Справа № 22ц-1217/12 Головуючий в суді І інстанції ОСОБА_1
Доповідач в суді II інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого: Волохова Л.А.

суддів: Ігнатченко Н.В., Семенцова Ю.В.,

при секретарі: Бобку О.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 грудня 2011 року у справі за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2011 року ОСОБА_4 звернулась до суду з зазначеним позовом. Просила стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину.

Свої вимоги мотивує тим, що згідно з рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25 грудня 2009 року з ОСОБА_3 на її користь стягуються аліменти на сина ОСОБА_5 в розмірі ? частки його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 грудня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно договору № HD3 від 26 вересня 2010 року син ОСОБА_5 навчається у навчальному центрі «ОСОБА_6 ОСОБА_7», на оплатній основі, вартість навчання становить 6 000 грн., а також в обовязки замовника входить придбання комплекту учбових матеріалів, який передбачений курсом навчання. Вона починаючи з вересня 2010 року і по листопад 2011року на навчання дитини витратила 8 790 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 грудня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати на дитину ОСОБА_8. ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 3375 грн. 00 копійок. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 188 гривень 20 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає , що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, 08 грудня 2009 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія: 1-БК № 119418 (а.с. 4)

Від шлюбу сторони мають сина: ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5 ), який знаходиться на утриманні у позивачки . Із довідки № 987 від 22 липня 2011 року виданої КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду деснянської районної у місті Києві ради» вбачається, що малолітній ОСОБА_8 проживає спільно із позивачем за адресою: АДРЕСА_1.(а.с. 9).

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25 грудня 2009 року з ОСОБА_3 на її користь стягуються аліменти на сина ОСОБА_5 в розмірі ? частки його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 грудня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до договору № HD 3 від 26 вересня 2010 року про творчу співпрацю між навчальним центром «ОСОБА_6 ОСОБА_7» малолітній ОСОБА_8 навчається в зазначеному навчальному центрі.

Згідно умов договору вартість послуг за навчання становить 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок і плата за один місяць становить 600 грн. Крім цього в обов'язки замовника входить придбання комплекту учбових матеріалів, який передбачений курсом навчання.

Визнаючи розмір додаткових витрат суд виходив з квитанцій до прибуткового касового ордера № 27 від 12.01.2011 року, № 45 від 01.02.2011 року, №94 від 02.03.2011 року, № 113 від 07.04.2011 року, № 157 від 17.05,2011 року, № 173 від 06.06.2011 року, № 3 від 26.09.2011 року, № 22 віл 15.10.2011 року, №25 віл 08.11.2011 року, № 63 від 07.12. 2011 року, № 222 від 14.09.2011 року з яких видно, що позивач ОСОБА_4 здійснила оплату за послуги навчального центру «ОСОБА_6 ОСОБА_7» в розмірі 6750 грн.(а.с. 12-14, 67).

Твердження апелянта, що суд необґрунтовано стягнув додаткові витрати, а саме не взяв до уваги витяг з протоколу № 20 засідання комісії з питань захисту справ дитини Деснянської РДА від 03 листопада 2011 року, у якому зазначається про нецільове використання грошових коштів з боку позивача, сплачених ним на потреби дитини, спростовуються матеріалами справи, а також відповідачем не було надано суду доказів того, що розмір сплачених ним аліментів на утримання малолітньої дитини вистачає і на оплату навчання в навчальному центрі «ОСОБА_6 ОСОБА_7».

А тому суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність стягнення з нього додаткових витрат на дитину.

Колегія погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що витрати ОСОБА_4 понесла відповідно до квитанцій: № 182 від 03 вересня 2011 року - 680 грн., № 278 від 20 жовтня 2011 року - 680 грн., № 238 від 10 листопада 2011 року - 680 грн. не є неналежним та допустимим доказом витрат на навчання, оскільки згідно умов договору щомісячний платіж становить по 600 грн. і відповідно до квитанцій № 3 від 26 вересня 2011 року, № 22 від 15 жовтня 2011 року, № 25 від 08 листопада 2011 року оплата за навчання проведена в розмірі по 600 грн., щомісячно.

Згідно ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини. її хворобою, тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Така ж позиція викладена й у п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів.

Зазначені відповідачем доводи та обставини не спростовують висновків суду першої інстанції про необхідність стягнення додаткових витрат із відповідача у визначеному розмірі.

За правилами ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань. Тому колегія суддів, перевіряючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 317, 319, ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 грудня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Л.А. Волохов

Судді: Н.В. Ігнатченко

ОСОБА_9