АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2012 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І. Н.

суддів: Винту Ю.М., Савчук М.В.,

секретар Градовий В.Б.,

за участю ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»про визнання незаконним підвищення процентної ставки за кредитним договором, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»на рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 25 листопада 2011 року, -

ВСТАНОВИЛА :

В липні 2011 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Посилалося на те, що між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк»був укладений кредитний договір від 21.11.2006 року №CVPWGA00000004, згідно якого відповідачка отримала кредиту розмірі 100 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08% річних з кінцевим терміном погашення 18.11.2016 року. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк»був укладений договір іпотеки від 21.11.2006 року, згідно якого відповідач передала в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 66,20 кв.м., яка розташована АДРЕСА_1.

Зазначало, що в порушення умов договору ОСОБА_1 взяті на себе зобовязання не виконала належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором в сумі 166 549,63 грн., з яких 87411,60 грн. заборгованість за кредитом, 54583,58 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 4720,70 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 19833,75 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязання.

Просило звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру загальною площею 66,20 кв.м., яка розташована АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Також ПАТ КБ «ПриватБанк» просило зняти з реєстраційного обліку і висилити відповідача та інших осіб, які зареєстровані і проживають за цією адресою.

В серпні 2011 року ОСОБА_1 звернулася в суд з зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк»про визнання незаконним підвищення процентної ставки за кредитним договором.

Посилалась на те, що між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк»був укладений кредитний договір від 21.11.2006 року №CVPWGA00000004 згідно якого відповідачка отримала кредиту розмірі 100 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08% річних з кінцевим терміном погашення 18.11.2016 року. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк»був укладений договір іпотеки від 21.11.2006 року, згідно якого вона передала в іпотеку квартиру загальною площею 66,20 кв.м., яка розташована АДРЕСА_1. Зазначала, що вносила кожного місяця вчасно щомісячний платіж особисто в тих розмірах, в яких вказував касир банку, а пізніше банк став самостійно списувати кошти в рахунок погашення кредиту з її зарплатної картки. В липні 2011 року їй стало відомо, що банк в односторонньому порядку збільшив процентну ставку, яка стала складати 26,93% річних. Вважала, що дії банку щодо підвищення процентної ставки в односторонньому порядку суперечать вимогам чинного законодавства та є безпідставними.

Просила визнати незаконними дії ПАТ КБ «ПриватБанк»з 01 лютого 2009 року по збільшенню процентної ставки з 16,08% до 26,93 % річних. Зобовязати ПАТ КБ «ПриватБанк»здійснити перерахунок сплачених коштів з 01 лютого 2009 року зарахувавши надлишкові кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 25 листопада 2011 року в задоволені позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк»відмовлено за безпідставністю.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк»задоволено.

Визнано незаконними дії ПАТ КБ «ПриватБанк»від 01 лютого 2009 року по збільшенню процентної ставки з 16,08% до 26,93 % річних за користування кредитом від 21 листопада 2006 року.

Зобовязано ПАТ КБ «ПриватБанк»здійснити перерахунок сплати ОСОБА_1 коштів на погашення кредиту виходячи з 16,08% річних, починаючи з 01 лютого 2009 року і на підставі перерахунку анулювати нараховану заборгованість по кредитному договору від 21 листопада 2006 року

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк»просить вищезазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк»та відмовити у задоволені зустрічного позову ОСОБА_1

Посилається на те, що судом були порушені норми матеріального та процесуального права, недоведені обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зазначає, що відповідно до умов договору, з якими погодилась і відповідачка, банк має право в односторонньому порядку підвищити розмір відсоткової ставки за кредитом. 05.01.2009 року банком було прийнято рішення про зміну процентної ставки, про що було повідомлено ОСОБА_1 листом від 06.01.2009 року. Оскільки настали події, які не залежать від волі сторін договору і мають безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів, банк змушений був підняти процентну ставку в односторонньому порядку. Крім того, ОСОБА_1 з лютого 2009 року сплачувала кредит по новій відсотковій ставці та з цього приводу не зверталася до банку, а отже прийняла змінені умови договору. Вважає, що банком було доведено існування заборгованості у ОСОБА_1 за кредитним договором та право банку на звернення стягнення на предмет іпотеки.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 25 листопада 2011 року без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк»та задовольняючи зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про збільшення відсоткової ставки з 16,08% до 26,93% річних, а тому ОСОБА_1 не порушила умови кредитного договору, продовжувала сплачувати відсотки за попередньою ставкою, а її вини в утворені заборгованості немає. Проте з таким висновком суду колегія суддів погодитися не може виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк»був укладений кредитний договір від 21.11.2006 року №CVPWGA00000004, згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 100 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 16,08% річних з кінцевим терміном погашення 18.11.2016 року. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк»був укладений договір іпотеки від 21.11.2006 року, згідно якого відповідач передала в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 66,20 кв.м., яка розташована АДРЕСА_1.

05 січня 2009 року ПАТ КБ «ПриватБанк»було прийнято рішення про збільшення процентної ставки по кредитним договорам виданим в гривнях. (а.с.68). Листом від 06.01.2009 року №20.1.3.2/6-35570 ОСОБА_1 було повідомлено про збільшення процентної ставки з 01.02.2009 року шляхом підвищення відсоткової ставки до 26,93 % річних. ОСОБА_1 було запропоновано у разі незгоди з такими умовами погасити заборгованість за кредитним договором в повному обсязі, а у випадку погодження з новими умовами будь-яких додаткових дій не вимагалося (а.с.65) На підтвердження такого відправлення банком надано реєстр рекомендованих листів ПАТ КБ «ПриватБанк»від 08.01.2009 р., де серед інших позичальників зазначена і ОСОБА_1 (а.с.66).

Так, відповідачка ОСОБА_1 з лютого 2009 року погодилася з новими умовами кредитного договору та відповідно почала здійснювати платежі за користування кредитом з врахуванням підвищеної відсоткової ставки, оскільки через касу банку здійснювала оплату за кредитним зобовязанням в більшому розмірі та не заперечувала відносно цього. (а.с. 33)

Згідно ч.2 ст. 642 ЦК України особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Таким чином, оскільки позичальник ОСОБА_1 сплачує відсотки за новою ставкою, то пропозицію слід вважати прийнятою, а правочин вчиненим, так як фактичні дії вказують на прийняття пропозиції.

Відповідно до ч.3 ст. 653 ЦК України у разі зміни договору зобовязання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Оскільки сторони досягли домовленості згідно з положеннями ст. ст. 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови підвищення процентної ставки, то вони мають виконуватись і вважаються такими, що момент досягнення домовленості настав.

Кредитний договір №CVPWGA00000004 від 21.11.2006 року був укладений до 10 січня 2009 року (момент вступу в дію норми щодо заборони підвищення процентної ставки в односторонньому порядку) і в ньому сторони досягли домовленості про те, що банк має право в односторонньому порядку змінити проценту ставку. Рішення про підвищення процентної ставки з лютого 2009 року ПАТ КБ «ПриватБанк» прийняло 05.01.2009 року згідно внутрішнього наказу та 06.01.2009 року повідомлення про це рекомендованим листом ПАТ КБ «ПриватБанк»направлено ОСОБА_1, виконання досягнутої домовленості розпочалося з лютого 2009 року.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.33, 39 Закону України «Про іпотеку»у разі виконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Оскільки ОСОБА_1 неналежно виконувала умови кредитного договору, банк має право вимагати звернення стягнення на предмет іпотеки. Сторони погодились з початковою вартістю предмета іпотеки - нерухомого майна, а саме трьохкімнатної квартири загальною площею 66,20 кв.м., що знаходиться АДРЕСА_1, загальною вартістю 150 000,00 грн.

Банк виконав вимоги, передбачені ст.ст.33, 35 Закону України «Про іпотеку», надіслав ОСОБА_1 31.05.2011 року та 03.11.2011 року письмову вимогу про усунення порушень, в якій вказав суму заборгованості за кредитним договором, попередивши про примусовий порядок виконання договору, а також попередив про виселення мешканців. Про одержання такої вимоги відповідач не заперечувала в судовому засіданні суду апеляційної інстанції. Вибір способу реалізації предмета іпотеки відповідає вимогам п.22, 27 Договору іпотеки та не суперечить умовам Закону України «Про іпотеку».

ОСОБА_1 не виконала вимогу банку у місячний термін, тому у банка виникло право на примусове звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений чи інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Так як відповідачка ОСОБА_1, будучи попередженою про виселення, в добровільному порядку не виконала вимогу банку і не звільнила житлове приміщення, то є підстави для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк»щодо висилання всіх мешканців квартири. Проте, позивачем не предявлено жодного доказу про проживання та реєстрацію в спірному майні інших осіб, не підтверджено також і те, що їх повідомлено про добровільне виселення, а тому підстав для задоволення позовних вимог до інших осіб немає.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Враховуючи наведене, рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 25 листопада 2011 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 та задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Згідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»судові витрати в сумі 2665,30 грн.

Керуюсь ст. ст. 307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»задовольнити частково.

Рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 25 листопада 2011 року скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 21.11.2006 року №CVPWGA00000004 в сумі 166549,63 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: трьохкімнатну квартиру загальною площею 66,20 кв.м., яка розташована АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмета іпотеки публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк»(49094, м.Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50 ) з укладенням від іменні ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отримання витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк»необхідних повноважень для здійснення продажу предмета іпотеки.

ОСОБА_3 ОСОБА_4, яка зареєстрована та проживає у квартирі за адресою АДРЕСА_2 із зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Путильському районі Чернівецької області.

В частині задоволення вимог про виселення інших осіб відмовити.

У задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»про визнання незаконним підвищення процентної ставки відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»понесені судові витрати в сумі 2665,30 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: