overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
набрала чинності "___"_________20____р.
Справа № 2-с-4/12
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2012 смт Чаплинка

Чаплинський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Кузьменка А.Д.,

за участю секретаря Марчук О.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу,

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2012 року Чаплинським районним судом Херсонської області винесено судовий наказ, яким із заявника стягнуто заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в сумі 731 гривня 88 копійок на користь товариства з обмеженою відповідальністю Водоканал Асканія-Нова та судові витрати.

16.02.2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування судового наказу посилаючись на безпідставність заявлених стягувачем вимог. У заяві ОСОБА_1 зазначив, що договір про надання послуг з стягувачем не укладав, за зазначеною адресою він не проживає водою та каналізацією не користується, поточні та капітальні ремонти каналізаційних і водопровідних мереж проводить за власні кошти.

Представник товариства з обмеженою відповідальністю Водоканал Асканія-Нова при розгляді заяви проти скасування судового наказу заперечує та зазначає, що договір про надання послуг з постачання води, водовідведення, утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, збирання та вивезення твердих побутових відходів між ними було укладено 05.09.2009 року строком на 1 рік за умови, що однією із сторін за місяць до закінчення строку дії договору не буде письмово повідомлено іншу сторону договору про його розірвання або необхідність його перегляду. В іншому випадку дія договору вважається продовженою на той самий строк і на тих самих умовах. Договір було підписано ОСОБА_1 і письмових заяв про його розірвання, або перегляд умов від останнього не надходило. Крім цього представник товариства з обмеженою відповідальністю Водоканал Асканія-Новазазначає, що ОСОБА_1 у заяві про скасування судового наказу вказує на те, що він не користувався каналізацією та водою, а тому не може мати заборгованості. Проте, з довідки про розрахунок заборгованості вбачається, що заборгованість нарахована лише за утримання житлового фонду, а не за водопостачання або каналізацію. Просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви та залишити судовий наказ в силі.

Суд, дослідивши матеріали заяви про скасування судового наказу, заслухавши пояснення представника товариства з обмеженою відповідальністю Водоканал Асканія-Нова, вважає, що заява про скасування судового наказу не підлягає задоволенню, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 має перед стягувачем заборгованість за утримання житлового фонду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 105-1 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу № 2-н-4 виданого 12.01.2012 року Чаплинським районним судом Херсонської області залишити без задоволення.

Роз?яснити сторонам, що у відповідності до ст.105-1 ЦПК України змінений судовий наказ чи судовий наказ, щодо якого суд прийняв ухвалу про залишення заяви про його скасування без задоволення, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, встановленому цим Кодексом.

Суддя:
пр. № 2-с/2608/60/12
ун. № 2608/6601/12
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2012 року

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Макаренко В.В.,

при секретарі Копчук Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про скасування судового наказу про стягнення боргу за надані житлово-комунальні послуги, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 11 квітня 2012 року звернулися до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про скасування судового наказу від 2 квітня 2012 року, виданого Святошинським районним судом м. Києва на підставі заяви Комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва»про стягнення із боржників заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. Просять суд зазначений судовий наказ скасувати, оскільки вважають, що у них відсутня заборгованість по сплаті за вказані послуги.

В судовому засіданні боржник ОСОБА_1 доводи заяви підтримала, просила задовольнити.

Боржники ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та представник стягувача у судове засідання не зявилися. Про місце, день та час судового розгляду повідомлені в установленому законом порядку. Про причину неявки суд не повідомили.

Суд знаходить можливим розгляд заяви про скасування судового наказу у відсутність вказаних осіб, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду такої заяви.

Дослідивши зібрані у справі докази, суд знаходить, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається із судового наказу, із ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва стягнуто заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 4 776 грн., 19 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 107 грн. 30 коп., а всього стягнуто 4 883 (чотири тисячі вісімсот вісімдесят три) гривні 49 коп.

Вказаний судовий наказ виданий на підставі поданого стягувачем розрахунку та довідки форми № 3.

Із матеріалів справи вбачається, що боржниками сплачувались кошти за житлово-комунальні послуги в період, зазначений у розрахунку заборгованості.

З урахуванням викладеного, виходячи із принципу змагальності сторін, рівності прав щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, суд знаходить, що судовий наказ підлягає скасуванню, а заявлені вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні, оскільки суд вбачає наявний спір про право.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 60, 105-1 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про скасування судового наказу про стягнення боргу за надані житлово-комунальні послуги задовольнити.

Судовий наказ, виданий Святошинським районним судом м. Києва 2 квітня 2012 року на підставі заяви Комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва»про солідарне стягнення із ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг скасувати, розяснивши, що заявлені вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

СУДДЯ :
№ 2-3923/12
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2012 року Суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до Закритого акціонерного товариства «Хоум ОСОБА_3», ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «КУА «Прімоколект-Капітал», ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»про визнання правочину недійсним,-
ВСТАНОВИВ:
Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів в якому просить визнати кредитний договір № 30.980.08.30 від 28.02.2008 року , укладений між Закритим акціонерним товариством «Хоум ОСОБА_3»та позивачкою недійсним з моменту укладення.
Як вбачається з позовної заяви, позивачем зазначено місцезнаходження відповідача м. Дніпропетровськ, вул.Курсанська,24.
Зареєстрованим місцем проживання позивача , як зазначено в позові є с.Дударків, вул.Московська, 73 , Бориспільського району Київської області.
Позивачем позов поданий за місцем знаходження відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «КУА «Промоколект-Капітал», якому ЗАТ «Хоум ОСОБА_3» відступив право грошової вимоги до позивача за кредитним договором.
Позивач в позові зазначає про недійсність умов кредитного договору з посиланням на те, що умови договору суперечать Закону України «Про захист прав споживачів».
Відповідно до стю109 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням.
Відповідно до ст.110 ЦПК України для категорії справ, пов`язаних з захистом прав споживачів передбачена альтернативна підсудність, яка надає право позивачу на звернення до суду за своїм зареєстрованим місцем проживання.
Таким чином, враховуючи, що предметом спору, є кредитний договір, сторонами якого є позивач та відповідач ЗАТ «Хоум ОСОБА_3» , позовна заява повинна бути подана за місцем знаходження банку або позивача.
Зважаючи на зареєстроване місце проживання позивача, яке нею зазначене та місцезнаходження відповідача ЗАТ «Хоум ОСОБА_3» , суд вважає, що даний спір не підсудний Солом`янському районному суду.
При цьому суд також виходить з того, що відповідач «КУА «Промоколект-Капітал», не є стороною оспорюваного договору, а відтак дана справа не може бути розглянута за його місцезнаходженням.
Відповідно до ст.ст.115,121 ЦПК якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить ,що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.
Враховуючи наведене, суд вважає, що даний позов повинен бути повернутий позивачу для подання до належного суду.
Керуючись ст.ст.109,110,115,121,293 ЦПК України, -
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_2 до Закритого акціонерного товариства «Хоум ОСОБА_3», ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «КУА «Прімоколект-Капітал», ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»про визнання правочину недійсним повернути позивачу для подання до належного суду.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва черезх районний суд протягом п»яти днів з дня отримання ії копії.
Суддя:
Справа № 2-2204/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

29 березня 2012 року Соломянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Лозинської М.І.,

при секретарі: Назарчук П.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

14 лютого 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 27.12.2001 р. він зареєстрував шлюб з ОСОБА_2. Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Подружнє життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинилося з 26 листопада 2009 року.

Зважаючи на вищенаведене позивач просив суд розірвати шлюб.

Представник позивача до суду подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просив розглянути справу в відсутності позивача.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 27 грудня 2001 р., про що в Книзі реєстрації шлюбів, Черкаського міського відділу реєстрації актів цивільного стану зроблений відповідний актовий запис № 1946 (а.с.4). Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5) та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.6).

Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер.

За таких обставин виходячи із характеру стосунків, що склалися між подружжям, суд вважає, що збереження сімї сторін є неможливим, а тому шлюб їх підлягає розірванню.

Керуючись ст.ст. 10, 27, 31, 214, 215, 224-226, 294 ЦПК України, ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 27 грудня 2001 року у Черкаському міському відділі реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 1946 - розірвати.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва через районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Лозинська М.І.
Справа № 2512/291/2012
№ провадження 2/2512/99/2012
У Х В А Л А

29 лютого 2012 року м. Мена

Менський районний суд Чернiгiвської областi в складi:

головуючого - суддi ОСОБА_1

при секретарi ОСОБА_2

з участю сторін

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі суду в м. Мена Чернiгiвської областi цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2012 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, зареєстрованого мiж ними 17 липня 2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського управління юстиції, актовий запис № 936, мотивуючи свій позов тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося, відповідач не виконує свої обовязки по вихованню і утриманню дитини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а тому вважає, подальше сумісне життя і збереження шлюбу є неможливим.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Вважає, що надання їм строку на примирення є недоцільним та не змінить її рішення про розірвання шлюбу.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, на розлучення не згоден і просить надати строк для примирення з позивачкою, оскільки вважає, що шлюб можна зберегти.

Відповідно до розяснень, викладених у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. I з цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, вживати заходів до примирення подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 5 ст. 191 ЦПК України в справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Враховуючи той факт, що відповідач наполягає на наданні строку для примирення терміном пять місяців, позивач взагалі заперечує проти надання такого строку, наявність у сторін малолітньої дитини, суд приходить до висновку, що сторонам необхідно надати строк на примирення з метою збереження шлюбу терміном три місяці..

Відповідно до п. 7 ст. 201 ЦПК України суд зобовязаний зупинити провадження у справі в разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Керуючись ч.5 ст. 191, п.7 ст. 201 ЦПК України, ст.111 СК України,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 Олександрівні та ОСОБА_4 строк для примирення терміном три місяці.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу зупинити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня оголошення ухвали.

Суддя: Н.В. Волошина
Справа № 0614/2136/2012
У Х В А Л А

16 липня 2012 року року м. Малин

Суддя Малинського районного суду Житомирської області Міхненко С.Д. , розглянув позовну заяву ОСОБА_1 до Старовороб'ївської сільської ради Малинського району про встановлення факту родинних відносин , факту належності правовстановлюючого документа особі, встановлення факту прийняття спадщини будинку № 14 по вул. Партизанський с. Першотравне Малинського району та визнання права власності на даний будинок ,-

ВСТАНОВИВ :

заява не відповідає вимогам ст.ст. 119 і 258 ЦПК України. Звернувшись до суду позивач заявив вимоги , які повинні розглядатись у різних провадженнях окремому та позовному,

У заяві не зазначив мету з якою просить встановити факт, причини неможливості одержання бо відновлення документів , що посвідчують цей факт.

Згідно з розясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року Про судову практику у справах про встановлення фактів , що мають юридичне значення , вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст. 119 ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст. 258 ЦПК.

Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя відповідно до ст. 121 ЦПК постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків.

У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

В даному випадку суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

До заяви про встановлення факту родинних відносин повинна бути додана довідка органів РАЦСу про неможливість внесення змін у записи актів цивільного стану .

При таких недоліках заява не може бути прийнята до провадження , а тому її слід залишити без руху і надати заявнику термін для виправлення недоліків

Враховуючи викладене , керуючись ст. 121 ЦПК України ,-

УХВАЛИВ :

Залишити позовну заяву ОСОБА_1 до Старовороб'ївської сільської ради Малинського району про встановлення факту родинних відносин , факту належності правовстановлюючого документа особі, встановлення факту прийняття спадщини будинку № 14 по вул. Партизанський с. Першотравне Малинського району та визнання права власності на даний будинок без руху і надати строк для виправлення недоліків , який не може перевищувати пяти днів з моменту отримання заявником ухвали .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_2
Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

06 березня 2012 року судця Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Павлів З.С., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Залокоцької сільської ради, про визнання недійсним рішення сесії, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом в порядку ЦПК України, в якому просить визнати недійсним рішення сесії Залокотської сільської ради № 188 від 22.04.2009 року про передачу земельної ділянки в приватну власність ОСОБА_2, площею 0, 25 га, по вул. Миру в с. Залокоть.

Перевіривши матеріали позовної заяви вважаю, що у відкритті провадження слід відмовити, виходячи з наступного:

Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статі 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України від 01.04.2010 року № 10-рп/2010, положення пункту першого 1 частин статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на «спори фізичних осіб чи юридичних осіб із суб»єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно - правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності» слід розуміти так, що до публічно - правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб»єктом владних повноважень, пов»язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Враховуючи субєктний склад спірних правовідносин та їх зміст, оскаржуваний правовий акт індивідуальної дії, вважаю, що дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИЛА:

У відкритті провадження в справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Залокоцької сільської ради, про визнання недійсним рішення сесії - відмовити, оскільки позовну заяву не належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Копію ухвали разом з доданими до неї документами невідкладно надіслати позивачеві.

Розяснити ОСОБА_1, що повторне його звернення до суду з таким самим цивільним позовом не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя
Справа № 2-5027/2011p.
16 березня 2012 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді: Мороз В.П.
при секретарі: Андрущенко О.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
Позивачка звернулася до суду з позовом, де вказує, що з відповідачем зареєструвала шлюб 30.08.1997 року. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину сина таран Нікіту Олександровича, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позивачка вказує, що сімейні відносини не склалися, спільне господарство між сторонами не ведеться. Шлюбно-сімейні відносини припинено.
В судове засідання позивачка не зявилася, суду надал заяву про слухання справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав
У судовому засіданні встановлено, що сторони одружені з 30.08.1997 року. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину сина таран Нікіту Олександровича, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Судом встановлено, що сторони єдиною родиною не проживають, спільного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть, примирення не бажають.
Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.
З урахуванням викладеного і через небажання сторін примиритися, відсутності взаємної допомоги, втрати почуттів любові та поваги, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Дані висновки суду засновані на особистих поясненнях сторін і матеріалах справи.
Керуючись ст.ст.110, 111, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 208-210, 212-215 ЦПК України, суд, -
Шлюб, зареєстрований виконкомом ВРАГС виконкому Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська, 30 серпня 1998 року, актовий запис № 656, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які мають неповнолітню дитину - розірвати.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 10 днів апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.П. Мороз