Справа № 2-587/11
№ провадження 2/1401/31/12

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2012 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

судді - Пісоцького О.М.;

з участю: секретаря - Сіваченко Ю.І;

позивача - ОСОБА_1;

представника позивача - ОСОБА_2;

відповідача - ОСОБА_3;

розглянув у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

15 червня 2011 року ОСОБА_1 предявила позов до територіальної громади села Воєводське Арбузинського району про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В процесі розгляду справи за клопотанням позивача було замінено відповідача територіальну громаду с. Воєводське на відповідача ОСОБА_3.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач та її представник в судовому засіданні пояснили, що 14 листопада 1998 р. померла її мати ОСОБА_4, яка проживала сама. В с. Воєводське, де проживала померла, на той час проживала сестра позивача ОСОБА_5, але клопотами повязаними з похованням померлої в основному займалась позивач. Пізніше позивач разом зі своєю сестрою зявились в нотаріальну контору для оформлення спадщини. На той час позивач вважала, що до складу спадщини входить жилий будинок в с. Воєводське, в якому проживала померла. Тут, в нотаріальній конторі позивач залишилась в коридорі, а ОСОБА_5 одна зайшла до нотаріуса, запропонувавши позивачу почекати. ОСОБА_1 того, як ОСОБА_5 вийшла від нотаріуса, вона пояснила позивачу, що всі питання повязані з прийняттям спадщини вирішено. Позивач вважала, що сестра в її інтересах зробила все необхідне для прийняття спадщини обома сестрами. Пізніше позивач від ОСОБА_5 отримувала зерно, лише від інших родичів їй стало відомо, що до складу спадщини також входить земельна ділянка, яку мала у власності мама. Жилий будинок потім залишався пустуючим, значно пізніше його розібрали, приблизно 5-6 років тому чоловік ОСОБА_1 забрав з цього будинку шифер та інші будівельні матеріали. Нещодавно, побачивши що могила матері залишається недоглянутою, ОСОБА_1 образилась на родичів, які користуються спадщиною, що залишилась після смерті ОСОБА_4 і тому звернулась з позовом. Позивач також наполягає на тому, що своєчасно звернутись з заявою про прийняття спадщини не могла, оскільки крім того, що була введена в оману своєю сестрою, була юридично необізнаною людиною, тривалий час після смерті матері хворіла, а в 2008 р. їй було встановлено інвалідність третьої групи. Крім того, позивач посилається на те, що нотаріусом не було виконано вимоги ст. 63 Закону України «Про нотаріат», відповідно якій нотаріус повинен був повідомити про відкриття спадщини спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому було відомо. А оскільки ОСОБА_5 в заяві нотаріусу вказала, що інших спадкоємців немає, нотаріус повинен був перевірити цю обставину.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що заперечує щодо задоволення позову. Він наполягає на тому, що його покійна дружина ОСОБА_5 і позивач після смерті їх матері ОСОБА_4 досягли домовленості щодо поділу між собою спадкового майна. Саме завдяки цій домовленості ОСОБА_1 і отримувала від ОСОБА_5 зерно. Тому, оскільки позивач була проінформована про смерть матері, відкриття спадщини і домовилась з сестрою про порядок прийняття ними спадкового майна, відповідач вважає, що поважних причин для пропуску строку подання заяви до нотаріуса немає. Тому відповідач наполягає на відмові в задоволенні позову.

Суд, дослідивши надані докази, вважає встановленим, що 14 листопада 1998 р. померла ОСОБА_4, що підтверджується копіє свідоцтва про смерть ( аркуш 5 ). ОСОБА_1 і ОСОБА_5 є доньками померлої, що підтверджується копіями свідоцтв про народження та про укладення шлюбу ( аркуші 9, 33, 34 ). Про смерть ОСОБА_4 позивач ОСОБА_1 і ОСОБА_5 дізнались безпосередньо в листопаді 1998 р., що вбачається з пояснень позивача в судовому засіданні. 22 червня 2000 р. ОСОБА_5 було подано в Арбузинську державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, в якій вона вказала, що інших спадкоємців немає ( аркуш 30 ), 29 червня 2000 р. їй було видано свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_4 ( аркуші 37,38 ). Також суд вважає встановленим, що позивач досягла домовленості з ОСОБА_5 щодо порядку поділу спадщини, що залишилась після смерті матері. Саме завдяки цій домовленості позивач отримувала від ОСОБА_5 зерно, а чоловік позивача забрав з будинку ОСОБА_4 будівельні матеріали. З копії заяви ( аркуш 11), та розяснення нотаріуса ( аркуш 12 ) видно, що ОСОБА_1 звернулась з заявою про прийняття спадщини лише 5 травня 2011 р. , і їй було відмовлено за пропуском строку прийняття спадщини. Також з копії довідки до акту огляду МСЕК ( аркуш 10 ) видно, що в жовтні 2009 р. позивачу було встановлено третю групу інвалідності. З копії свідоцтва про право на спадщину ( аркуш 18 ) видно, що після смерті ОСОБА_5, яка померла 30 жовтня 2002 р. спадкоємцем її майна став її чоловік ОСОБА_3.

Відповідно встановленим обставинам, суд вважає, що між сторонами наявні правовідносини врегульовані ст. ст. 1270, 1272 ЦК України, відповідно яким для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно встановленим обставинам і правовідносинам суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову, оскільки судом встановлено, що позивач знала про факт смерті ОСОБА_4, домовилась з ОСОБА_5 про порядок поділу майна померлої. Посилання позивача на введення її в оману сестрою суд вважає недоведеними. Посилання позивача на те, що звернутись до нотаріуса вчасно заважала хвороба суд вважає також недоведеними. Так, з довідки МСЕК і пояснення позивача встановлено, що інвалідність третьої групи їй було встановлено лише в 2008 р., тобто за сплином тривалого часу після відкриття спадщини. Крім того, на думку суду наявність інвалідності третьої групи не є обставиною, що беззаперечно перешкоджала зверненню до нотаріуса. Юридичну необізнаність суд також не може врахувати як поважну причину пропуску строку. Тому, оскільки поважних причин пропуску строку прийняття спадщини судом не встановлено, в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 3,5,8,10,11,57-60, 130, 174, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М. Пісоцький