АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/1224/12 Справа № 22ц-7862/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Дерев'янко О.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2012 року м. Дніпропетровськ 19 січня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Деревянка О.Г.

суддів - Красвітної Т.П., Черненкової Л.А.

при секретарі - Горлаковій Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 201 Іроку за позовом ОСОБА_2 до Комунального закладу Міська поліклініка № 2 м. Дніпропетровська, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2007 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до КЗ Міської поліклініки № 2 м. Дніпропетровська про стягнення моральної шкоди. Згідно уточнених позовних вимог позивачка зазначила, що в 14.08.2006 року звернулась до відповідача за медичною допомогою, а саме зі скаргами на нарив під лівою рукою. Лікарем ОСОБА_3 проведено оперативне втручання. На цьому ж прийомі вона просила лікаря оглянути четвертий палець лівої ноги, який почав наривати. Лікарем було оглянуто палець та запропоновано приймати для лікування ванну із сіллю, компреси, проте це результату не дало, тому 16.08.2006 року лікар прийняв рішення відкрити нарив та зробив операцію. Після операції рекомендував поливати рану поверх бинтів розчином Дімексіда та приймати знеболювальне. 19.08.2006 року на перевязці вона поскаржилась лікарю на сильну біль в пальці, про те лікар запевнив у правильності лікування, при цьому пояснив, що антибіотики приймати потреби не вбачає. На перевязці 23.08.2006 року лікар також заспокоїв та запевнив продовжити призначене лікування.

26.08.2006 року була прийнята черговим лікарем ОСОБА_4, який також завірив, що все гаразд та рекомендував прийти 28.08.2006 року до лікаря ОСОБА_5 , але оскільки останнього 28.08.2006 року не було, ОСОБА_4 направив її на стаціонарне лікування. В той же день їй зробили ампутацію половини четвертого пальця лівої стопи, але мети досягнуто не було, після чого проведено повторну операцію і було видалено фрагмент середньої частини фаланги пальця, яка також бажаного результату не принесла, тому 08.09.2006 року позивачці ампутовано основну фалангу четвертого пальця лівої стопи.

Оскільки лікарями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 при виконання своїх обовязків було здійснено неправильне лікування, що привело до спричинення шкоди здоровю, позивачка просила суд стягнути з відповідача моральну шкоду 20 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2011 року позивачці в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляцій скарзі ОСОБА_2 зазначає про те, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому ставить питання про скасування ріпіення суду та постановити нове рішення про задоволення позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засідання не знайшли свого підтвердження та обставина, що неправомірними діями відповідача або лікарів поліклініки було завдано позивачці ушкодження здоровя, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Проте повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна.

Відповідно до вимог ст.. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до повідомлення міської поліклініки № 2 від 18.09.2006 року, комісією відповідача установлено, що лікарями ОСОБА_3, ОСОБА_4 було допущено помилки щодо тактики лікування, у звязку з чим лікарям винесено адміністративне покарання, (а.с.8)

З матеріалів справи, а саме висновку експерта № 113 від 30.07.2007 року також вбачається, що 14.08.2006 року ОСОБА_2 лікарем-хірургом надавалась медична допомога з приводу лівостороннього пахвого гідраденіту (гнійне запалення патової залози пахвої западини). Патапогічні зміни з боку четвертого пальця лівої ступені в день звернення не відмічено.

16 серпня 2006 року, в день здійснення позивачці перевязки, вона поскаржилась лікарю на біль в четвертому пальці лівої ступні, та в цей же день прийнято своєчасне рішення розкрити нарив. Після операції була накладена асептична повязка на рану з розчином Дімексіда. (а.с.141)

Незважаючи на те, що лікування рани четвертого пальця було проведено відносно вірно, мали місце важливі недоліки, а саме: не вказана точна локалізація рани на пальці, її розміри, не зрозуміло де проведений (в якому місці) розріз нігтя, поверхово описана сама рана, її краї, колір дна рани характер грануляції, стан навколишньої тканини, тощо.

Крім того, експертами зазначено, що необхідно було врахувати повторне інфікування рани ІУ пальця правої ступи, що мало місце в даному випадку, т.я. були вже виражені процеси грануляції в рані, необхідно було навіть при першому зверненні відносно цієї патології 16,08.2006 року призначити антибактеріальну терапію з використанням антибіотику широкого спектру дії, наприклад, гентиміцин. Необхідно було хвору направити на рентгенологічне дослідження пальця з метою виключення чи підтвердження розповсюдження запального процесу, що не було зроблено лікарями- хірургами за час амбулаторного лікування патологічного процесу з боку пальця. Також необхідно було провести посів вмісту рани на чутливість мікрофлори, яка міститься в рані, до антибіотику. Це позволили б більше раціонально провести лікування, призначити той чи інший антибіотик, до якого чутлива мікрофлора.

Експертами відмічено, що при подальших зверненнях позивачки за медичною допомогою ці дослідження не було проведено. Експертної комісією не виключено, що при своєчасно проведеному рентгенологічному дослідженні ураженого пальця, тактика лікування могла бути змінена, раніше призначені були б антибіотики та інші медичні

засоби, які б могли сприяти припинення розповсюдженню запалювального процесу та його регресуванню, та, можливо запобігти більш значних ускладнень, а саме ампутації половини четвертого пальця лівої стопи, а потім ампутації 08.09.2006 року основної фаланги четвертого пальця лівої стопи.

Ушкодження нігтьової фаланги ІУ пальця лівої ступні в перебігу травматичного процесу ускладнилося інфікуванням рани з наступним залученням в запальний процес всіх слоїв мяких тканин, та кісткової тканини з розвитком остеомієліту та панда криту, які в подальшому привели до необхідності оперативного втручання з ампутацією всього четвертого пальця лівої ступні. Ці зміни спричинили тривалий розлад здоровя, понад 21 добу, та відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, (а.с.197).

За таких обставинах, колегія суд дів вважає, що відповідачем спричинена позивачці моральна шкода, яка виразилась у неправильно вибраній тактиці лікування, та як наслідок перенесеного фізичного болю та стражданнях, яких позивачка зазнала у звязку з ушкодженням здоровя, тому позовні вимоги ОСОБА_6 підлягають частковому задоволенню, на її користь з відповідача необхідно стягнути компенсацію моральної шкоди у розмірі 5000 грн., в іншій частини позову відмовити.

З відповідача на користь позивачки підлягає стягнення сплачені позивачкою витрати судового збору 08 грн. 50 коп.

Керуючись ст.ст.218, 303,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2011 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Комунального закладу Міської поліклініки № 2 м. Дніпропетровська на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі - 5000 грн., судовий збір - 08 грн. 50 коп.

Рішення апеляційного суду набуває законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: