Апеляційний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2012року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів Погорєлової С.О., Цюри Т.В., при секретарі Криворучці Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2009року про забезпечення позову і на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12 червня 2012 липня 2012року про відмову у задоволені заяви про скасування ухвали про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

встановила:

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2009року було тимчасово обмежено право виїзду з України ОСОБА_1, 13 листопада 1975року народження, громадянки України (а.с.19).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 червня 2012року заявнику ОСОБА_1 було відмовлено у задоволені заяви про скасування забезпечення позову ОСОБА_2 (а.с.56).

Не погодившись з ухвалами суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу про скасування ухвали суду від 24 грудня 2009року про забезпечення позову і ухвали від 12 червня 2012 липня 2012року про відмову у задоволені заяви про скасування ухвали про забезпечення позову, посилаючись на те, що суд в порушені вимог матеріального та процесуального права, без урахування усіх обставин по справі безпідставно обмежив її право виїзду з території України, та не задовольнив її заяву про скасування вказаної ухвали (а.с.67-69, 86-88).

Колегія суддів, заслухав суддю доповідача, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 02 грудня 2009року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2009року було тимчасово обмежено право виїзду з України ОСОБА_1, 13 листопада 1975року народження, громадянки України (а.с.19).

При цьому суд вказав, що позивачка одночасно подала заяву про забезпечення позову, посилаючись на те, що відповідачі можуть виїхати за кордон, що може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, якщо позовна заява буде задоволена.

Приймаючи рішення про тимчасове обмеження відповідача ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Види забезпечення позову визначені у статті 152 ЦПК України.

Дана норма не містить такого способу забезпечення позову як заборона у праві виїзду відповідача за межі України.

Питання тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України врегульовано ст. 377-1 ЦПК України та може мати місце за поданням державного виконавця на стадії виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника в порядку способу забезпечення заявленого до нього позову, а тому правових підстав для прийняття ухвали про обмеження відповідача ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України суд не мав.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України».

Стаття 6 цього закону передбачає, що при наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.

Таким чином, ураховуючи, що в Цивільному процесуальному кодексі України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому ст. ст. 151-153 ЦПК України, застосувати такий захід забезпечення позову як тимчасове обмеження у виїзді за межі України у звязку з порушенням у суді цивільної справи, слід дійти висновку про те, що суди застосували зазначений спосіб забезпечення позову з порушенням норм Цивільного процесуального кодексу України виходячи за межі своїх процесуальних повноважень.

Порушення судами зазначених вимог є порушенням принципу верховенства права, проголошеного Конституцією України, та вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо вирішення справи судом, встановленим законом, оскільки ухвала про забезпечення позову прийнята судом поза межами його компетенції, тому в розумінні цих норм не можна визнати, що ухвала постановлена судом, встановленим законом».

Крім того, безпідставно посилання суду в ухвалі на те, що позивачка одночасно подала заяву про забезпечення позову, посилаючись на те, що відповідачі можуть виїхати за кордон, що може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, якщо позовна заява буде задоволена, оскільки позивачка ОСОБА_2 такої заяви до суду не подавала. Згідно журналу судового засідання від 24 грудня 2012року, коли саме судом було прийнято вищевказану ухвалу, сторони по справі не були присутні. Тому і в усному порядку позивач ОСОБА_2 не була в змозі просити забезпечити її позовні вимоги шляхом заборони виїзду відповідачів з України.

В матеріалах справи є лише заява позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідачів а.с.3 зворот, а.с.4.

Підлягає скасуванню і ухвала суду від 12 червня 2012року про відмову у задоволені заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у вигляду тимчасового обмеження виїзду з України за ухвалою суду від 24 грудня 2009року, оскільки ухвала суду щодо застосування способу забезпечення позову постановлена з перевищенням передбачених законом процесуальних повноважень.

Керуючись ст.ст. 303,304, п.2 ч.2 ст.307, ч.1 п.2 ст.312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2009року про тимчасове обмеження права виїзду з України ОСОБА_1, 13 листопада 1975року народження, громадянки України скасувати.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12 червня 2012року про відмову у задоволені заяви ОСОБА_1 про скасування забезпечення позову ОСОБА_2 скасувати.

Копію ухвали направити для відома до Департаменту охорони Державного кордону України Державної прикордонної служби України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_4

Судді: (підписи) ОСОБА_5

ОСОБА_6