Справа № 2021/3436/2012
Провадження № 2/2021/867/2012
20.12.2012 м. Красноград
Красноградський райсуд Харківської області
в складі: головуючого - Рибальченко І.Г.
при секретарі - Скачко Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк»(далі ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Відповідно до умов зазначеного договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.
Взяті на себе зобов'язання по даному Кредитному договору, ОСОБА_1 виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу вищевказані грошові кошти. Однак, у порушення зазначених норм закону та умов договору, ОСОБА_2 зобов'язання за договором №236044-CRED від 27.06.2008 року не виконав.
Представник позивача в судове засідання не з"явився, надіслав до суду письмові пояснення, в якому позов підтримав, просив справу розглянути за відсутності представника позивача.
ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, направив до суду заяву та заперечення в якому позов не визнав, просив судове засідання провести за його відсутності. Крім того, в письмовому запереченні проти позову, зазначає, що при поданні позовної заяви ПАТ КБ «Приватбанк»порушено строки позовної давності.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ПАТ КБ «Приватбанк»задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до вимог ст. ст. 1054,1055 ЦК України, ч. 4 ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність»за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до п.23 ч.1 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів»споживчий кредит - це кошти що надаються кредитодавцем ( банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.
За ч. 1 ст. 11 України «Про захист прав споживачів» між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти ( споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.
Згідно з п.1.5. кредитного договору №236044-CRED кредит ОСОБА_2 надавався на споживчі цілі. Відповідно до п.1.4. кошти були надані на 12 місяців, строк їх повернення визначений до 24.05.2009 року.
Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги ( стягнення неустойки, тощо).
За змістом ч. 4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Згідно роз'яснень, які містяться у п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги ( стягнення неустойки, тощо).
За договором, строк виконання зобов'язання сплив 24.06.2009 року. Позовна давність розповсюджується на вказані правовідносини тривалістю у 3 роки, які сплинули 24.06.2012 року.
У зв'язку з тим, що позов пред'явлений з пропусками вказаних строків, а саме 29.10.2012 року, у його задоволенні слід відмовити.
Якщо вимоги позивача є обґрунтованими, але строк, встановлений ст.261 ЦК України пропущено без поважних причин, суд відмовляє у позові у зв'язку з пропуском встановленого строку.
Доводи позивача про те, що п. 5.7 умов надання кредиту передбачено, що термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків, винагороди, пені встановлені сторонами тривалістю 5 років, є безпідставними.
Відповідно до ч. 2 ст.259 ЦК України договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.
Згідно ч. 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами) .
Між тим, сторонами не заперечується, що договір про зміну тривалості позовної давності сторонами не підписувався.
Згідно п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 ст. 1, ст. 11, ч. 8 ст. 18, ч. 3 ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів" одним із фундаментальних принципів приватноправових відносин є принцип свободи договору, закріплений у п. 3 ст.3 Цивільного Кодексу.
Разом з тим, зазначена свобода є обмеженою - межі дії цього принципу визначаються критеріями справедливості, добросовісності, пропорційності, розумності.
Конституційний Суд вважає, що держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг.
Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної асамблеї Ради Європи від 17 травня 1973 року № 543, зокрема, передбачається, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача .
З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності.
Керуючись ст.ст. 257,266,267 ЦК України, ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд,
Відмовити публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк»у задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Красноградський районний суд шляхом подачі в 10 денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Суддя: