Справа №2-4526/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2012 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Салтан Л.В.

при секретарях Небесній О.О., Зозулянському Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 та ОСОБА_2

до ОСОБА_3 міської ради, ОСОБА_4

та Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області,

третя особа відділ по забезпеченню роботи органу опіки та піклування Київської районної адміністрації ОСОБА_3 міської ради

про визнання права власності в порядку спадкування

та усунення перешкод у користуванні власністю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 міської ради та ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування та усунення перешкод у користуванні власністю.

26 вересня 2011 року позивачами було подано заяву про збільшення позовних вимог в порядку ст. 31 ЦПК України в наступній редакції:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 58/100 частин квартири за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_5, померлої 28 вересня 2007 року;

- визнати недійсними та скасувати реєстрацію Київським РВ ОГУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_4 та неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартирі за адресою: АДРЕСА_2;

- усунути ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перешкоду у користуванні власністю - виселити ОСОБА_4 та неповнолітню ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, із квартири за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивачі вказують те, що ОСОБА_2, є власником 42/100 частки квартири за вказаною адресою. 7 вересня 1998 року він подарував матері своєї дружини ОСОБА_1 ОСОБА_5 58/100 частин належної йому на праві власності даної квартири. За час життя, а саме 23 липня 2004 року ОСОБА_5 уклала заповіт, за яким на випадок смерті зробила розпорядження, згідно до якого все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, а також належну їй частину квартири АДРЕСА_3 вона заповідала доньці ОСОБА_1

В 2005 році ОСОБА_5 захворіла психічною хворобою. У звязку з тим, що позивачі не мали можливості постійно знаходитися біля матері, вони звернулися до ОСОБА_4, з проханням на платній основі допомагати ОСОБА_5 Позивачі щомісячно надсилали ОСОБА_4 кошти для здійснення допомоги матері. Після смерті ОСОБА_5, померлої 28 вересня 2007 року, ОСОБА_1 як спадкоємець першої черги, у встановленому порядку прийняла спадщину. Після прийняття спадщини, позивачам стало відомо про те, що ОСОБА_4, використовуючи психічну хворобу ОСОБА_5Г та довіру позивачів, незаконно захопила 58/100 частин вказаної квартири, яка належала на праві власності ОСОБА_5, та незаконно оформила на себе право власності за договором довічного утримання, після чого, використовуючи вказаний договір, зареєструвалася сумісно з неповнолітньою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в квартирі за вказаною адресою.

27 травня 2010 року рішенням Київського районного суду м. Одеси було визнано недійсним договір довічного утримання від 20 серпня 2005 року, за яким ОСОБА_5 передала у власність (відчужила) ОСОБА_4 58/100 частин квартири АДРЕСА_4.

На теперішній час в квартирі за вказаною адресою проживає та зареєстрована за місцем проживання ОСОБА_4 та її неповнолітня донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вказані обставини перешкоджають ОСОБА_1 в реалізації прав спадкоємця за заповітом на 58/100 частки спірної квартири, а ОСОБА_2 у користуванні, володінні та розпорядженні належною йому на праві власності 42/100 часткою вказаної квартири.

В судовому засіданні представники позивачів позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 та її представники в судове засідання не зявилися про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не сповістили.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради в судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістили.

Представник відповідача Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області заперечував проти задоволення позовних вимог в частині визнання недійсними та скасування реєстрації ОСОБА_4 та неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в квартирі за адресою: АДРЕСА_5, посилаючись на те, що вказані правовідносини повинні розглядатися в порядку адміністративного судочинства, вирішення інших позовних вимог залишив на розсуд суду.

Представник третьої особи Відділу по забезпеченню роботи органу опіки та піклування Київської районної адміністрації ОСОБА_3 міської ради заперечувала проти задоволення позовних вимог в частині виселення неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 із квартири за вказаною адресою, вирішення інших позовних вимог залишила на розсуд суду.

Вислухавши думку представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2, є власником 42/100 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру № 4770, виданого 31 березня 1998 року УЖКХ виконкому ОСОБА_3 міської ради.

10 серпня 1998 року право приватної власності ОСОБА_2 у встановленому законом порядку зареєстровано в КП «ОСОБА_3 МБТІ та РОН»під реєстраційним № 234 стр. 185 кн. 28к.

7 вересня 1998 року ОСОБА_2 подарував матері своєї дружини ОСОБА_1 ОСОБА_5 58/100 частин належної йому на праві власності квартири, яка складається із однією житлової кімнати, жилою площею 17,7 кв.м. Вказаний договір дарування був посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3 міського округу ОСОБА_7 зареєстрованого в реєстрі за № 5158.

Належна ОСОБА_2 на праві власності 42/100 частка квартири за вказаною адресою складає окрему кімнату, жилою площею 13 кв.м.

23 липня 2004 року ОСОБА_5 склала заповіт, за яким на випадок смерті зробила розпорядження, згідно до якого все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, а також належну їй частину квартири АДРЕСА_6 вона заповідала доньці ОСОБА_1 Заповіт у встановленому законом порядку був посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3 нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований у реєстрі за № 2964.

Факт родинних стосунків ОСОБА_1 з ОСОБА_5 підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1

В 2005 році ОСОБА_5 захворіла психічною хворобою, у звязку з чим проходила лікування в ОСОБА_3 обласній психіатричній лікарні № 2 у період з січня по березень 2005 року та в ОСОБА_3 обласному психоневрологічному диспансері в червні 2006 року.

20 серпня 2005 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 був оформлений договір довічного утримання посвідчений Першою ОСОБА_3 державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 3-1937.

30 січня 2006 року ОСОБА_4 разом з неповнолітньою ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєструвалася у квартирі АДРЕСА_7.

27 травня 2010 року рішенням Київського районного суду м. Одеси по справі № 2-84/10 було задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору довічного утримання та було визнано недійсним договір довічного утримання від 20 серпня 2005 року, зареєстрованого Першою ОСОБА_3 нотаріальною конторою в реєстрі за № 3-1937, за яким ОСОБА_5 передала у власність (відчужила) ОСОБА_4 58/100 квартири АДРЕСА_7.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2010 року було відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_4 та рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 травня 2010 року було залишено без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

28 вересня 2007 року ОСОБА_5 померла.

7 листопада 2007 року ОСОБА_1 у встановленому порядку звернулася з письмовою заявою до Третьої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері. На підставі вказаної заяви державним нотаріусом була відкрита спадкова справа за № 1782-07, але в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 було відмовлено, у звязку з тим, що нею не було надано оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно квартиру АДРЕСА_7.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Реєстрація ОСОБА_4 та неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 була здійснена на підставі визнаного недійсним договору довічного утримання.

Згідно з вимог ст. 236 ЦК України, правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

На теперішній час в квартирі за вказаною адресою, без будь-яких законних підстав, зареєстровані за місцем проживання та проживають ОСОБА_4 та її неповнолітня донька, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вказані обставини перешкоджають позивачам у користуванні, володінні та розпорядженні належною їм квартирою..

Згідно з вимогами ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Суд критично оцінює твердження представника відповідача Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, що спірні правовідносини щодо визнання недійсними та скасування реєстрації ОСОБА_4 та неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в квартирі за адресою: АДРЕСА_5, є справою адміністративної юрисдикції, і повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства, оскільки предметом спірних правовідносин, які склались між сторонами, є правовідносини, що виникли із права власності та користування нерухомим майном, квартирою за адресою: АДРЕСА_1, питання щодо визнання недійсними та скасування реєстрації ОСОБА_4 та неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 є взаємоповязаними та нерозривними з питаннями про усунення перешкод у користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_5, та повинні розглядатися сумісно за правилами встановленими нормами ЦПК України.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України в порядку цивільного судочинства розглядаються справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

При викладених обставинах суд приходить до висновків, що ОСОБА_4 незаконно отримала у власність спірну квартиру на підставі договору довічного утримання оформленого з ОСОБА_5, незаконно вселилася у вказану квартиру без відома власників, незаконно зареєструвалася сумісно з неповнолітньою ОСОБА_6. ІНФОРМАЦІЯ_2 в спірній квартирі та перешкоджає ОСОБА_1 в реалізації права на прийняття спадщини, а ОСОБА_8 в користуванні власністю.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209 ч.3, 213 215, 294 ЦПК України, ст.ст. 236, 386, 391, 392, 1268, 1269 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради, ОСОБА_4 та Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, третя особа відділ по забезпеченню роботи органу опіки та піклування Київської районної адміністрації ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності в порядку спадкування та усунення перешкод у користуванні власністю задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 58/100 частин квартири за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5, померлої 28 вересня 2007 року.

Визнати недійсними та скасувати реєстрацію Київським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_4 та неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в квартирі АДРЕСА_8.

Виселити ОСОБА_4 та неповнолітню ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 із квартири АДРЕСА_8.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Салтан Л. В.