Дата документу: 12.11.2012
Справа № 0818/8642/2012
Номер провадження 2/0818/2797/2012
12листопада 2012 року м.Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді Апаллонової Ю.В.
при секретарі Ляховецькій С.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Орджонікідзевського районного суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: КП ВРЕЖО№1про відшкодування матеріальної шкоди, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди.
У судове засіданні позивач та його представник позивача не з'явилися , у минулих судових засіданнях позивач надавав свої пояснення, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
У судові засідання відповідач ОСОБА_2 друге не з'явився (19.10.2012, 12.11.2012), причину неявки суду не сповістив, про день і час слухання справи повідомлялася завчасно, у встановленому законом порядку, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу заочно по наявних матеріалах у відсутність відповідача.
Позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Третя особа, КП ВРЕЖО №1 у судове засідання не зявилося, надало суду заяву про розгляд справи у відсутності представника ВРЕЖО №1. У минулих засіданнях представник надавав свої пояснення по суті спору.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню
у звязку з наступним.
Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить права володіння. користування та розпорядження майном. Згідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом ч.ч.1 ст.ст.22, 1166 ЦК України особа, якій завдано збитків, у разі порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п.2, 9 постанови №6 від 27 березня 1992 року Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкодишкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи; коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на це, та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.
Судом встановлено, що згідно витягу про реєстрацію нерухомого майна та договору купівлі-продажу від 10.02.2006 року., ОСОБА_1 є власником ? частини нежитлового приміщення (підвалу літ.А-3) у буд. 48 по вул..Перемоги, прим.№ 37 в м. Запоріжжі (а.с.4). Зазначене підвальне приміщення частково розташовано під квартирою №30, де сталося залиття. ОСОБА_2 є власником 1/5 частини приватизованої квартирі АДРЕСА_2, під якою поверхом нижче розташоване нежитлове приміщення №37. З наданих сторонами документів вбачається, що квартира № 30 належить на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на квартиру № 937 від 12.01.1996 р. виданого АТ Запоріжбудпо 1/5 частині ОСОБА_3С, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 Отже, ОСОБА_2 є користувачем та власником 1/5 частини вказаної квартири на момент подій у травні 2012 р.
Як встановлено судом та вбачається з Актів від 22.05.2012 р.,31.05.2012 р. в квартирі № 30 з вини мешканця зірвано гнучкий шланг на бачок, внаслідок недбалого ставлення Відповідача до технічного обладнання, внаслідок чого сталося затоплення нежитлового приміщення № 37, яке займало на той час за договором оренди з ОСОБА_1 ТОВ ВИСТ-Запоріжжя,що підтверджується договором оренди приміщення № 89 від 30.10.2010 року(а.с.12-17).
Згідно зазначених актів у приміщенні №37 залито: кабінет директора: пол (ламінат) деформовано, двері - набухли, спостерігається часткове відшарування ламінату; коридор (прим.10) спостерігаються жовті сліди на стінах, волосяні тріщини, двері - набухли, спостерігається часткове відшарування ламінату на коробці; приміщення №7 на стелі жовті сліди, приміщення №1 стінах жовті сліди та волосяні тріщини; арочний пройм із гипсокартону волосяні тріщини, відшарування штукатурки та жовтні сліди, приміщення №2 на стелі жовтні сліди та волосяні тріщини, санвузол приміщення № 5 двері (коробка) тріщини та часткове відшарування ламінату, над дверима тріщина по штукатурному слою, гипсокартона стеля деформована, приміщення №6 стеля навісна деформована, 6 плиток відпали, двері частково деформовані (а.с.5-9 ).
Наявні в матеріалах справи акти складені уповноваженими особами житлово-комунального підприємства, ніким не оспорені та не визнані у встановленому законом порядку недійсними, і окрім цього самим відповідачем фактично не заперечується фактів залиття приміщення позивача у ці дати. Вказані акти ніким оспорені не були, тому суд вважає, що залиття квартири позивача сталося з вини відповідача, і на нього необхідно покласти обов'язок по відшкодуванню матеріальної шкоди.
ОСОБА_2 у судовому засіданні не заперечував, що має місце залиття нежитлового приміщення позивача, проте вважав, що залиття сталося з вини ВРЕЖО №1.
Відповідно до п.13 Постанови КМУ №529 від 20.05.2009р. Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територійвнутришньоквартирні мережи водопостачання та водовідведення не відносяться до внутришньобудинкових мереж, за які відповідає балансоутримувач КП ВРЕЖО №1.
Аналіз фактичних обставин свідчить про те, що через невиконання відповідачем обовязків по забезпеченню належного утримання комунікаційних систем у приміщенні квартири відбулося залиття помешкання позивача.
ОСОБА_2 у засіданні зазначав, що не можна приймати до уваги акти ВРЕЖО№1. Між тим, оскільки обставини, які в них зафіксовані, не спростовані відповідними належними доказами, акти підписані всіма особами, які входили до складу комісії, та затверджені начальником КП ВРЕЖО № 1. Інформація, що міститься в цих актах, не суперечить іншим наявним матеріалам справи.
Відповідно до правил ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.
Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.
Відповідач, не погоджуючись з розміром матеріальної шкоди, визначеної цим кошторисом, не спростував правильність розрахунку за кошторисом та при розгляді справи не заявив клопотання про призначення судової експертизи з цього питання.
Тому, позивачем наданий належний письмовий доказ в підтвердження розміру спричиненої матеріальної шкоди.
За таких обставин суд вважає, що оскільки відповідач, як власник квартири несе повну відповідальність за стан свого майна і наслідки, які настають при його експлуатації, у тому числі за несправність сантехнічних приладів, що він зобов'язаний вживати заходів для відповідного нагляду за їх станом і своєчасним та якісним їх ремонтом, та що внаслідок невиконання цього була залито нежитлове приміщення позивача, а відтак їм була заподіяна майнова шкода, то відповідач повинні її відшкодувати.
Крім непогодження з розміром заподіяної шкоди, свого розрахунку відповідачем не надано, і тому суд вважає, що встановлений розмір шкоди є реальним і підлягає стягненню з відповідача. Також стягненню з відповідач підлягає вартість проведеного прибирання у розмірі 3200 грн. після проведеного ремонту. Вказана обставина потверджується Договором № 06/12 від 12 липня 2012 року, платіжним дорученням від 17.07.201 юку та актом виконаних робіт від 19.07.2012 року .
Листом від 08.06.2012 року (вих. № 47) позивач пропонував Відповідачу добровільно відшкодувати шкоду та врегулювати спір у позасудовому порядку шляхом укладення угоди про добровільне відшкодування завданої шкоди та просив письмово повідомити про своє рішення протягом п'яти днів з дня отримання листа. Вказаний лист отриманий Відповідачем 08.06.2012 року у приміщенні № 37 по вул. Перемоги у м. Запоріжжя, про що він власноруч поставив свій підпис, що не спростовується відповідачем.
Таким чином, враховуючи, що спричинення шкоди позивачу, яке обумовлено затопленням квартири внаслідок чого йому заподіяно матеріальних збитків, відбулось внаслідок винних дій відповідача , які полягали у халатному відношенні до сантехнічного обладнання, та зважаючи на те, що обовязок по доведенню відсутності вини у заподіянні шкоди майну потерпілого законом покладається на особу, яка завдала шкоди, на відповідача повинен бути покладений обов`язок по відшкодуванню матеріальної шкоди.
В силу ст.88 ЦПК України в порядку розподілу судових витрат з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 303 грн. 15 коп.-сплачений судовий збір при поданні позову та 450 грн. - витрати на правову допомогу.
Керуючись ст. ст. 3,11, 15-16,22, 319,322, 1166 ЦК України, ст. ст. 10-11,60, 88, 209, 212, 214-215, 218,224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, що зареєстрований за адресою: м.Запоріжжя, пр..Леніна, 91 кв.76 понесені судові витрати у вигляді судового збору у сумі 303,15 грн. та витрати на правову допомогу 450 грн., а всього 753,15 грн. (сімсот пятдесят три грн. 15 коп.) судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів після отримання ним копії рішення.
Заочне рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Суддя: Ю.В. Апаллонова