Справа №22ц-2190/463, 2012р. Головуючий в 1-й інстанції
Категорія: 27 Доповідач Пузанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2012 року лютого місяця 28 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Пузанової Л.В.

Суддів: Стародубця М.П., Фурман Т.Г.

при секретарі Гусєвій К.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Високопільського районного суду Херсонської області від 15 листопада 2011 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надрадо ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и л а:

В жовтні 2011 року публічне акціонерне товариство Комерційний банк Надразвернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості, зазначаючи, що 19 червня 2007 року банк уклав із ОСОБА_2 кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 15 000 грн. із строком остаточного повернення до 19 червня 2010 року із сплатою 2,40% на місяць за користування кредитними коштами.

У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором банком 19.06.2007 року був укладений договір поруки із ОСОБА_3

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 порушує умови договору кредиту щодо повернення грошових коштів та сплати відсотків за користування ними, позивач просив суд з підстав, передбачених ст. 1050 ЦК України стягнути з відповідачів солідарно на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 13 968,65 грн., а також судові витрати.

Рішенням суду від 15 листопада 2011 року ухвалено стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ КБ Надразаборгованість за кредитний договором від 19.06.2007 року в сумі 13 968,65 грн., а також стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ Надрадержавне мито в сумі 139,68 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, зазначаючи, що суд при вирішенні даної справи допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 19 червня 2007 року ВАТ КБ Надра, правонаступником якого є ПАТ КБ Надрата відповідач ОСОБА_2 уклали кредитний договір, за умовами якого відповідачу надано кредит в сумі 15 000 грн. зі строком користування кредитними коштами до 19 червня 2010 року із сплатою 2,40 відсотків щомісяця.

При цьому ОСОБА_2 зобовязався щомісячно частково погашати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами відповідно до графіка, що є додатком до кредитного договору /а.с. 12-13/.

Для забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором 19 червня 2007 року банк та ОСОБА_3 уклали договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_3 поручилася перед банком за виконання ОСОБА_2 свого обовязку повернути кредит та сплатити проценти.

Умовами договору встановлена солідарна відповідальність поручителя та боржника і визначений обсяг відповідальності поручителя той же, що і у боржника /а.с. 15/.

Починаючи з лютого 2009 року ОСОБА_2 повертав кредит та сплачував відсотки за користування кредитом не в повному обємі, а в послідуючому виплати припинив.

Зазначені факти сторони визнають і не спростовують.

При вказаних обставинах суд, на думку колегії суддів, прийшов до правильного висновку про те, що позивач, як кредитодавець, відповідно до ч.2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України має право вимагати від ОСОБА_2, як позичальника, що прострочив повернення чергової частини позики, дострокового повернення частини кредиту, що залишилася та сплати належних йому процентів і обґрунтовано стягнув з відповідачів, як солідарних боржників з підстав, передбачених умовами укладених сторонами договорів кредиту і поруки та відповідно до вимог ст.ст. 553,554 ЦК України, належні позивачеві грошові кошти, в тому числі пеню за прострочення виконання зобовязань.

Висновки суду у наведеній вище частині позовних вимог відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами та досліджених в судовому засіданні доказів і нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги висновки суду по суті спору не спростовують і, як такі, що не ґрунтуються на законі та доказах, підлягають відхиленню.

Разом з тим, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що стягнувши на користь банку пеню за прострочення грошового зобовязання як в частині сплати кредиту, так і сплати відсотків за користування кредитними коштами, а також штраф за порушення відповідачем зобовязань за кредитним договором, які полягали у несвоєчасній сплаті мінімального щомісячного платежу, суд фактично застосував до ОСОБА_2 подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того виду за одне й те саме порушення договірного зобовязання (прострочення виконання грошового зобовязання), що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Оскільки на інші порушення, крім прострочення грошового зобовязання, позивач не посилався і такі судом не встановлені, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає відповідній зміні із зменшенням розміру стягнутої на користь банку заборгованості за кредитним договором з 13 968,65 грн. до 12 108,65 грн. (13 968,65 1 500 360).

Зменшенню підлягає також розмір стягнутих з відповідача судових витрат із 139,68 грн. до 121,10 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, як це передбачено ст. 88 ЦПК України.

В решті частині рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, ст. 61 Конституції України, ст. 509 ЦК України, керуючись ст.ст. 303,307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 частково задовольнити.

Рішення Високопільського районного суду від 15 листопада 2011 року частково змінити, зменшивши розмір стягнутої на користь позивача заборгованості за кредитним договором з 13 968,65 грн. до 12 108,65 грн. (дванадцяти тисяч ста восьми гривень 65 коп.), а розмір судових витрат на сплату судового збору із 139,68 грн. до 121,10 грн. (ста двадцяти одної гривні 10 коп.)

В решті частині це ж рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: підпис

Судді: два підписи

Копія вірна:

Суддя Л.В.Пузанова