АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2012 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Чубукова О.П., Михайловської С.Ю.

при секретарі Керімовій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_2 апеляційну скаргу ОСОБА_3 рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2011 по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів та визнання права власності на нерухому майно, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2011 року частково задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів та визнання права власності на нерухому майно.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 кошти у розмірі 19 500 грн., вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, а позовну заяву залишити без розгляду.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, котрим суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, прийняте на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказані вимоги ЦПК України суд першої інстанції не врахував.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.309 ЦПК підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 липня 2010 р. до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_5, територіальної громади м. Дніпропетровська в особі ОСОБА_2 міської ради про зобовязання вчинити певні дії та витребування документів. В цей же день, 30 липня 2010 р. по справі було відкрите провадження (т.1, а.с.1) та справу призначено до розгляду на 05.08.2010 р.

05.08.2010 р. позовні вимоги були змінено та позивачка просила визнати право власності на самочинне будівництво.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2010 р. позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено, за ОСОБА_3 визнано право власності на виробничі будівлі літ. Н-1, Н-1-, Н2-2, Н3-1, виробнича будівля загальною площею 1351.3 кв.м., н-сходи, літ.О-6, О1-2, О2-2 виробнича будівля загальною площею 927,4 кв.м., літ.Р-1, надбудова над літ.Р-1, виробнича будівля загальною площею 506,5 кв.м., р-сходи, літ.П-1, П1-1, виробнича будівля загальною площею224.5 м.кв., літ. 2Г-4, 2Г1-4- виробнича будівля загальною площею 7333,6 м.кв., літ 2Е-1 прохідна загальною площею 21,4 кв.м., літ 2Ж-1 котельна загальною площею 152,2 кв.м., літ 2Д-ТП 71 м.кв., загальна площа будівлі по зовнішнім обмірам споруди,27-29, що розташовані по вул.. Береговій. 164-А в місті ОСОБА_2, без додаткових актів введення в експлуатацію (т.1, а.с. 137-138).

Крім цього, апелянтом надано фотокопію рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2010 р. по справі № 2-3023/10, відповідно до якого суд розглянув цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 ОСОБА_2 міської ради про зобовязання вчинити певні дії та визнання права власності на самочинне будівництво, та третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_4 про визнання права власності та у позовних вимогах ОСОБА_3 відмовив; позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнив та визнав за ним право власності на виробничі будівлі літ. Н-1, Н-1-, Н2-2, Н3-1, виробнича будівля загальною площею 1351.3 кв.м., н-сходи, літ.О-6, О1-2, О2-2 виробнича будівля загальною площею 927,4 кв.м., літ.Р-1, надбудова над літ.Р-1, виробнича будівля загальною площею 506,5 кв.м., р-сходи, літ.П-1, П1-1, виробнича будівля загальною площею 224.5 м.кв., літ. 2Г-4, 2Г1-4- виробнича будівля загальною площею 7333,6 м.кв., літ 2Е-1 прохідна загальною площею 21,4 кв.м., літ. 2Ж-1 котельна загальною площею 152,2 кв.м., літ 2Д-ТП 71 м.кв., загальна площа будівлі по зовнішнім обмірам споруди, 27-29, що розташовані по вул. Береговій. 164-А в місті ОСОБА_2, без додаткових актів введення в експлуатацію (т.2, а.с.11-12).

Вказане рішення засвідчено підписом судді та печаткою суду.

Таким чином, станом на 12.08.2010 р. існувало два різних рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська стосовно одного та того самого обєкту нерухомості.

05 квітня 2011 р., тобто через сім місяців, до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява відповідачки ОСОБА_5 про перегляд рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2010 р. за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, територіальної громади м. Дніпропетровська в особі ОСОБА_2 міської ради за нововиявленими обставинами, а саме відповідачка ОСОБА_5 зазначила, що до участі у справі не було залучено ОСОБА_4, як третю особу, яка оспорює право власності позивача на спірне майно.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2011 р. заяву ОСОБА_5 задоволено, рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2010 р. скасовано, справу призначено до розгляду на 27 квітня 2011 р. (т.1, а.с.141).

26 квітня 2011 р. від представника ОСОБА_3 ОСОБА_6, якій дії на підставі нотаріально посвідченої довіреності від - 08 квітня 2011 р. (т.1, а.с.146), надійшла заява про залишення позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_5, територіальної громади м. Дніпропетровська в особі ОСОБА_2 міської ради без розгляду з посиланням на те, що ОСОБА_3 з позовом до суду ніколи не зверталась, а її підпис є підробленим.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2011 р. позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_5, територіальної громади м. Дніпропетровська в особі ОСОБА_2 міської ради, третя особа ОСОБА_4, який до речі, в якості третьої особи до участі у справі не залучався, ухвала суду з цього приводу не виносилась, що підтверджується журналом судового засідання (т.1, а.с.149) та технічним записом судового засідання, залишена без розгляду.

На аркуші справи 151 тому 1 міститься клопотання ОСОБА_7 представника ОСОБА_4, який не приймав участі у справі як сторона від 27.04.2011 р. про ознайомлення з матеріалами справи, відповідно до якого ОСОБА_7 ознайомився з матеріалами справи на 174 аркушах. З чого вбачається, що з матеріалів справи було вилучено 23 аркуші.

На час ознайомлення з матеріалами справи представника, ОСОБА_4 жодних позовних вимог не заявляв та його процесуальний статус по справі не визначався.

Незважаючи на те, що ухвалою суду від 11 квітня 2011 р. провадження по справі за позовною заявою ОСОБА_3 було закрите, до справи долучаються зміни ОСОБА_4 до позовної заяви від 12.08.2010 р. (т.1 а.с.154-155), яка навіть відсутня в матеріалах справи.

За умови відсутності жодної ухвали стосовно вказаних змін до неіснуючої позовної заяви та по закритому провадженню по справі, на аркуші справи 170 міститься довідка, відповідно до якої розгляд справи не проводився за відсутністю сторін, слухання справи перенесене на 23 червня 2011 р.

30 серпня 2011 р. по справі за неіснуючим позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів та визнання права власності на нерухоме майно, в порушення вимог ст. 11, 208 ЦПК, ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 19 500 грн., вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Таким чином, судом першої інстанції були грубо порушені норми цивільного процесуального законодавства, а саме ст.208 ЦПК, відповідно до якої судовий розгляд закінчується ухваленням рішення суду. У даному випадку, після закінчення розгляду по справі, суддя продовжував вчиняти процесуальні дії та ухвалив рішення по справі. Статті 11 ЦПК, згідно якої суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичної чи юридичної особи, поданим відповідно до цього Кодексу; ст.ст. 118, 119 ЦПК, де передбачено, що позов предявляється шляхом подання позовної заяви та викладено вимоги до позовної заяви; ст. 122 ЦПК щодо відкриття провадження, оскільки до суду не надходило позовної заяви, за нею не відкривалось провадження по справі, вона не обєднувалась із справою за позовом ОСОБА_3

За умови наявності вказаних порушень норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, скасувати рішення суду першої інстанції, відповідно до п.4 ч.1, ч.3 ст. 309 ЦПК України.

Враховуючи, що позовна заява до суду не надходила, питання щодо відкриття провадження не вирішувалось, колегія суддів вважає, що прийняття будь-якого рішення по суті вимог є неможливим.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2011 року скасувати.

Рішення апеляційного суду чинне з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді