ОСОБА_9 матері померлого ОСОБА_5 та сину ОСОБА_6, які у 2005 році не бажали одержувати спадщину.

При видачі свідоцтв вона керувалась ст. 1296 Цивільного Кодексу України, п. 206 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 03.03.2004р. № 283/8872 та Правилами ведення нотаріального діловодства, прийняти наказом Міністерства, юстиції України 16.11.2009 № 2151/5, та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 17.11.2009 № 1083/17099, які набрали чинності 01.01.2011р.

Форма 15 Додатку до Правил ведення нотаріального діловодства - це свідоцтво про право па спадщину за законом що видасться для підтвердження права на спадщину, яка відкрилась за кордоном. Видані свідоцтва про право на спадщину матері ОСОБА_5 та сину ОСОБА_10 відповідають вимогам форми 15, видані із зазначенням розміру частки та спадкового майна кожному спадкоємцю окреме. В кожному свідоцтві вказані усі спадкоємці їх родинні відносини із спадкодавцем, дати їх народження, місця їх реєстрації, зазначені частки у спадщині.

Статтею 1300 Цивільного Кодексу України та п. 227 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено внесення змін до свідоцтв про право на спадщину. У випадку якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу їх між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці, за письмовою згодою між спадкоємцями спадщина підлягає перерозподілу. У цьому випадку нотаріус після повернення попередніх свідоцтв, видає нові свідоцтва про право на спадщину.

Вважає, що позов не підлягає задоволенню, так як нотаріуси правомірно та на підставі діючого законодавства видали свідоцтва про право на спадщину за законом позивачам.

Суд, заслухавши представників сторін, відповідача, оглянувши та дослідивши надані суду докази прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню частково по таким підставам.

В судовому засіданні встановлено, що 27 грудня 1997 року помер ОСОБА_9, після чого відкрилась спадщина, яку прийняли позивачі у справі, спадкоємці за законом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які звернулись з заявами про прийняття спадщини у встановлений законом строк до державної нотаріальної контори.

Державним нотаріусом першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області, ОСОБА_7 30 червня 2005р., були видані свідоцтва про право на спадщину за законом, реєстровий № 4-3412 на ім'я ОСОБА_8, реєстровий № 4-3416, на ім'я ОСОБА_4 на ? частину спадкового майна за кожним, хоч з чого б воно не складалося і де б воно не перебувало, яке залишилось після смерті ОСОБА_9.

21.07.2010року державним нотаріусом першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_2, були видані свідоцтва про право на спадщину за законом, реєстровий № 2-2065, на ім'я ОСОБА_5 на ? частку спадкового майна та реєстровий № 2-2063, на ім'я ОСОБА_10 на ? частину спадкового майна, хоч з чого б воно не складалося і де б воно не перебувало, яке залишилось після смерті ОСОБА_9.

В свідоцтвах про право на спадщину за законом були вказані дані не передбачені до вказівки, а саме хто отримав чи не отримав свідоцтва про право на спадщину за законом, вимог, які визначені ст.1296 ч.2 ЦК України із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців відповідачами не дотримано, внаслідок чого позивачі на мають можливості реалізувати своє право на спадкування майна спадкодавця за кордоном.

29 липня 2011р. позивачі звернулись до відповідачів з проханням видати нові свідоцтва про право на спадщину всім спадкоємцям, однак відповідачі протиправно відмовили позивачам посилаючись на те, що нові свідоцтва про право на спадщину видаються нотаріусом тільки у разі перерозподілу часток між спадкоємцями, а тому між сторонами виник спір про право на внесення виправлень в свідоцтва про право на спадщину згідно вимог закону, що є підставою для видачі нових свідоцтв про право на спадщину та без чого неможливо реалізувати право на спадкування позивачів за кордоном.

Суд вважає відмову нотаріуса у видачі нових свідоцтв про право на спадщину незаконною, безпідставною та такою, що порушує права і законні інтереси позивачів, з наступних підстав:

відповідно до ч. 1 ст. 1300 ЦК України за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину.

Виправлення у свідоцтві про право на спадщину, у зв'язку із внесенням змін не допускається, натомість, має видаватися нове свідоцтво про право на спадщину.

Перерозподіл часток між спадкоємцями, є не єдиною підставою для внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, так як переліку підстав, за якими вносяться зміни до свідоцтва про право на спадщину та видаються нові свідоцтва ст. 1300 ЦК України не встановлено, а тому посилання відповідачів на те, що ними правомірно відмовлено у внесенні виправлень в свідоцтва про право на спадщину за законом, видачі нових свідоцтв, є хибними, такими, що суперечать вимогам закону, а тому названі заперечення до уваги судом не приймаються.

Позов підлягає задоволенню відповідно до п. 206 Інструкції про порядок вчинення нотаріальни дій нотаріусами України № 20/5 від 03.03.2004 року в редакції від 07.04.2005року, відповідно до якого свідоцтво про право на спадщину видається за заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством, кожному з них окремо із визначенням прізвища, імені, по батькові та часток у спадщині інших спадкоємців.

Згідно ч.2 ст. 1296 ЦК України, якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені норми закону суд прийшов до висновку, що з метою усунення порушення прав позивачів слід внести зміни до свідоцтв про право на спадщину ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 після смерті 27.12.1997 року ОСОБА_9, зобов»язавши державного нотаріуса першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області видати нові свідоцтва про право на спадщину кожному, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 із зазначенням в свідоцтвах про право на спадщину вимог, які визначені ст.1296 ч.2 ЦК України із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців, а тому позов підлягає задоволенню.

Вищенаведене окрім показань сторін підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 від 30.06.2005 року, в яких зазначені дані, які не передбачені законом, а саме, що свідоцтва про право на спадщину на ? частку спадкового майна ОСОБА_5, ОСОБА_6 не видавались, свідоцтвами про право на спадщину за законом позивачів ОСОБА_5, ОСОБА_6, в яких не зазначено імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Позивач ОСОБА_3 звернулась до відповідачів із заявою про видачу нових свідоцтв, що підтверджується заявою позивачки від 29.07.2011 року, однак відповідачем їй було 11.08.2011 року відмовлено з посиланнями на те, що нові свідоцтва видаються у разі перерозподілу часток між спадкоємцями, що підтверджується повідомленням № 2489/0116.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу позивач ОСОБА_3 набула прізвище ОСОБА_3 після розірвання шлюбу з ОСОБА_12, що також підтверджується паспортом названого позивача.

Згідно повідомлень банківської установи Швейцарії від 10.05.2011 року для встановлення всього кола спадкоємців установі необхідні документи на спадщину, які містять усіх спадкоємців, свідоцтва про право на спадщину, де повинні бути перераховані всі спадкоємці разом з відповідними частками у спадщині.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Згідно ч. 2 ст. 1300 ЦК України, на вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до абз. 3. п. 227 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 20/5 від 03.03.2004року, нові свідоцтва про право на спадщину видаються нотаріусом також: за рішенням суду про внесення змін до раніше виданих свідоцтв про право на спадщину або на підставі письмової згоди всіх спадкоємців про внесення змін до раніше виданих свідоцтв.

Позивачами ставляться вимоги щодо визнання дій нотаріусів ОСОБА_7 та ОСОБА_2 неправомірними.

Відповідно до ст.ст. 60, 61 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.Обов»язок доказування покладаться на сторони.

Враховуючи те, що позивачами не уточнено та не конкретизовано позовні вимоги щодо обсягу дій відповідачів, які саме слід визнати неправомірними, письмові заяви про уточнення позовних вимог суду не подавались, видача свідоцтв про право на спадщину за законом покладена саме на відповідачів, які зобов»язані діяти в межах закону та наданих їм повноважень та які видали свідоцтва про право на спадщину позивачам, в межах заявлених позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні названих позовних вимог, а тому позов слід задовольнити частково, з метою усунення допущених порушень прав позивачів слід внести зміни до свідоцтв про право на спадщину ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 після смерті 27.12.1997 року ОСОБА_9, зобов»язавши державних нотаріусів першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області видати нові свідоцтва про право на спадщину кожному, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 із визначенням в свідоцтвах про право на спадщину вимог, які визначені ст.1296 ч.2 ЦК України із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 1261, 1296, 1300 Цивільного кодексу України, п. п.206, 227 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 20/5 від 03.03.2004р.(в редакції від 07.04.2005р)., ст. 50 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 10, 60, 61,79, 81, 84, 88, 110, 209, 212-215 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Внести зміни до свідоцтв про право на спадщину ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 після смерті 27.12.1997 року ОСОБА_9, зобов»язавши державного нотаріуса першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області видати нові свідоцтва про право на спадщину кожному, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 із визначенням в свідоцтвах про право на спадщину вимог, які визначені ст.1296 ч.2 ЦК України із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 10 днів з часу його проголошення.

Суддя ОСОБА_13