Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 0602/950/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

22 жовтня 2012 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Васильчук О. В. секретаря судових засідань ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з вказаним позовом в обґрунтування якого зазначив, що 3 травня 2012 року в смт. Першотравенськ Баранівського району, у приміщенні Будинку культури відбулися збори громадян селища на яких вирішувалося питання про доцільність проведення місцевого референдуму в селищі. На даних зборах відповідачка довела до відома присутніх інформацію, яка не відповідає дійсності та принижує репутацію позивача, як представника влади, селищного голови, є недостовірною, бо містить перекручені відомості про події, які існували. Виступаючи на зборах позивачка заявила, «що ОСОБА_2 не забезпечує здійснення наданих йому повноважень по виконанню Закону України «Про дошкільну освіту», а саме восени 2011 року для Першотравенської селищної ради було виділено державну субвенцію в розмірі понад 300 тисяч гривень для реконструкції системи опалення дитячого садка. Через недбале відношення до своїх обовязків селищного голови дані кошти були освоєні не в повному обємі. А результатом коштів, які були освоєні, стала не реконструкція системи опалення, а її руйнація.Станом на 3 травня 2012 року котельня, яка б мала працювати на твердому паливі не функціонує, в той час, коли акти приймання робіт, щодо реконструкції опалення селищним головою підписані ще в 2011 році. Все це призвело до того, що дитячий садок тривалий час не функціонував, в результаті чого діти були позбавлені права на дошкільну освіту, а працівника на нормальну заробітну плату».

Тому позивач вважає вказану інформацію недостовірною та такою, що порочить його честь, гідність, ділову репутацію, просить визнати вказану інформацію недостовірно, зобовязати відповідачку ОСОБА_3 виступити на зборах мешканців селища і спростувати завідома неправдиву інформацію, яку вона довела до присутніх на зборах, стягнути з відповідачки моральну шкоду в розмірі 6000 гривень.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вказаний позов задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі, зазначивши, що все обґрунтування міститься у позовній заяві.

Відповідачка та її представник позов не визнали та пояснили, що 3 травня 2012 року під час проведення зборів громадян селища, відповідачка дала свою оцінку роботі селищного голови, щодо проведення реконструкції системи опалення у місцевому дитячому садку, так як на той час працювала там вихователем, не маючи на меті принижувати честь, гідність та ділову репутацію останнього як селищного голови.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вказаний позов задоволенню не підлягає.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та що кожен має право на повагу до його гідності (ст.ст.3,28). Відповідно до ст.297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними.

Разом із цим Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб -на свій вибір.

За змістом ст. 277ЦК України, ч. 4 ст.32 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.

Відповідно до ст.277 ЦК України і ст.10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті і немайнові права.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п. 19 його постанови №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

В судовому засіданні встановлено, що 3 травня 2012 року в приміщенні Будинку культури в смт. Першотравенськ Баранівського району, відбулися збори громадян селища на яких вирішувалося питання про доцільність проведення місцевого референдуму з формулюванням питання - про дострокове припинення повноважень селищного голови смт. Першотравенськ ОСОБА_2, що підтверджується копією протоколу зборів (а.с.5).

Згідно порядку денного протоколу зборів від 3.05.2012 року, відповідачка ОСОБА_3 виступила та оцінила роботу селищного голови, щодо реконструкції системи опалення в дитячому садку, яку проводив селищний голова в період осінь 2011- весна 2012 року.

Позивач у своїй заяві посилається на те, що вказаний виступ ОСОБА_3 на зборах є недостовірною інформацією, яка порочить його честь, гідність та ділову репутацію.

Суд дослідивши протокол зборів громадян селища від 03.05.2012 року в якому зазначено виступ відповідачки, допитавши свідка ОСОБА_4, свідчення якої не бере до уваги, оскільки вона перебуває у родинних стосунках з представником відповідача та у сварці з позивачем, приходить до висновку, що дана інформація не несе умислу заподіяти шкоду гідності, честі та діловій репутації позивача, а є свідченням оціночних суджень відповідачки ОСОБА_3, щодо роботи селищного голови в період реконструкції системи опалення в місцевому дитячому садку.

Згідно з частиною другою статті 471 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що

відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка висловлена, зокрема, в рішеннях цього суду у справах «Лінгенс проти Австрії»від 8.07.1986 та «Українська прес-група» проти України»від 29.03.2005.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені під час проведення зборів, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою ст.277 ЦК України та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у засобі масової інформації, чи на зборах мешканців селища з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Крім того суд зазначає, що позивач ОСОБА_2 є селищним головою, тобто публічною особою у зв'язку із цим межа допустимої критики щодо публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

На підставі вищезазначеного, суд відмовляє у задоволення вимоги позивача, щодо визнання недостовірною інформації, яку поширила відповідачка ОСОБА_3 на зборах громадян селища - 03.05.2012 року.

Інші заявлені вимоги нерозривно пов'язані з заявленою вимогою про недостовірність поширеної інформації, тому також задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10,11,60, 88, 213-215, 218 ЦПК України, ст. 277 ЦК України, Законом України «Про інформацію», Постановою №1 Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, суд

Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Баранівський районний суд Житомирської області.

Суддя: ОСОБА_5