13.03.2012 № 2-489-93/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13 березня 2012 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

за участі позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

встановив:

В червні 2012 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. та додаткових витрат на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 500 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач є батьком дитини, однак гроші на утримання дитини надає не регулярно. Просить позов задовольнити та стягнути аліменти.

В судовому засіданні позивач уточнила свої вимоги в частині розміру аліментів та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? з усіх видів заробітку (доходів) відповідача до досягнення дитиною повноліття та відмовилась від позову в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, її відмова прийнята судом.

Відповідач в судове засідання не зявився, про місце й час розгляду справи 31.10.2012, 27.11.2012, 24.12.2012, 21.01.2013, 18.02.2013 та 15.03.2013 повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Позивач в судовому засіданні не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Ухвалою суду вирішено проводити заочний розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

Позивач звернулася до суду для вирішення спору у правовідносинах щодо участі того з батьків, що проживає окремо від дитини в її утриманні. Вказані правовідносини регулюються ст. ст. 180-183 Сімейного кодексу України (далі СК України) за змістом яких батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, у випадку не досягнення домовленості щодо участі в утриманні дитини, рішенням суду з того з батьків, який проживає окремо може бути стягнуто кошти на утримання дитини (аліменти) в частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ФП № 100400 позивач і відповідач мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16.03.2012 позивач розірвала шлюб і змінила прізвище з «Вікентьєва» на «Сичова».

Позивач зазначає, що домовленості з відповідачем про добровільну сплату аліментів не досягнуто.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований, а відтак підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, відтак з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 214 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215, 226 ЦПК України, ст. ст. 180-182, 183 СК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, народився 19 лютого 1986 року в смт Воскресенськ Жовтневого району Миколаївської області, ідент. номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно в розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 червня 2012 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 214,6 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії.

Суддя В. В. Кокорєв