Справа № 422/4526/12
РІШЕННЯ 4526

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 серпня 2012 року Ленінський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючого
судді - Скрипник К.О.,

при секретарі -
Назаренко Ю.В.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Комунального виробничого житлового
Ремонтно-експлуатаційного
підприємства Ленінського району м.
Дніпропетровська, Дніпропетровської
міської ради про стягнення вихідної
допомоги, середнього заробітку за час
затримки розрахунків, компенсації за
невикористану щорічну відпустку та
відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 21 травня 2012 року звернувся до
суду з вказаним позовом, в якому згідно
уточнень зазначив, що на підставі
наказу № 9-К від 15.01.1992 року був
прийнятий на роботу до КВ ЖРЕП
Ленінського району м. Дніпропетровська
на посаду слюсаря-сантехніка. Наказом
№ 85-К від 28 грудня 2011 року позивач був
звільнений з підприємства на підставі
п. 1 ст. 40 КЗпП, у зв`язку з ліквідацією
підприємства. 09 січня 2012 року позивач
отримав лише трудову книжку, та в усній
формі йому було повідомлено, що вихідна
допомога та компенсація за
невикористану щорічну відпустку буде
виплачена пізніше. Також на момент
звільнення, а саме, 31 грудня 2011 року
позивачу не була виплачена компенсація
за невикористану щорічну відпустку в
розмірі, не менше середньої заробітної
плати. У зв'язку з чим він неодноразово
звертався до відповідача з проханням
виплатити йому компенсацію за
невикористану щорічну відпустку та
вихідну допомогу, але відповідач у
добровільному порядку заборгованість
не виплатив. Крім того, неправомірними
діями відповідача, йому була завдана
моральна шкода, яку він оцінює у 5 000
грн., та яка полягає у тому, що він
змушений терпіти незручності в зв'язку
з невиплатою компенсації та вихідної
допомоги, не може планувати свій
бюджет, повинен обмежувати себе і свою
родину у придбанні продуктів
харчування та необхідних предметів
вжитку, повинен витрачати свій час для
складення позовної заяви, звернення до
суду з позовною заявою для захисту
своїх порушених прав, принижуватися
перед відповідачем навіть для
отримання довідок.

. На підставі вищевикладеного, позивач
просив стягнути з відповідача
компенсацію за невикористану щорічну
відпустку в розмірі 2137,74 грн., вихідну
допомогу при звільненні в сумі 2137,74
грн., середній заробіток за затримку
розрахунків в розмірі 18559,47 грн., та
відшкодувати моральну шкоду в розмірі
5000 грн.

Ухвалою суду від 08 червня 2012 року до
участі у справі в якості
співвідповідача залучена
Дніпропетровська міська рада.

Позивач у судове засідання не
з`явився про день і час проведення
судового засідання повідомлявся
належним чином. Надійшла письмова
заява з проханням слухати справу у його
відсутність, позовні вимоги підтримав
та просив задовольнити.

Представник Комунального
виробничого житлового
Ремонтно-експлуатаційного
підприємства Ленінського району м.
Дніпропетровська в судове засідання не
з`явився, про день і час проведення
слухання справи повідомлявся належним
чином, про причини неявки суд не
повідомив. В судовому засіданні
представник позовні вимоги не визнав в
повному обсязі та заперечував проти їх
задоволення, в подальші судові
засідання не з»явився без поважних
причин.

Представник співвідповідача
-Дніпропетровської міської ради у
судове засідання не з`явився, про день і
час проведення судового засідання
повідомлявся належним чином, про
причини неявки не повідомив, письмових
заяв не надходило.

Суд, вивчивши матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

В ході судового розгляду встановлено,
що на підставі наказу № 9- К від 15.01.1992
року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до
Комунального виробничого житлового
ремонтно-експлуатаційного
підприємства Ленінського району м.
Дніпропетровська на посаду
слюсаря-сантехніка, про що у трудовій
книзі зроблено відповідний запис від
15.01.1992 року (а.с.6).

Наказом № 85-к від 28 грудня 2011 року
ОСОБА_1 було звільнено з займаної
посади на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу
Законів про працю України у зв'язку з
ліквідацією підприємства, про що у
трудовій книзі зроблено відповідний
запис від 30.12. 2011 року (а.с.6 на звороті,
42-43).

09 січня 2012 року Комунальним виробничим
житловим ремонтно-експлуатаційним
підприємством Ленінського району м.
Дніпропетровська ОСОБА_1 була видана
трудова книжка, однак повний
розрахунок при звільненні не було
проведено.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 47 КЗпП
України, власник або уповноважений ним
орган зобов'язаний в день звільнення
видати працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу.

При звільненні працівника виплата всіх
сум, згідно ст. 116 КЗпП України, що
належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум. В разі спору про розмір сум,
належних працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган в
усякому випадку повинен в зазначений у
цій статті строк виплатити не
оспорювану ним суму.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 117 КЗпП України,
в разі невиплати з вини власника або
уповноваженого їм органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені у ст. 116 КЗпП України, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку. При наявності спору про
розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.
Враховуючи, що відповідач не провів з
позивачем остаточний розрахунок у
строки, передбачені ст. 116 КЗпП України,
а також, те, що у суду відсутні докази,
що у неотриманні даної суми винен
позивач, суд вважає, що є всі законні
підстави для стягнення з відповідача
середнього заробітку на користь
позивача за весь час затримки
розрахунку.

Разом з тим, розрахунок середнього
заробітку за час затримки, наведений
позивачем, суд вважає не обґрунтованим
і тому провів розрахунок середнього
заробітку відповідно до Порядку
нарахування середнього заробітку,
затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995
року № 100 ( пункт №8 Порядку), тобто з
31.12.2011 року по 18.06.2012 року за 113 днів,
тобто по день фактичного розрахунку.

Згідно довідки Комунального
виробничого житлового
Ремонтно-експлуатаційного
підприємства Ленінського району м.
Дніпропетровська, середньоденна
заробітна плата позивача становила 97,17
грн. (а.с.7).

Встановлено, що Комунальне виробниче
житлове Ремонтно-експлуатаційне
підприємство Ленінського району м.
Дніпропетровська фактично повністю
розрахувалось з позивачем 18 червня 2012
року. Таким чином, сума середнього
заробітку за час затримки розрахунку у
відповідності до вимог законодавства,
яка підлягає стягненню з відповідача,
складає 10980,21 грн. (97,17 грн. х 113 днів).

Відповідно до ст. 44 КЗпПУ, при
припиненні трудового договору у
випадку ліквідації підприємства
працівникові виплачується вихідна
допомога у розмірі не менше середнього
місячного заробітку.

Так, в судовому засіданні
встановлено та підтверджується також
матеріалами прокурорської перевірки
(а.с.41-48), що 18 червня 2012 року ОСОБА_1
отримав вихідну допомогу в розмірі 4670,14
грн., що підтверджується відповідною
довідкою (а.с.44), тому позовні вимоги в
цій частині не підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог в частині
стягнення компенсації за
невикористану щорічну відпустку, то
вимоги в цій частині також не
підлягають задоволенню, оскільки, як
вбачається з поданих документів,
компенсація за невикористану щорічну
відпустку позивачу не передбачена
(а.с.44).

Відповідно ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування моральної шкоди
проводиться у випадку, якщо порушення
законних прав працівника привели до
моральних страждань, втраті нормальних
життєвих зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя. Проаналізувавши доводи
позивача, суд приходить до висновку про
наявність у позивача моральних
страждань. Однак, оцінена позивачем
моральна шкода у розмірі 5000 грн. не
відповідає характеру правопорушення,
глибині та обсягу душевних страждань,
ступеню вини відповідача (ст.23 ЦК
України). І тому, з урахуванням вимог
розумності, виваженості і
справедливості суд встановлює розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди у розмірі 500 грн.

Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, а у відповідності
до положень ч.1. ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі.

У відповідності до ст. 88 ЦПК
України з відповідача у дохід держави
підлягають стягненню судові витрати:
по сплаті судового збору у розмірі 214,60
грн.

На підставі викладеного і керуючись
ст.ст. 40,47,116,117,233,234,237-1 КЗпП України,
ст.ст. 15, 57-60, 88, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Комунального
виробничого житлового
Ремонтно-експлуатаційного
підприємства Ленінського району м.
Дніпропетровська, Дніпропетровської
міської ради про стягнення вихідної
допомоги, середнього заробітку за час
затримки розрахунків, компенсації за
невикористану щорічну відпустку та
відшкодування моральної шкоди
-задовольнити частково.

Стягнути з Комунального виробничого
житлового ремонтно-експлуатаційного
підприємства Ленінського району м.
Дніпропетровська на користь ОСОБА_1
середню заробітну плату за час
затримки розрахунку в розмірі 10 980,21
грн. (десять тисяч дев`ятсот вісімдесят
гривень 21 коп.)

Стягнути з Комунального виробничого
житлового ремонтно-експлуатаційного
підприємства Ленінського району м.
Дніпропетровська на користь ОСОБА_1
моральну шкоду в розмірі 500 гривень (п
`ятсот гривень).

Стягнути з Комунального виробничого
житлового ремонтно-експлуатаційного
підприємства Ленінського району м.
Дніпропетровська в дохід держави
судовий збір у розмірі 214,60 грн. (двісті
чотирнадцять гривень 60 коп.).

В задоволенні іншої частини позовних
вимог -відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк з дня його проголошення
апеляційної скарги.

Суддя
К.О. Скрипник