Справа № Провадження №22-ц-739/12 22-ц/1090/3106/12 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Категорія26Доповідач у 2 інстанціїБерезовенко
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 червня 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Волохова Л.А.,

суддів: Березовенко Р.В., Семенцова Ю.В.,

при секретарі: Лопатюк В.Ю.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційними скаргами товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна та ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 30 листопада 2011 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Українадо ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованності за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в обґрунтування якого зазначив, що 23.11.2005 року між сторонами був укладений кредитний договір № ML-008/033/2005. Того ж дня з метою забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором між АКБ ОСОБА_4 Україната ОСОБА_3 був укладений договір поруки №SRML-008/033/2005.

Крім цього 12.11.2007 року між ЗАТ ОТП ОСОБА_4, правонаступником якого є AT ОТП ОСОБА_4, та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №ML-008/430/2007 та цього дня між банком та ОСОБА_3 договір поруки в забезпечення виконання умов договору позичальником.

07.04.2009 року між сторонами були укладені додаткові договори №2, №3, №4, №5 до кредитного договору № ML-008/033/2005 від 23.11.2005 року та кредитного договору №ML-008/430/2007 від 12.11.2007 року, якими викладено графік платежів в новій редакції.

ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання за кредитними договорами не виконує, його заборгованість станом на 26.02.2010 року складає 262 174,16 доларів США та 120 042,90 грн. Оскільки відповідачі на звернення позивача щодо погашення заборгованості не реагують, позивач просив його вимоги задовольнити в судовому порядку.

Ухвалою суду від 28.10.2011 року, в звязку з переуступкою права вимоги за спірними кредитними договорами залучено до участі у справі ТОВ ОТП Факторинг Українау якості третьої особи, та об'єднано позовні вимоги третьої особи до відповідачів в одне провадження з позовними вимогами ПАТ ОТП ОСОБА_4.

Ухвалою суду від 09.11.2011 року позовні вимоги ПАТ ОТП Банкдо відповідачів залишені без розгляду, на підставі п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 30 листопада 2011 року позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україназадоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україназаборгованість за кредитним договором №ML-008/033/2005 від 23.11.2005 року 127610,16 доларів США заборгованності по кредиту, 29416,81 доларів США заборгованості по відсотках, 100000 грн. заборгованності по пені та заборгованість за кредитним договором №ML-008/430/2007 від 12.11.2007 року 103350,05 доларів США заборгованність по кредиту, 38213,06 доларів США заборгованність по відсотках, 75161 грн. 96 коп. заборгованність по пені, а всього стягнути 298590,08 доларів США (що еквівалентно 2379762 грн. 94 коп.) та 175161 грн.96 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Українасудові витрати в розмірі 1820 грн.

В апеляційній скарзі апелянт товариство з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просить змінити рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні суми пені за кредитним договором № ML-008/033/2005 від 23 листопада 2005 року, а саме, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україназадоволенню не підлягає, а апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.11.2005 року між АКБ Райффайзенбанк Україната ОСОБА_2 укладено кредитний договір № ML-008/033/2005, згідно якого банк надав позичальнику кредит у сумі 140 000 доларів США з датою остаточного погашення 23.11.2025 року та з плаваючою процентною ставкою, що складається з фіксованого відсотку плюс FIDR.

12.11.2007 року між ЗАТ ОТП Банкта ОСОБА_2 укладено кредитний договір №ML-008/430/2007, згідно якого банк відкрив позичальнику кредитну лінію у сумі 200 000 доларів США з датою остаточного погашення 12.11.2022 року та з плаваючою процентною ставкою, що складається з фіксованого відсотку плюс FIDR. За цим кредитним договором позичальник фактично отримав 110000 доларів США, що підтверджується матеріалами справи та визнається сторонами.

Відповідно 23.11.2005 року та 12.11.2007 року з метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за вищевказаним кредитним договором між АКБ ОСОБА_4 Україната ОСОБА_3 були укладені договори поруки №SRML-008/033/2005 та №SR-008/430/2007.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Вказані кредитні договори було укладено в письмовій формі, що відповідає вимогам ч.1 ст.1055 ЦК України.

Всупереч умовам укладеного між сторонами договору, відповідач порушив узгоджений сторонами графік погашення суми кредиту та допустив виникнення заборгованості, банк вирішити вказане питання в позасудовому порядку намагався, що ОСОБА_2 було залишено поза увагою.

Статтею 525 ЦК України встановлюється, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

З договору поруки вбачається, що ОСОБА_3 зобов'язувалась перед кредитором у повному обсязі відповідати за виконання позичальником зобов'язань, що випливають з укладених кредитних договорів.

05.11.2010 року між ПАТ ОТП ОСОБА_4(який являється правонаступником за всіма правами та обов'язками ЗАТ ОТП ОСОБА_4, який в свою чергу являється правонаступником АКБ Райффайзенбанк Україна) та ТОВ ОТП Факторинг Україна, було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю.

Згідно вказаного договору ТОВ ОТП Факторинг Україна, яке має статус фінансової установи за законодавством України набуло право вимоги до відповідачів щодо сплати загальної суми заборгованності, яка включає суму основного боргу, проценти, нараховані на суму основного боргу, усі та будь-які штрафні санкції на дату набрання чинності, а також право нараховувати проценти та штрафні санкції на суму основного боргу за Кредитними договорами з дати набрання чинності, тобто з 05 листопада 2010 року.

Розрахунками заборгованості підтверджується наявність боргу ОСОБА_2 станом на 18.10.2011 року за кредитним договором № ML-008/033/2005 від 23.11.2005 року, яка складається із заборгованості по тілу кредиту - 127610,16 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 1017052 грн. 98 кой.; заборгованості по відсоткам - 29416,81 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 234451 грн. 98 коп.; та за кредитним договором №ML-008/430/2007 від 12.11.2007 року на загальну суму 141563,11 доларів США, яка складається із заборгованості по тілу кредиту - 103350,05 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 823699 грн. 90 коп.; заборгованості по відсоткам - 38213,06 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 304558 грн. 09 коп. та заборгованості по пені - 75161 грн. 96 коп.

Задовольняючи позовні вимоги в цій частині та стягуючи з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором № ML-008/033/2005 від 23.11.2005 року, яка складається із заборгованості по тілу кредиту - 127610,16 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 1017052 грн. 98 кой. і заборгованості по відсоткам - 29416,81 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 234451 грн. 98 коп., а також заборгованості за кредитним договором №ML-008/430/2007 від 12.11.2007 року на загальну суму 141563,11 доларів США, яка складається із заборгованості по тілу кредиту - 103350,05 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 823699 грн. 90 коп.; заборгованості по відсоткам - 38213,06 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 304558 грн. 09 коп. та заборгованості по пені - 75161 грн. 96 коп., суд першої інстанції правильно керувався ст.ст. 509,525,526,530,536,553,553,625,629,1050,1054,1056-1 ЦК України і дійшов вірного висновку, що позов про солідарне стягнення коштів у розмірі 298590,08 доларів США (що еквівалентно 2379762 грн. 94 коп.) та 75161 грн.96 коп. заявлено правомірно, оскільки відповідач ОСОБА_2 всупереч умовам договорів не сплачує передбачені ними платежі, чим ухиляється від виконання своїх цивільно-правових обов'язків, позовні вимоги ґрунтуються на чинному законодавстві, доведені матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Висновки суду в цій частині, викладені в рішенні, відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Щодо часткового задоволення вимоги про стягнення пені за кредитним договором № ML-008/033/2005 від 23.11.2005 року в розмірі 100000 грн., то тут суд першої інстанції керувався ч.3 ст.551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Однак з таким висновком суду колегія суддів повністю погодитися не може.

Як вбачається з кредитного договору ML-008/033/2005 від 23.11.2005 року, сторонами дійсно передбачено сплату відповідачем пені в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобовязань за кожен день прострочки.

Згідно розрахунку поданого позивачем ( а.с. 35 ) розмір пені за вказаним договором становить 1862538 грн. 02 коп., однак з цього ж розрахунку видно що пеня порахована на розмір заборгованості 125551,93 дол.США ( невідомо звідки взявся), що не відповідає самому розміру заборгованості 127610,16 дол.США, тобто наданий позивачем розрахунок пені за вказаним договором є помилковим. Представнику позивача надавався строк для подачі суду правильного розрахунку, однак цього ним зроблено не було, а за таких обставин розмір пені на думку колегії суддів є необгрунтованим та безпідставним, який не підтверджений належними та допустимими доказами, і тому в цій частині рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду в частині стягнення з відповідачів судових витрат з ухваленням нового рішення про їх розподіл, оскільки солідарне стягнення судових витрат не передбачено діючим законодавством.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 30 листопада 2011 року в частині стягнення пені в розмірі 100000 грн. та судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог про стягнення пені за кредитним договором ML-008/033/2005 від 23.11.2005 року - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Українасудові витрати в розмірі по 910 грн. з кожного.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Л.А.Волохов

Судді: Р.В.Березовенко

ОСОБА_5