РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Заочне

02 серпня 2012 року Справа № 2/0519/1859/2012

м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя в складі головуючого судді Васильченко О.Г., при секретарі Дерягіній Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк»до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про звернення стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду до відповідача із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26.02.2007 року між позивачем та третьою особою ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 12/МК-07, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 10000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.02.2010 року. В забезпечення виконання зобовязань за укладеним договором 26.02.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір іпотеки № ВЕЕ 459358, згідно якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 23,7 кв.м., житловою площею 11,9 кв.м., яка належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. В порушення умов Договору, відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, предмет іпотеки в заклад банку не передав. У звязку з чим, станом на 04.01.2012 року утворилась заборгованість у розмірі 9354,44 доларів США, з яких: 4199,62 доларів США заборгованість за кредитом; 3147,10 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 2007,72 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 12/МК-07 від 26.02.2007 року в розмірі 9354,44 доларів США, звернути стягнення на предмет іпотеки: однокімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 23,7 кв.м., житловою площею 11,9 кв.м., що належить на праві власності відповідачу шляхом продажу предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством ОСОБА_1 банк «ПриватБанк»(87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Артема, 56, ) з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням Публічному акціонерному товариству ОСОБА_1 банк «ПриватБанк»всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані і проживають у квартирі, що є предметом іпотеки, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 754,98 гривень.

Представник позивача у судове засідання не зявилась, до суду надіслала заяву з проханням справу розглянути у її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Третя особа у судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, про час та місце слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку

Суд, визнавши причину неявки відповідача та третьої особи неповажною, ухвалив справу розглянути заочно у відсутність відповідача, третьої особи та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав:

Судом встановлено, що 26.02.2007 року між позивачем та третьою особою ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 12/МК-07, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 10000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.02.2010 року.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог у відповідності до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В забезпечення виконання зобовязань за укладеним договором 26.02.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір іпотеки № ВЕЕ 459358, згідно якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 23,7 кв.м., житловою площею 11,9 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_2.

Згідно розрахунку заборгованості, станом на 04.01.2012 року загальна сума заборгованості становить 9354,44 доларів США, з яких: 4199,62 доларів США заборгованість за кредитом; 3147,10 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 2007,72 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. За офіційним курсом НБУ, станом на 04.01.2012 року, сума заборгованості в гривневому еквівалентні становить 74648,43 гривень.

Згідно ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяження», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення, в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст. 26 цього Закону.

Відповідно до частини 4 статті 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 39 Закону України «Про іпотеку»передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку», після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги.

В разі, якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

На виконання вимог ст. 40 ЗУ «Про іпотеку», позивачем на адресу відповідача жодного разу не направлялись повідомлення з вимогою звільнити житлове приміщення у добровільному порядку.

Аналізуючи норми Закон України «Про іпотеку», суд приходить до висновку щодо їх суперечливості в частині проведення процедури виселення мешканців житлового будинку чи житлового приміщення, оскільки передбачає можливість їх виселення в судовому порядку як під час задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, так і в подальшому, але з дотриманням обов'язкової процедури письмового попередження про звільнення житлового приміщення протягом одного місяця.

Виходячи із аналізу вказаних правових норм закону, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо добровільно мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Крім того, суд вважає, що недотримання вищевказаної процедури є підставою для відмови в позові про виселення мешканців житлового приміщення, що є предметом іпотеки, і на яке звертається стягнення.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 11 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог та на підставі доказів наданих сторонами.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд вважає, що в задоволенні вимог щодо виселення та зняття з реєстрації всіх мешканців з квартири, яка передана в іпотеку, слід відмовити, оскільки Законом «Про іпотеку»чітко визначено проведення заходів, щодо їх виселення з жилого приміщення після прийняття рішення про звернення на це майно стягнення.

Оскільки суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, то з відповідача підлягають стягненню судові витрати відповідно до ЗУ «Про судовий збір»від 08.07.2011 року № 3674-VI, а саме судовий збір у розмірі 746,48 гривень.

Керуючись ст. 224-226 ЦПК України, 526, 1054 ЦК України, ЗУ «Про іпотеку», ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяження», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк»до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про звернення стягнення, задовольнити частково.

Звернути стягнення на предмет іпотеки: однокімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 23,7 кв.м., житловою площею 11,9 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) шляхом продажу вказаної квартири Публічним акціонерним товариством ОСОБА_1 банк «ПриватБанк»(87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Артема, 56, ) з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням Публічному акціонерному товариству ОСОБА_1 банк «ПриватБанк»всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 12/МК-07 від 26.02.2007 року в розмірі 74648,43 (сімдесят чотири тисячі шістсот сорок вісім гривень 43 копійки) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк»(49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, , рах. № 0001, МФО 305299) судовий збір у розмірі 746,48 (сімсот сорок шість гривень 48 копійок) гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути переглянуто суддею, яким воно було винесено, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення повинна бути подана в перебігу десяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя