Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22ц-2327/12 Головуючий у 1 інстанції: Ліхтанська Н.П.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2012 року м . Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Гончара О.С.

суддів : Воробйової І.А.

ОСОБА_2

при секретарі Черненко А.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 березня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, про скасування рішення третейського суду, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2011 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4, ОСОБА_5, про скасування рішення третейського суду.

В позові зазначала, що шлюб між нею та ОСОБА_4 було укладено 19.12.1995р., розірвано шлюб між ними 08.05.2007р. Під час шлюбу за спільні кошти ними було набуте майно: будинок, що знаходиться за адресою: м.Бердянськ, вул. Макарова, 185-А та інше майно. Після розірвання шлюбу до Бердянського міськрайонного суду позивачем було подано позов до ОСОБА_4 про поділ майна, набутого в шлюбі. На судовому засіданні позивачу стало відомо про те, що нерухоме майно, а саме будинок, побудований ними під час шлюбу за адресою м. Бердянськ, вул.Макарова, 185-А був переданий у власність ОСОБА_5 на підставі угоди від 05.11.2007 року до договору позики від 09.10.1994 року. Рішенням постійно діючого третейського суду від 10 грудня 2007 року при ТБ «Регіональний Арбітраж» визнано дійсною вказану угоду від 05.11.2007 року до договору позики від 09.10.1994 року та визнано право власності за ОСОБА_5 на житловий будинок за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Макарова, буд. 185-А.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 23.02.2011 року було встановлено факт нікчемності вказаної угоди від 05 листопада 2007 року відповідно до статті 220 ЦК України.

ОСОБА_3 вважає, що наявні підстави для скасування зазначеного рішення третейського суду, оскільки, судом фактично вирішено питання про право власності ОСОБА_3 хоча вона не брала участі у розгляді справи, та рішенням Апеляційного суду Запорізької області у справі від 23.02.2011 року встановлено факт нікчемності угоди, на підставі якої було вирішено справу третейським судом.

Просила суд поновити строк на оскарження рішення третейського суду та скасувати рішення постійно діючого третейського суду при ТБ «Регіональний Арбітраж» від 10.12.2007 року.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 березня 2012 року заяву ОСОБА_3 про поновлення строку на оскарження рішення третейського суду відхилено. Заяву ОСОБА_3 про скасування рішення третейського суду залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_6 посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду, прийняти нове рішення, яким поновити їй строк на оскарження рішення постійно діючого третейського суду від 10.12.2007 року та скасувати вказане рішення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Постановлюючи ухвалу про залишення без розгляду заяви ОСОБА_3 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при ТБ «Регіональний Арбітраж» від 10.12.2007 року по справі №001-12/07, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 пропустила трьохмісячний строк звернення до суду із заявою про скасування рішення третейського суду, хоча мала достатньо часу щодо звернення до суду із заявою про скасування рішення третейського суду і поважні причини для поновлення процесуального строку відсутні.

Заслуговують на увагу апеляційного суду доводи апеляційної скарги відносно того, що даний висновок суду першої інстанції не узгоджується з матеріалами справи та приписами процесуального права, які регламентують спірні правовідносини.

Згідно з ч. 4 ст. 51 Закону України "Про третейські суди" та відповідно до положень частини 2 статті 389-1 ЦПК України, заява про скасування рішення третейського суду подається до суду за місцем розгляду справи третейським судом сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обовязки,- протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейським судом. Частиною 3 статті 389-1 ЦПК України визначено, що заява про скасування рішення третейського суду, подана після закінчення строку, встановленого ч.2 цієї статті, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи 10 грудня 2007 року рішенням постійно діючого третейського суду при товарній біржі «Регіональний Арбітраж» визнано дійсною угоду від 05 листопада 2007 року до договору позики, який укладався між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 09.10.1994 року. За ОСОБА_5 визнано право власності на першу чергу жилого будинку літ.»А», сіни літ. «а», гараж літ. «Б», сарай літ. «В», літня кухня літ.»З», господарча будівля літ. «Г», гараж літ. «Д», сарай літ. «Е», замощення №1, колодязь літ «Ж», ганок до літ «Г», що розташовані за адресою : Запорізька обл., м.Бердянськ, вул.Макарова, 185а.

Відповідно до Закону України «Про третейські суди» третейський суд це недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням зацікавлених осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин. Третейський розгляд спорів у сфері цивільних правовідносин - це вид недержавної юрисдикційної діяльності і не є здійсненням правосуддя.

Ураховуючи принцип добровільності утворення третейського суду, обов»язковість рішення третейського суду є лише для сторін третейської угоди, положення ст.51 Закону України «Про третейські суди» щодо неможливості оскарження рішення третейського суду поширюється лише на сторін третейської угоди і третейського розгляду, права і інтереси яких порушено рішенням третейського суду, прийнятим з перевищенням наданих йому повноважень та поза межами його компетенції ( стаття 27 Закону України «Про третейські суди»)

Виходячи з положень статей 55, 64, 124 Конституції України, аналізуючи зміст Закону України «Про третейські суди» та статтю 17 ЦПК України, третейський суд як недержавний орган за цим Законом має повноваження вирішувати спори лише тих сторін, якими прийнято рішення про передачу спору на розгляд третейського суду. Ці повноваження поширюються на спори, в яких, крім вказаних осіб, сторонами є інші особи, які не були учасниками третейської угоди, або спори, які стосуються прав і обв»язків інших осіб, що не є сторонами третейської угоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 389-5 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано, зокрема, у разі якщо справа, в якій прийнято рішення третейського суду не підвідомча третейському суду відповідно до закону, а також, якщо третейський суд вирішив питання про права і обовязки осіб, які не брали участі у справі, третейську угоду визнано судом недійсною.

Як вбачається із вказаного вище, участі при розгляді третейської справи ОСОБА_3 не брала, але судом було вирішено питання про її право власності на вказану вище нерухомість.

0 3 лютого 2011 року Верховною радою України було прийнято закон № 2979-VI "Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо оскарження рішення третейського суду та видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду та видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду".

23.02.2011 року рішенням апеляційного суду Запорізької області по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, КП Бердянської міської ради з технічної інвентразиції про визнання угоди недійсною було вказано на нікчемність оскаржуваної угоди від 05.10.1997 року, яка була визнана дійсною рішенням третейського суду від 10.12.2007 року.

Враховуючи те, що у зв"язку зі змінами в законодавстві справи про скасування рішення третейського суду не можуть розглядатись в порядку позовного провадження ОСОБА_3 звернулась до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області в порядку визначеному розділом VII-1 ЦПК України.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_3 про скасування рішення третейського суду та вказуючи, що позивач мала достатньо часу для звернення до суду із заявою про скасування рішення третейського суду і поважні причини для поновлення процесуального строку відсутні, суд першої інстанції неповно зясував обставини, що мають значення для справи, порушив порядок, встановлений нормами процесуального права, які регламентують розгляд питання щодо можливості поновлення пропущеного процесуального строку, що призвело до постановлення необґрунтованої ухвали, яка підлягає скасуванню, з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції .

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 311; 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 березня 2012 року по цій справі скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: