Справа № 1505/8869/2012
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

26 жовтня 2012 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Матяш Т.Л.

при секретарі Івановій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання дійсним договору купівлі-продажу апартаментів № 26 по вул.. Ізмаїльській, 58-г, м. Білгород-Дністровський Одеської області, які складаються з: 1-коридор, 2-санвузол, 3-кухня, 4-кімната, 5-коридор, 6-кімната, 7-лоджія, загальною площею 90,0 кв.м., посилаючись на наступне.

01 лютого 2012 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу апартаментів № 26 по вул.. Ізмаїльській, 58-г, м. Білгород-Дністровський Одеської області.

Однак, при укладанні договору купівлі-продажу, сторонами була порушена його форма, не був нотаріально засвідчений, через ухиляння відповідача нотаріально посвідчити договір, позивач не має змоги оформити свої майнові права, у звязку з чим він був змушений звернутися до суду з відповідним позовом.

Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позовних вимог. Судом встановлені наступні фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів.

У судовому засіданні встановлено, що 01.02.2012 року між позивачем та відповідачем в простій письмовій формі був укладений договір купівлі-продажу апартаментів № 26 по вул.. Ізмаїльській, 58-г, м. Білгород-Дністровський Одеської області, які складаються з: 1-коридор, 2-санвузол, 3-кухня, 4-кімната, 5-коридор, 6-кімната, 7-лоджія, загальною площею 90,0 кв.м.

Дане нерухоме майно належало ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САВ № 620293 від 05.01.2012 року.

Сторони повністю виконали всі істотні умови договору від 01.02.2012 року, а саме: відповідач передав, а позивач прийняв у свою власність апартаменти № 26 по вул.. Ізмаїльській, 58-г, м. Білгород-Дністровський Одеської області, виплативши його повну вартість.

Однак, при укладанні договору купівлі-продажу, сторонами була порушена його форма, не був нотаріально засвідчений. На прохання позивача нотаріально посвідчити укладений між ними договір, відповідач ухиляється, посилаючись на постійну зайнятість. Через ухиляння відповідача нотаріально посвідчити договір, позивач не може належним чином зареєструвати право власності на нерухоме майно, яке знаходиться в його фактичному володінні.

Оскільки з невідомих позивачу причин відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення вищезазначеного договору, посилаючись на постійну зайнятість, хоча за договором були повністю виконані всі умови угоди з обох сторін, а наслідком не посвідчення договору стала його недійсність, що на теперішній час спричиняє порушення його майнових прав, позивач просить позов задовольнити.

Так відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином, суд має визнати зазначений договір дійсним.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, ч.2 ст. 220, ст.ст.334, 638, 655 ЦК України, ст.ст. 11, 15, 60, 61, 169, 174, 213, 215 ЦПК України, СУД

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу від 01 лютого 2012 року, відповідно з яким ОСОБА_1 купив, а ОСОБА_2 продала апартаменти № 26 по вул.. Ізмаїльській, 58-г, м. Білгород-Дністровський Одеської області, які складаються з: 1-коридор, 2-санвузол, 3-кухня, 4-кімната, 5-коридор, 6-кімната, 7-лоджія, загальною площею 90,0 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на апартаменти № 26 по вул.. Ізмаїльській, 58-г, м. Білгород-Дністровський Одеської області, які складаються з: 1-коридор, 2-санвузол, 3-кухня, 4-кімната, 5-коридор, 6-кімната, 7-лоджія, загальною площею 90,0 кв.м.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя