Справа № Провадження №22-ц-4367/12 22-ц/1090/5814/12 Головуючий у І інстанції Закаблук О.В.
Категорія26Доповідач у 2 інстанціїПоліщук М.А.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

4 вересня 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого: Поліщука М.А.,

суддів: Малорода О.І., Коцюрба О.П.

при секретарі: Білан К.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживача фінансових послуг, стягнення коштів.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2012 року ОСОБА_3 звернулась в суд із вказаним позовом і просила стягнути з відповідача на її користь 2000 гривень депозитних вкладів, 324,21грн. відсотків за користування депозитом та 164,48 гривень пені за прострочення виплати вкладу.

Позов обґрунтовувала тим, що 6 травня 2011 року і 6 червня 2011 року між нею і відповідачем в особі заступника начальника Білоцерківського відділення ПАТ «Дельта Банк» було укладено два договори банківського вкладу, за якими позивач передала в Банк строком на 3 (три) місяці на депозит гроші в сумі по 1000грн., а всього 2000гривень, а Банк зобов'язався по закінченні строку договору повернути вклади із виплатою 24,5% річних.

В липні 2011 року звернулась в Банк, проте отримала відповіді, що укладені із нею договори в Банку не зареєстровані кошти від неї в Банк не надійшли, а тому Банк відмовив у виплаті депозитних коштів, що вважає порушенням своїх прав.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2012 року позов задоволено. Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 24489грн. заборгованості із депозитних вкладів та витрати по сплаті судового збору в сумі 107,30 гривень.

В апеляційній скарзі публічне акціонерне товариства «Дельта Банк» просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення і неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами було укладено договори банківського вкладу на загальну суму 2000грн., внесення грошових коштів у відділення банку підтверджується заявами на переказ готівки.

Крім цього, суд мотивував ухвалене рішення тим, що заступник начальника Білоцерківського відділення ПАТ «Дельта Банк», в особі якого Банк уклав договори банківського вкладу із позивачкою, вироком суду засуджена за скоєння злочину - привласнення коштів банку, шляхом зловживання службовим становищем, а тому відповідно до вимог ст..1172 ЦК України відповідач повинен відшкодувати майнову шкоду, завдану його працівником при виконанні трудових обов'язків.

Проте погодитись із такими висновками не можна, так як вони не відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно із ст..58 ч.1 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 59 ч.2 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом першої інстанції встановлено, що 6.05.2011 року між ОСОБА_3 і ПАТ«Дельта Банк» в особі заступника начальника Білоцерківського відділення Шевченко О.М. укладено договір банківського вкладу, за яким позивач внесла на депозитний рахунок Банку кошти в сумі 1000грн. строком на 3 місяці із виплатою процентів в розмірі 24,5% річних.

На підтвердження внесення грошових коштів позивачем надано заяву на переказ готівки від 6.05.2011 року. (а.с.24).

6 червня 2011 року між цими-ж сторонами укладено такий-же договір банківського вкладу на тих-же умовах -1000 грн. на 3 місяці із виплатою процентів в розмірі 24,5% річних.

На підтвердження внесення грошових коштів позивачем надано заяву на переказ готівки від 6.06.2011 року. (а.с.27).

14 липня 2011 року до закінчення строку дії договорів ОСОБА_3 звернулась до Білоцерківського відділення ПАТ«Дельта Банк» із заявою про дострокове повернення депозитних коштів, на що Банк листом від 26 липня 2011 року повідомив позивача про неможливість виконання зобов'язань щодо повернення депозитних коштів, так як договори банківського вкладу від 6.05.2011 року і від 6.06.2011 року із нею в Банку не зареєстровані, грошові кошти не поступали. ( а.с.10,12).

Встановивши вказані обставини, суд зробив невідповідні їм висновки.

Згідно із ст..1059 ЦК України

1. Договір банківського вкладу укладається у письмовій формі.

Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

2. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Відповідно до ч.2 ст.633 ЦК України умови публічного договору, яким є договір банківського вкладу, встановлюються однаковими для всіх споживачів.

Згідно із п.2.1.5 Положення про порядок відкриття, ведення і закриття вкладних (депозитних) поточних та карткових рахунків фізичних осіб у національній та іноземних валютах в АТ «Дельта Банк», затверджених рішенням ради Директорів 28.10.2009 року відносини між Банком та Клієнтом регулюються укладеним між ними в письмовій формі Договором, типова форма якого затверджена Банком.

Типова форма договору банківського вкладу затверджена на засіданні ради Директорів АТ «Дельта Банк» 8 вересня 2010 року.

Як вбачається із копій договорів банківського вкладу №2630/40/137548 від 6 травня 2011 року і № 2630/40/236013 від 6 червня 2011 року (а.с.22-23, 25-26), наданих позивачкою, вони не відповідають Типовому договору, затвердженому Банком. (а.с.76-77).

Крім того, надані позивачем заяви на переказ готівки№328684 і №523414 на суму 2000грн. не є належними і допустимими доказами, які підтверджують розміщення коштів на рахунках банку.

Відповідно до п.8 глави 2 розділу ІІІ Інструкції про касові операції в банках України, затвердженою постановою НБУ №337 від 14.08.2003 року, чинною на час внесення позивачем коштів на депозит, після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа), що є підтвердженням внесення готівки.

Така квитанція про прийняття Банком від ОСОБА_3 грошових коштів позивачем не надана.

Цією-ж Інструкцією - Додаток 6 визначено зразки касових документів, на підставі яких здійснюється приймання і видача готівки, в тому числі і зразок заяви на переказ готівки та квитанції, що видається клієнту після здійснення такої операції (а.с.72-73).

Крім цього, пунктами 2 та 3 Глави 1 Інструкції №337 встановлено перелік обов'язкових реквізитів, що мають містити форми документів, які застосовуються під час приймання, переказу готівки та виплату її отримувачу в готівковій формі.

З наданих позивачем заяв на переказ готівки№328684 і №523414 (а.с.24,27) вбачається, що вони не тільки не відповідають затвердженій Додатком 6 Інструкції №337 формі такої заяви, а і не містять обов'язкових реквізитів, які регламентовані п.п.2,3 глави1 Розділу111 Інструкції ( а.с.72).

Заслуговують на увагу заперечення відповідача на те, що на час укладення договорів банківського вкладу із позивачем представницькі функції особи, яка підписала вказані договори від імені Банку, закінчились на дату підписання договорів.

В договорах банківського вкладу від 6.05.2011 року та від 6.06.2011 року зазначено, що Шевченко О.М. діяла на підставі довіреності від 1 грудня 2008 року.

Проте такої довіреності від 1 грудня 2010 року Банк не видавав. На час укладення договорів на ім.'я Шевченко О.М. діяла довіреність від Банку від 9 грудня 2008 року, проте вона була дійсна до 8 грудня 2010 року (а.с.90).

Відповідно до ч.1 п.1 ст.248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі закінчення строку довіреності.

Оскільки Банк після укладення вказаних договорів Шевченко О.М. від імені Банку не вчинив дій щодо схвалення цих договорів (рахунок, на якому мали б обліковуватись кошти не відкривався, відсутність касових документів та відомостей щодо укладення договорів), про що свідчить лист Банку від 26.07.2011 року (а.с.12), то за змістом ч.ч.1,2 ст.241 ЦК України договори банківського вкладу від 6.05.2011 року та від 6.06.2011 року не створюють цивільні права та обов'язки для Банку.

За вказаних обставин, з врахуванням вимог ст..1059 ЦК України, колегія суддів приходить до висновку, що при укладенні сторонами договорів банківського вкладу №2630/40/137548 від 6 травня 2011 року і № 2630/40/236013 від 6 червня 2011 року не дотримано встановленої письмової форми договору банківського вкладу, а тому згідно ч.2 ст.1059 ЦК України ці договори є нікчемними.

Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний право чин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним не вимагається.

Як вбачається із позовної заяви правовими підставами позовних вимог позивачем визначено положення ст..ст.525, 629, 1058-1061 ЦК України, ст..22 Закону України «Про захист прав споживачів» та положення Договорів банківських вкладів, укладених між сторонами.

Оскільки в судовому засіданні не встановлено, що Шевченко О.М., яка на час укладення договорів банківського вкладу із позивачем, працювала заступником начальника Білоцерківського відділення ПАТ «Дельта Банк» і від імені Банку уклала із позивачкою договори, визнана винною та засуджена за скоєння злочину - привласнення грошових коштів ОСОБА_3 отриманих від неї при укладенні договорів банківського вкладу, враховуючи правові підстави позову, то висновок суду про те, що позов підлягає задоволенню в тому числі і на підставі ст..1172 ЦК України, не ґрунтується на матеріалах справи та суперечить вимогам закону.

Відповідно до ст.309 ЦПК України, так як висновки суду не відповідають обставинам справи, неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення, яким в задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю і недоведеністю позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 309,316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2012 року скасувати і ухвалити нове рішення:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживача фінансових послуг, стягнення коштів - в і д м о в и т и.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: