АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/9350/12 Справа № 2-2888/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Рудь В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Куценко Т.Р., Повєткіна В.В.

при секретарі: Приймаковій М.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2012 року за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «Приватбанк»до ОСОБА_2 про звернення стягнення, -

В с т а н о в и л а :

У червні 2011 року Публічне акціонерне товариство ОСОБА_3 «Приватбанк» звернулось з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості(а.с.2-3).

Позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору №DNQ0АК100180089 від 23.01.2008 року ОСОБА_2 отримав сроковий кредит у розмірі 81 404,00грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 22.01.2015 року.

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється за графіком погашення кредиту та процентів.

У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором боржник станом на 08.04.2011 року має заборгованість 83 532,87грн., яка складається із наступного: заборгованість за кредитом 76866,77грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 1907,60грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом 91,29грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 451,36грн.; штраф(фіксована частина) 250грн.; штраф(процентна складова) 3965,85грн.;

Посилаючись на викладені обставини позивач просив стягнути з ОСОБА_2 зазначену суму заборгованості за кредитним договором №DNQ0АК100180089 від 23.01.2008 року(а.с.2-3).

В ході розгляду справи позивач уточнив позов(а.с.23-26,83-86) і в позовній заяві в редакції від 26.06.2012 року, крім викладено, зазначив, що в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком і відповідачем 23.01.2008 року укладено договір застави рухомого майна №DNQ0АК100180089, за умова якого останній надав в заставу автомобіль chery модель: tiqqo рік випуску 2008 тип ТЗ легковий автомобіль, № кузова/шасі: LVVDB14В98D016723, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2

Вказуючи на те, що боржник не виконав зобовязання щодо погашення заборгованості за кредитним договором №DNQ0АК100180089 від 23.01.2008 року, позивач просив:

- вилучити предмет застави у ОСОБА_2 та передати його в заклад(володіння) Публічному акціонерному товариству ОСОБА_3 «Приватбанк», а саме: автомобіль chery модель: tiqqo рік випуску 2008 тип ТЗ легковий автомобіль, № кузова/шасі: LVVDB14В98D016723, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2;

- в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNQ0АК100180089 від 23.01.2008 року в розмірі 91 933,09грн. звернути стягнення на предмет застави: автомобіль chery модель tiqqo рік випуску 2008 тип ТЗ легковий автомобіль, № кузова/шасі: LVVDB14В98D016723, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2, шляхом продажу автомобіля банком, з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, зі зняттям автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу(а.с.83-86).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2012 року позов задоволено(а.с.100-101).

Передано в заклад Публічному акціонерному товариству ОСОБА_3 «Приватбанк»шляхом вилучення у ОСОБА_2 належне йому на праві власності заставлене майно, а саме: автомобіль chery модель: tiqqo рік випуску 2008 тип ТЗ легковий автомобіль, № кузова/шасі: LVVDB14В98D016723, реєстраційний номер НОМЕР_1.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNQ0АК100180089 від 23.01.2008 року в розмірі 91933,09грн. звернуто стягнення на автомобіль chery модель: tiqqo рік випуску 2008 тип ТЗ легковий автомобіль, № кузова/шасі: LVVDB14В98D016723, реєстраційний номер НОМЕР_1 шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк»з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, зі зняттям автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк»всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову ПАТ КБ «Приватбанк»в задоволенні позову, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи щодо погашення заборгованості за кредитним договором №DNQ0АК100180089 від 23.01.2008 року та на порушення судом норм матеріального і процесуального права(а.с.104-109).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно положеннь ст.ст.526,527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог закону.

Нормами ст.ст. 610-611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають передбачені законом наслідки.

Згідно ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

За вимогами ст.590 ЦК України, ст.20 Закону України «Про заставу»звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про заставу»за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язань, забезпеченого заставою, воно не буде виконано.

По справі встановлено, що 23.01.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитно-заставний договір №DNQ0АК100180089, за умовами якого ОСОБА_2 отримав строковий кредит у розмірі 81 404,00грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 22.01.2015 року(а.с.8-12).

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється за графіком погашення кредиту та процентів, загальний розмір щомісячного платежу визначено у сумі 1699,66грн., яка складається з: кредиту, винагороди за резервування, процентів за користування кредитом(а.с.13).

Предметом застави згідно вказаного договору є автомобіль chery модель: tiqqo рік випуску 2008 тип ТЗ легковий автомобіль, № кузова/шасі: LVVDB14В98D016723, реєстраційний номер: АЕ9636АВ, який належить позичальнику на праві власності, що підтверджується свідоцтвом реєстрації транспортного засобу №АЕС 077343 від 23.01.2008 року. Станом на час підписання договору вартість автомобіля визначена у сумі 89000,00грн(а.с.12 зворот).

В обгрунтування вимог про звернення стягнення на предмет застави ПАТ КБ «Приватбанк»послався на те, що боржник не виконав зобовязання щодо погашення заборгованості за кредитним договором №DNQ0АК100180089 від 23.01.2008 року і станом на 21.06.2012 року має заборгованість у сумі 91933,09грн., у тому числі: заборгованість за кредитом 66637,91грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 11436,84грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом 1318,76грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 7986,52грн.; штраф(фіксована частина) 250грн.; штраф(процентна складова) 4303,06грн.(а.с.84).

Задовольняючи позов, суд виходив із наявності правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно у зв'язку із заборгованістю по сплаті кредиту.

Такі висновки суду не можна визнати обгрунтованими з огляду на наступне.

Так, із справи вбачається, що підставою визначення ПАТ КБ «Приватбанк»суми заборгованості за кредитно-заставним договором №DNQ0АК100180089 від 23.01.2008 року стало несвоєчасне зарахування останнім внесених відповідачем щомісячних платежів за липень, серпень, вересень та жовтень 2009 року на загальну суму 6800грн.

Із додатку №1 до кредитно-заставного договору №DNQ0АК100180089 від 23.01.2008 року видно, що датою погашення кредиту визначено «27»число кожного місяця, починаючи з 27.02.2008 року(а.с.13).

Як видно із справи, відповідач своєчасно вносив відповідні щомісячні платежі, які визначені у розмірі 1699,66грн.(а.с.13), у тому числі за липень, серпень, вересень та жовтень 2009 року, що підтверджується квитанцією №156 від 23 липня 2009 року, квитанцією №84 від 27 серпня 2009 року, квитанцією №7 від 26 серпня 2009 року, квитанцією №284 від 27 жовтня 2009 року(а.с.70-71).

Факт несвоєчасного зарахування позивачем вказаних сум, сплачених відповідачем на відповідний рахунок на виконання умов кредитно-заставного договору №DNQ0АК100180089 від 23.01.2008 року, в ході розгляду справи підтвердив представник ПАТ КБ «Приватбанк».

Однак, при таких обставинах факт несвоєчасного зарахування банком сплачених позичальником сум за липень, серпень, вересень та жовтень 2009 року на загальну суму 6800грн., не може свідчити про неналежне виконання умов договору саме позичальником та бути підставою для визначення суми заборгованості, оскільки заборгованість, яку визначив у зв'язку з цим позивач, виникла не з вини ОСОБА_2

В обгрунтування розміру заборгованості за кредитно-заставним договором №DNQ0АК100180089 від 23.01.2008 року ПАТ КБ «Приватбанк»також посилалося на несплату відповідачем страхових платежів за обов'язкове щорічне страхування предмету застави, які сплачені банком відповідно до п.п.3.4.1 договору, а саме: 23.01.2009 року 4450грн., 22.01.2010 року 4254,20 грн., 21.01.2011 року 4067,02грн., всього на суму 12771,22грн., які визначені як заборгованість та включені до загальної суми отриманого кредиту.

Як видно із умов кредитно-заставного договору №DNQ0АК100180089 від 23.01.2008 року п.3.4 передбачені особливості сплати банком чергових страхових платежів.

В пункуті 3.4.1 зазначено, що у разі, якщо позичальник не подав банку підтверджуючий документ про сплату чергових страхових платежів за договорами страхування станом на дату, коли вони повинні бути сплачені, банк має право самостійно сплатити такі страхові платежі протягом п'яти банківських днів замість позичальника.

Згідно п.3.4.2 якщо банк скористався правом, передбаченим у статті 3.4.1 договору, і сплатить чергові страхові платежі, то позичальник зобов'язаний протягом 30 календарних днів відшкодувати банку суму сплачених коштів та усі інші витрати банку, пов'язані із здійсненням таких платежів. У разі непогашення позичальником такої заборгованості у вказаний строк, вона вважається простроченою.

Пунктом 14.9 визначено, що при порушенні позичальником будь-якого грошового зобов'язання за договором понад 30 календарних днів, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку штраф у розмірі 250грн. плюс 5% від суми невиконаного зобов'язання.

Разом з тим, із меморіальних ордерів №0ЕY6 від 23.01.2009 року на суму 4450грн.(а.с.51), №РТ022В0ВЕJ від 22.01.2010 року на суму 4254,20грн.(а.с.50), №РТ021В0ХСМ від 21.01.2011року на суму 4067,02грн.(а.с.53) вбачається, що платником страхових платежів значиться ОСОБА_2, а не ПАТ КБ «Приватбанк». При цьому, в ордерах зазначено, що призначенням платежу є страхова премія, яка сплачується за рахунок кредитної лінії.

Вказані суми згідно розрахунку позивача включені до складу кредиту та з урахуванням останніх визначена сума заборгованості.

Однак, згідно п.17.1 договору, яким передбачені складові кредиту, суми страхових премій не є складовою кредиту(а.с.12 зворот) і згідно умов договору нарахування на такі суми відповідних процентів та штрафних санкцій не передбачено, окрім нарахування штрафу згідно п.14.9(а.с.11 зворот).

Таким чином, відповідальність позичальника за прострочення відшкодування банку витрат по сплаті ним страхових платежів передбачена п.3.4.2 та п.14.9 договору.

Крім того, п.3.4.3, 12.2, 12.2.5, 12.2.6 кредитно-заставного договору №DNQ0АК100180089 від 23.01.2008 року передбачені обставини та наслідки настання події дефолту, у тому числі у разі несплати страхових платежів, про настання яких банк зобов'язаний повідомити позичальника, який зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту отримання повідомлення про дефолт вчинити певні дії відносно події дефолту.

Як видно із справи, ПАТ КБ «Приватбанк»не повідомляв відповідача у передбаченому умовами договору порядку про подію дефолту, яка, як зазначено в п.13.1 договору, після дотримання вказаних умов, може бути підставою для звернення стягнення на предмет застави(а.с.10 зворот).

Отже, наведені обставини свідчать, що позивач не надав доказів, як це передбачено ст.60 ЦПК України, про невиконання відповідачем умов кредитно-заставного договору №DNQ0АК100180089 від 23.01.2008 року та наявність у нього заборгованості станом на 21.06.2012 року у сумі 91933,09грн., а докази, на які посилався позивач, не є на думку колегії суддів належними доказами в розумінні ст.ст.57,58 ЦПК України, оскільки останні не містять інформації щодо предмета доказування, а саме - розміру заборгованості та протирічать фактичним обставинам щодо погашення відповідачем кредитних сум, у зв'язку з чим заставодержатель не набув право звернення стягнення на предмет застави.

Таким чином, рішення суду першої інстанції на підставі п.2,4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову Публічному акціонерному товариству ОСОБА_3 «Приватбанк»в задоволенні позову до ОСОБА_2 про звернення стягнення.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2012 року скасувати.

Публічному акціонерному товариству ОСОБА_3 «Приватбанк»в задоволенні позову до ОСОБА_2 про звернення стягнення, відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -