АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________
Справа №2-2420/11 Головуючий
Провадження№22-ц/2090/5301/2012 1-ї інстанції: ОСОБА_1 Категорія: визнання договору недійсним Доповідач: Трішкова І.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2012 року Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Трішкової І.Ю.,

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

при секретарі Асєєвій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 7 травня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк, третя особа Національний банк України, про визнання недійсним розділу 4 кредитного договору, частково недійсним Додатку №2 до кредитного договору, визнання незаконними дій банку, зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернулася до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" про визнання недійсним розділу 4 кредитного договору, частково недійсним Додатку № 2 до кредитного договору, визнання незаконними дій банку, зобов'язання вчинити певні дії, посилаючись на те, що розділ 4 кредитного договору "Резервування ресурсів" є нікчемним та суперечить діючому законодавству, так як законом не передбачено виплат за ознаками "кредитний договір" винагород, а відтак і Додаток № 2 до кредитного договору не повинен містити у собі винагороду за резервування. Крім того, позивач вважає, що відповідачем було неправомірно підвищено відсоткову ставку за кредитним договором, а також незгодна з находженням правовстановлюючих документів на передане в іпотеку майно до повного погашення заборгованості по кредиту у відповідача.

Позивачка просила визнати недійсним розділ 4 кредитного договору № НАUAGA від 02.06.2008р., визнати частково недійсним Додаток № 2 "Графік погашення заборгованості" до цього договору, визнати незаконними дії відповідача щодо підвищення в односторонньому порядку відсоткової ставки за кредитним договором, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок погашення заборгованості за кредитним договором з 01.02.2009р. відповідно до відсоткової ставки 20,04% річних, визнати незаконними дії відповідача щодо утримання оригіналів документів на право власності на нерухоме майно та зобов'язати банк повернути їх власнику з покладенням на відповідача судових витрат.

Відповідач, ПАТ КБ "ПриватБанк", проти позову заперечував, посилаючись на те, що згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. З боку ПриватБанка умови цього кредитного договору було виконано належним чинам, і певний час належним чином зобов'язання виконувалися і позивачем. Крім того, відповідач також вважає безпідставним посилання позивача на те, що сторонами не було визначено зміни відсоткової ставки по кредиту, на яку він не давав згоди, адже така згода передбачена п. 2.3.1 кредитного договору, а передача правовстановлюючих документів на предмет іпотеки на зберігання банку прямо передбачено п. 18.11 договору іпотеки від 04.06.2008р.

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 7 травня 2012 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом повно та всебічно досліджені надані докази, дана їм належна оцінка і згідно встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст.10,11,60,212,215 ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено, що 02.06.2008р. між ПАТ КБ «ПриватБанк та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № НАUAGA. У відповідності до п. 8.1 зазначеного кредитного договору банк зобов'язувався надати позичальнику кредит на строк з 02.06.2008р. по 02.06.2018р. у вигляді непоновлюваної лінії у сумі 58375 гривень 00 коп., на наступні цілі: у сумі 50000,00 грн. - на споживчі цілі. 1500,00 грн. - винагорода за надання фінансового інструменту, 375,00 грн. - страхування майна, 250,00 грн. - особисте страхування, а також у розмірі 6250,00 грн. - на сплату страхових платежів, у випадках та в порядку, передбачених п. 2.1.3 і п. 2.2.7 кредитного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,67 на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 5,04% річних від суми зарезервованих ресурсів.

Згідно з п. 6.1 кредитного договору кредитний договір діє до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором. Згідно п. 2.2.3 цього кредитного договору позичальник зобов'язувався сплатити банку винагороду згідно п. п. 8.1 та 7.2 даного договору. Також, згідно з п. 2.2.4 кредитного договору погашення кредиту зробити в порядку, сумах і строки, передбачені п. п. 8.1 та 7.2 даного договору.

Згідно п. 2.3.1 кредитного договору № № НАUAGA від 02.06.2008р. банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір відсоткової ставки за користування кредитом, надіславши відповідне повідомлення позичальнику. Отримання такого повідомлення не спростовується позивачем.

В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору 04.06.2008р. між ПАТ КБ „ПриватБанк" і ОСОБА_4 був укладений договір іпотеки, згідно з п. 20.11 якого зазначено, що іпотекодавець зобов'язується до отримання іпотекодавцем кредиту або на протязі 3-х днів з моменту реєстрації права власності на предмет іпотеки згідно п. 18.10 цього договору передати правовстановлюючі документи на предмет іпотеки на зберігання іпотекодержателю до дати остаточного погашення заборгованості за кредитним договором.

З умовами кредитного договору та договору іпотеки позивачка була ознайомлена і не заперечувала проти запропонованих умов.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 6 ЦК України, сторони в мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати в договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

У відповідності до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог зазначеного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. ст. 207, 640 ЦК України, якщо сторони договору досягли домовленості та уклали договір, у якому передбачили певні умови, то вони мають виконуватись і вважаються такими, що момент досягнення домовленості настав.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За таких обставин рішення суду першої інстанції є законним і обгрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду.

Підстав для скасування чи зміни рішення не має.

Керуючись ст..ст. 303,307,308, 314,319 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 7 травня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності ухвалою.

Головуючий:

Судді: